ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 р. Справа № 923/334/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за адресою м.Херсон вул.Театральна,18 справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Таврійськ, Херсонської області,

до Відповідача -1: Таврійської міської ради міста Нова Каховка Херсонської області, вул. І.Франка, 29, м. Таврійськ, Херсонської області,

Відповідача -2 : Виконавчого комітету Таврійської міської ради міста Нова Каховка Херсонської області

Про визнання протиправним та скасування п.3 Рішення Таврійської міської ради від 08.10.2015р. № 614 " Про надання та вилучення земельних ділянок", визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії

За участю представників сторін:

Позивача - ОСОБА_1НОМЕР_1 від 20.06.2011 року

від позивача - представник ОСОБА_2дов. № 735 від 20.04.2016 року

від Відповідача-1 Павличенко М.В. дов. № 02-02/436 від 27.05.2016 року,

Марчук Л.В. дов. № 02-02/436 від 27.05.2016 року,

Решетняк Ж.Ю. дов. № 02-02/436 від 27.05.2016 року;

від Відповідача 2- Павличенко М.В. дов. № 02-22/36 від 02.01.2016року,

Марчук Л.В. дов. № 02/20/156 від 14.04.2016року,

Решетняк Ж.Ю. дов. № 02-20/157 від 14.04.2016року

в с т а н о в и в:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1, іпн НОМЕР_2, Свідоцтво № НОМЕР_3 від 18.06.2003р. (надалі Позивач) звернулась до суду з позовом до Відповідача -1 Таврійської міської ради міста Нова Каховка Херсонської області, вул. І.Франка, 29, м. Таврійськ, Херсонської області, та Відповідача -2 : Виконавчого комітету Таврійської міської ради міста Нова Каховка Херсонської області, просить суд прийняти рішення, яким

- визнати протиправним та скасувати п.3 рішення Таврійської міської ради від 08.10.2015р. № 614 «Про надання та вилучення земельних ділянок»,

- визнати протиправною відмову виконавчого комітету розглянути заяву № 1 від 11.02.2016р. ФОП ОСОБА_1 щодо можливості розміщення комплексу тимчасових споруд прилеглих до існуючого павільону шиномонтажу на 2-ому кілометрі автодороги Нова Каховка-Скадовськ, у м. Таврійськ Херсонської області, з метою отримання паспорту прив'язки тимчасової споруди ,

- зобов'язати виконавчий комітет Таврійської міської ради у відповідності до норм п.2.2 та 2.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011р.) розглянути питання про можливість розміщення комплексу тимчасових споруд прилеглих до існуючого павільону шиномонтажу на 2-ому кілометрі автодороги Нова Каховка-Скадовськ, у м.Таврійськ Херсонської області, з метою отримання паспорту прив'язки ТС споруд за заявою ФОП ОСОБА_1

Відповідачі надали відзив (т.1, а.с.72-93), яким проти позову повністю заперечують, мотивуючи тим, що наразі відсутній Генеральний план м.Таврійська, а Закон України від 17.02.11 р. № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється (ч.3ст. 24 Закону № 3038) , а надання дозволу на розміщення тимчасової споруди без виділення земельної ділянки не можливе. Крім того, землі Таврійської міської ради межують із землями Державного підприємства «Дослідне господарство «Новокаховське» Інституту рису Національної академії аграрних наук України». На сьогоднішній день межі земель не визначено, ДГ «Новокаховське» також займається розробкою документації із землеустрою щодо встановлення «відновлення» меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 761,9 га, наданою в постійне користування за межами населених пунктів Таврійської міської ради для сільськогосподарського використання.

Представники позивача та відповідачів належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судові засідання прибували. В засіданнях оголошувались перерви для надання можливості сторонам ознайомитись з матеріалами справи, зібрати та надати до суду додаткових доказів на підтвердження своїх вимог та заперечнь проти позову.

В судовому засіданні Позивач повністю підтримує свої позовні вимоги, представники відповідачів заперечують проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

встановив

Фізична особа підприємець ОСОБА_1, іпн НОМЕР_2, свідоцтво № НОМЕР_3 від 18.06.2003р., основний вид діяльності згідно КВЕД 45.20 «Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, а саме - надання послуг шиносервісу. Місце провадження господарської діяльності - 2 км автодороги Нова Каховка-Скадовск, у м. Таврийськ, Херсонскої області, павільйон шиномонтажу, придбаний на підставі договору купівлі-продажу № 07/03 від 01.11.2005р. Павільйон розмішений на землях промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення Таврійської міської ради Новокаховської міської ради Херсонської області площею 0,0055га, згідно договорів оренди земельної ділянки від 28.03.2006р. № 07, та № 17 від 05.02.2014р. зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 19134973, запис № 5007247.

З метою розширення сфери послуг та поліпшення обслуговування споживачів автосервісу Позивач 24 березня 2010р. (т.1, а.с.23) звернулась до Виконавчого комітету Таврійської міської ради із заявою про розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, у якій, згідно Порядку, затвердженому Постановою КМУ № 982 від 26.08.2009р., просила дозволити на умовах договору особистого строкового сервітуту розміщення групи розташованих поряд малих архітектурних форм (тимчасових споруд) на 2-му км автошляху Нова Каховка-Скадовск, у м. Таврийськ, Херсонскої області (поряд з вже існуючим павільйоном шиномантажу) строком на 10 років.

Листом від 20.05.2010р. № 2-13/213 виконком Таврійської міської ради повідомив Позивачу про вирішення питання на найближчій сесії ради.

В подальшому Позивач звернулась до виконкому ради із заявою № 16 від 03.06.2015р. (т.1,а.с.25), № 29 від 25.09.2015р. (т.1,а.с.40) про виділення земельної ділянки для розміщення тимчасових споруд.

Також Позивач неодноразово зверталась до відповідачів із заявами про надання дозволу на встановлення тимчасових споруд поряд з вже наявним у неї павільйоном шиномонтажу (т.1, а.с.23, 26, 60 ).

Листами від 18.06.2015р., 08.07.2015р. 13.07.2015р. (т.1,а.с.28-30) виконком Таврійської міської ради повідомив Позивачу про неможливість розгляду її заяви у зв'язку з розробкою і неготовністю генерального плану м.Таврійська та у зв'язку з тим, що триває уточнення та встановлення в натурі меж земель Таврійської міської ради, с.Плодове та Державного підприємства «Дослідне господарство «Новокаховське» Інституту рису Національної академії аграрних наук України», землі якого межують із землями міської ради.

Листом від 19.02.2016р. № 02-02153 (т.1, а.с.61) виконавчий комітет Таврійської міської ради повідомив Позивачу, що остаточне вирішення її заяв можливе лише після виносу меж в натурі земель ДП «Дослідне господарство «Новокаховське» та виготовлення Генерального плану м.Таврійськ.

Листом № 023-12/70 від 23.02.2016р. Позивачці надано копію Рішення Таврійської міської ради від 08.10.2015р. № 614 «Про надання та вилучення земельних ділянок», пунктом якого тимчасово відмовлено ФОП ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для провадження підприємницької діяльності на 2-му км автодороги Нова Каховка-Скадовск, у м. Таврийськ, Херсонскої області, у зв'язку з можливим нашаруванням проханої земельної ділянки на землі Державного підприємства «Дослідне господарство «Новокаховське» Інституту рису Національної академії аграрних наук України», землі якого межують із землями міської ради. в процесі виготовлення технічної документації по встановленню меж, а також те, що виділення зазначеної земельної ділянки не передбачено Генеральним планом м.Таврійськ, при виготовленні нового генерального плану буде розглянута можливість даного питання.

Отже, предметом спору у даній справі є оскарження Позивачем рішення органу місцевого самоврядування про відмову у наданні (виділенні) земельної ділянки для підприємницької діяльності.

Ухвалою Новокаховського міського суду (справа № 661/706/16-а) від 14 березня 2016 року Позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Таврійської міської ради Херсонської області, виконавчого комітету Таврійської міської ради міста Нова Каховка Херсонської області про визнання протиправним та скасування п. З Рішення Таврійської міської ради від 08 жовтня 2015 року № 614 «Про надання та вилучення земельних ділянок», визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, роз'яснив позивачу в порядку ч. 6 ст. 109 КАС України що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Відповідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації),мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд при вирішенні даного спору керується приписами Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (із змінами та доповненнями ) Відповідно до п1. зазначеної Постанови , підвідомчість і підсудність справ у спорах, що виникають із земельних відносин ( питання про те, чи підвідомча господарському суду справа у спорі, що виник із іемельних правовідносин, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини, тобто чи є вони приватноправовими чи публічно-правовими, та чи відповідає склад сторін у справі статті 1 Господарського процесуального кодексу України. Судам слід аналізувати предмет позову, підстави позову і зміст позовних вимог.

Господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

Виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України статей 177,181,324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 148 Господарського кодексу України (далі - ГК України), земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України , статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України , статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичнім особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК України підвідомчі господарським судам.

Згідно з частиною другою статті 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок грунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

За змістом статей 13, 14 Конституції України , статті 11 ЦК України , статей 123, 124, 127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам.

Спір, що виник внаслідок порушення права суб'єкта господарської діяльності на земельну ділянку, в тому числі органами державної влади та місцевого самоврядування, є спором про право цивільне і підлягає розгляду за правилами ГПК України.

У порядку господарського судочинства підлягають категорії спорів, засновані на положеннях ст. 319, глав 27,29, 33,34 ЦК України, глави 15 ГК України розділів III-V ЗК України, зокрема щодо набуття, здійснення та припинення прав юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, територіальних громад та держави на земельні ділянки (крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності») ; про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування.

Стаття 116 ЗК України передбачає підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. За її приписами громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. ції, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Статею 122 ЗК України встановлено повноваження органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування. Згідно п.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

В свою чергу питання надання в користування земельної ділянки врегульовані ст.123 ЗК України та встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перш ніж звертатись до міської ради із заявою про надання земельної ділянки , Позивачка мала звернутись із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Доказів того, що прохана Позивачем земельна ділянка вже зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Позивач суду не надавав, отже, без складення документації із землеустрою передача такої земельної длянки у користування Позивача неможливе.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Цим правом і скористався Позивач.

Проте Позивачем не враховано приписи статті 124 ЗК України, які встановлюють порядок передачі земельних ділянок в оренду. Згідно ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, на конкурентних засадах, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього кодексу. Іншого порядку передачі земельних ділянок комунальної власності у користування (оренду) не встановлено.

Суд зазначає, що відповідно до статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Відповідно до ч. 1. ст. 180 Земельного кодексу України, зонування є різновидом територіального планування, здійснюється у межах населених пунктів, встановлює вимоги щодо допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах окремих зон. Планування територій у законодавстві розглядається у поєднанні із забудовою.

Правовою основою територіального планування, окрім ЗК України є Закон України "Про основи містобудування", "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про Генеральну схему планування території України".

Частина 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містить наступні правила щодо здійснення зонування територій населеного пункту.

Так, зонування територій для забудови та іншого використання визначається планом зонування території, який встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови, ландшафтної організації території (ст. 18 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності"). Даний документ розробляється на основі генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. (ч. 1 ст. 18 Закону).

На плані зонування з урахуванням попередніх рішень щодо планування та забудови території, повинні виділятись зони обмеженої містобудівної діяльності, встановлюватись умови та обмеження видів використання земельних ділянок та об'єктів нерухомості в межах кожної з зон. (ст. 18 Закону). План зонування та перелік переважних і допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок розробляються для всієї території населеного пункту або окремої його частини.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про основи містобудування" дані плану зонування вносяться до містобудівного кадастру населених пунктів як системи даних про населені пункти, їхні функціональні зони, окремі території та земельні ділянки, будинки й споруди, соціальну, інженерну і транспортну інфраструктуру, екологічні та інженерно-геологічні умови.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про містобудівну діяльність» Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населенного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід'ємною частиною генерального плану

Закон України від 17.02.11 р. № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється (ч.3ст. 24 Закону № 3038).

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Відповідачі надали докази прийняття відповідних рішень - т.2, а.с.5-10).

Станом на день розгляду справи, особистий генеральний план міста Таврійськ відсутній, тому відсутні можливість надання земель комунальної власності у користування, виконати умови Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Мінрегіону від 21.10.2011 р. № 244, тобто урахувати положення плану зонування та/або детального плану територій яких не існує.

Про відсутність меж міста Таврійська свідчать результати інвентаризації, проведеної відділом Держгеокадастру у м. Новій Каховці, яка була проведена на виконання доручення Державної служби України з питань геодезії, картографії та земельного кадастру та рішення колегії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 15.04.2016 року «Про активізацію робіт з органами місцевого самоврядування щодо внесення меж населених пунктів до Державного земельного кадастру».

Так, за результатами проведеної роботи виявлено, що м. Таврійськ та с.Плодове Таврійської міської ради не мають чіткого відображення меж, які затверджені відповідними рішеннями рад на картографічних матеріалах.

Межі м. Таврійська та с. Плодове затверджено рішенням виконавчого комітету Таврійської міської ради від 26.10.2000 року № 133 на підставі «Науково-технічної документації по встановленню меж населених пунктів Таврійської міської ради народних депутатів Новокаховського міськвиконкому Херсонської області», розробленої Херсонською філією УААН Інституту землеустрою в 1998 році та «Технічної документації по перерозподілу земель між Новокаховською та Таврійською міськими радами Херсонської області», розробленої головним госпрозрахунковим виробничим бюро управління земельних ресурсів Херсонської області в 1998 році. Межа населених пунктів Таврійської міської ради, згідно документації, не відповідає фактичним межам населених пунктів та адміністративно-територіальній межі завантажених до державного земельного кадастру, тому потребує оновлення та внесення до Державного земельного кадастру відповідних.

З метою дотримання діючого законодавства, виконавчий комітет Таврійської міської ради розпочав роботу над розробкою генерального плану міста, про що свідчать додатки в матеріалах справи - копія договору від 22.04.2014р. № 1423-01-2011 на підряд на виконання проектно-вишукувальних робіт Генерального плану м.Таврійськ (т.1, а.с.76), укладеного виконавчим комітетом Таврійської міськох ради як замовником та державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто". Представники відповідачів повідомили, що роботи з виготовлення Генерального плану не виконані через об'єктивні обставини - відсутність належного фінансування з боку замовника.

Відповідач довів, що землі Таврійської міської ради межують із землями Державного підприємства «Дослідне господарство «Новокаховське» Інституту рису Національної академії аграрних наук України». На день розгляду справи ДГ «Новокаховське» також займається розробкою документації із землеустрою щодо встановлення «відновлення» меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 761,9 га, наданою в постійне користування за межами населених пунктів Таврійської міської ради для сільськогосподарського використання ( т.1, а.с. 81- 86, 109-122) .

Згідно листа Відділу Держгеокадастру у м.Нова Каховка Херсонської області, від 29.04.2016р. № 18-2121-99.7-318/2-16 (т.2,а.с.11) почастішали випадки, коли земельні ділянки громадян, які оформлені державними актами на право власності та на право постійного користування в минулих роках, при проведенні землевпорядних робіт по виготовленню технічної документації по відновленню (встановленню) меж, для внесення в ДЗК та присвоєння кадастрових номерів, відповідно картографічних матеріалів не відповідають дійсності. В подальшому без оновлення картографічних матеріалів, які відповідають вимогам чинного законодавства, розроблення генеральних планів, встановлення адміністративно-територіальних меж та меж населених пунктів, унеможливлює внесення земельних ділянок та відомостей про земельні ділянки в Державний земельний кадастр.

Враховуючи вищевикладене та наявні матеріали, зроблено висновок, що на сьогоднішній час у зв'язку з відсутністю містобудівної документації міста Таврійськ та технічної документації із землеустрою ДП «Новокаховське», чітка межа між землею комунальної власності та землею державної власності відсутня, відсутні відомості в Державному земельному кадастрі.

Зважаючи на норми діючого законодавства, відсутність містобудівної документації міста Таврійськ та технічної документації із землеустрою земельної ділянки, проханої Позивачем, та Державного підприємства «Дослідне господарство «Новокаховське» Інституту рису Національної академії аграрних наук України, прийняття п.З рішення Таврійської міської ради від 08.10.2015 року № 614 «Про надання та вилучення земельних ділянок» є дією, що грунтується на приписах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський руд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

За статтею 33 ГПК України , обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та Іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України з огляду на належність і допустимість доказів, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Відповідно до ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Для вирішення питання про правомірність відмови відповідачів у наданні Позивачеві земельної ділянки у користування на будь-яких умовах вирішальне значення має факт наявності або відсутності Генералльного плану м.Таврійськ. За таких обставин суд не прймає доводи Позивача про те, що генеральний план м.Таврйськ існує та цей факт нібито замовчується і приховується відповідачами, оскільки таке припущення Позивача спростовується матералами справи.

Інші надані Позивачем документи ( кадастрові карти, картограми розповсюдження зон впливу населенних пунктів - т.1, а.с.158-161, 163 - 172) не є допустими та належними доказами предмету спору, тому судом до уваги не приймаються.

За таких обставин суд відмовляє Позивачу у задоволенні позовної вимоги про визнати протиправним та скасувати п.3 рішення Таврійської міської ради від 08.10.2015р. № 614 «Про надання та вилучення земельних ділянок».

Стосовно позовних вимог визнати протиправною відмову виконавчого комітету розглянути заяву № 1 від 11.02.2016р. ФОП ОСОБА_1 щодо можливості розміщення комплексу тимчасових споруд прилеглих до існуючого павільону шиномонтажу на 2-ому кілометрі автодороги Нова Каховка-Скадовськ, у м. Таврійськ Херсонської області, з метою отримання паспорту прив'язки тимчасової споруди , та зобов'язати виконавчий комітет Таврійської міської ради у відповідності до норм п.2.2 та 2.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011р.) розглянути питання про можливість розміщення комплексу тимчасових споруд прилеглих до існуючого павільону шиномонтажу на 2-ому кілометрі автодороги Нова Каховка-Скадовськ, у м.Таврійськ Херсонської області, з метою отримання паспорту прив'язки ТС споруд за заявою ФОП ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Зазначені відносини - оскарження відмови у наданні дозволу на розміщення тимчасових споруд з метою отримання паспорту прив'язки тимчасової споруди та зобов'язання виконкому Таврійської міської ради розглянути питання про можливість розміщення комплексу тимчасових споруд не регулюються Господарським кодексом України або Земельним кодектом України. Такі спори повинні вирішуватися адміністративними судами, оскільки відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справа у частині позовних вимог про оскарження відмови у наданні дозволу на розміщення тимчасових споруд з метою отримання паспорту прив'язки тимчасової споруди та зобов'язання виконкому Таврійської міської ради розглянути питання про можливість розміщення комплексу тимчасових споруд підлягає припиненню на підставі п.1.1 ст. 80 ГПК України. При цьому, суд зазначає, у зв'язку із припиненням провадження судовий збір, згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню Позивачу.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати п.3 рішення Таврійської міської ради від 08.10.2015р. № 614 «Про надання та вилучення земельних ділянок» відмовити.

2. В частині позовних вимог про визнання протиправною відмову виконавчого комітету розглянути заяву № 1 від 11.02.2016р. ФОП ОСОБА_1 щодо можливості розміщення комплексу тимчасових споруд прилеглих до існуючого павільону шиномонтажу на 2-ому кілометрі автодороги Нова Каховка-Скадовськ, у м. Таврійськ Херсонської області, з метою отримання паспорту прив'язки тимчасової споруди , та про зобов'язання виконавчого комітету Таврійської міської ради у відповідності до норм п.2.2 та 2.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011р.) розглянути питання про можливість розміщення комплексу тимчасових споруд прилеглих до існуючого павільону шиномонтажу на 2-ому кілометрі автодороги Нова Каховка-Скадовськ, у м.Таврійськ Херсонської області, з метою отримання паспорту прив'язки ТС споруд за заявою ФОП ОСОБА_1 провадження припинити.

3. Повернути Позивачеві судовий збір у сумі 2 756 грн., сплачений квитанціями № 14895 та 14918 від 01.04.2016р.

Повне рішення складено 10.06.2016р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна