ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. Справа № 911/1252/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства Київобленерго

до Товариства з обмеженою відповідальністю Нафтопостач

про стягнення 12319,24 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 113 від 20.05.2015 року);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства Київобленерго до Товариства з обмеженою відповідальністю Нафтопостач про стягнення 12319,24 грн. з яких 10828,73 грн. основного боргу, 1165,93 грн. пені, 78,95 грн. 3 % річних, 245,63 грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.04.2016 року порушено провадження у справі № 911/1252/16 та призначено справу до розгляду на 11.05.2016 року.

В судове засідання, яке відбулось 11.05.2016 року представник відповідача не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 13.04.2016 року не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, у звязку з чим розгляд справи відкладався до 06.06.2016 року

В судовому засіданні, яке відбулось 06.06.2016 року, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання 06.06.2016 року не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (позивач, Постачальник) є суб'єктом господарювання, що отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються законом України «Про електроенергетику» (далі - Закон), Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до п. 5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

22.11.2005 року між Баришівським РЕМ (Постачальник) Публічного акціонерного товариства Київобленерго (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Нафтопостач (відповідач, Споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 0043 (далі-Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

Відповідно до п. п. 2.2.3 2.2.4 Договору Споживач зобовязується оплачувати Постачальнику електричної енергії платежі згідно з умовами Додатку 2 «Порядок розрахунків» та Додатку 4 «Зняття показів засобів обліку електричної енергії». Здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника електричної енергії та електроустановками Споживача згідно з Додатком № 5 «Порядок розрахунків за гадання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Додатками № 4 та № 6 до Договору Сторони погодили, що оплата за електроенергію, що споживається в поточному періоді сплачується в розмірі 100 % від заявленої величини до 5 числа поточного розрахункового періоду. Розрахунковий період встановлено споживачу з 19 числа календарного місяця до 19 числа наступного місяця. Споживач зобовязаний протягом 16 годин з моменту зняття показів електролічильників довести їх значення до Постачальника електричної енергії за встановленою формою (Додаток № 8) за адресою: м. Березань, вул. Войнова, 73.

Згідно з п. 9.5 Договору, цей договір набирає чинності з дня підписання; договір вважається продовжений на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з серпня 2015 року по лютий 2016 року позивачем постачалась відповідачу електрична енергія та щомісячно виставлялись відповідні рахунки-фактури на оплату, проте, як стверджує позивач, відповідач вчасно не здійснював оплату за спожиту електричну енергію, у звязку з чим, відповідачу були вручені попередження про те, що згідно спірного Договору та п. 7.5 Правил користування електричною енергією електропостачання ТОВ Нафтопостач буде припинено у разі несплати заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи корінцями попереджень.

Як вбачається з Акту контрольного огляду засобів обліку електричної енергії від 24.02.2016 року № 000598, відповідач відключений від електромережі Постачальника.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений договір за своєї правовою природою є договором енергопостачання, за яким, згідно ст. 275 ГК України енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості на суму 10828,73 грн. та виставленого рахунку-фактури № НОМЕР_1 за лютий 2016 року на суму 10828,73 грн., судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем з оплати поставленої електроенергії за період серпень 2015 року лютий 2016 року в сумі 10828,73 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Позивач просить стягнути з відповідача крім суми основного боргу, також 1165,93 грн. пені, 78,95 грн. 3 % річних, 245,63 грн. інфляційних.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених п. 2.2.3 2.2.4 Договору, з порушенням термінів визначених Додатком 2 «Порядок розрахунків», Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нарахована пеня, 3 % річних та інфляційні по кожному періоду на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не заперечено та не спростовано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, річних та інфляційних.

Однак, судом було виявлено арифметичні помилки в наданому позивачем розрахунку пені та інфляційних. Судом було здійснено правильний розрахунок пені та інфляційних, згідно з якими з відповідача підлягає стягненню 1164,72 грн. пені та 204,81 грн. інфляційних, 3 % річних підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 12277,21 грн. з яких: 10828,73 грн. основного боргу, 1164,72 грн. пені, 78,95 грн. 3 % річних та 204,81 грн. інфляційних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовних вимогам.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Нафтопостач (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, 57-А, код 30313826) на користь Публічного акціонерного товариства Київобленерго (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б, код 23243188) 10828,73 грн. основного боргу, 1164,72 грн. пені, 78,95 грн. 3 % річних та 204,81 грн. інфляційних та 1373 грн. (одна тисяча триста сімдесят три гривні) 30 коп. судових витрат.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 13.06.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін