ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р.Справа № 922/986/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс", м.Харків,
до Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря", м.Харків,
про стягнення 115467,28 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 05.05.2015р.);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 23 від 05.01.2016р.);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" заборгованості за Договором поставки № 15/46/14 від 27.01.2014р. в загальному розмірі 115467,28 грн., у тому числі: 114131,51 грн. основного боргу; 769,22 грн. - 3% річних; 566,55 грн. інфляційних. Судовий збір позивач просить покласти на відповідача.

У відзиві на позовну заяву (вх. № 15946 від 16.05.2016р.) відповідач проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачем не були враховані оплати, здійснені відповідачем 30.10.2015р. на суму 3456,00 грн., 30.12.2015р. на суму 5000,00 грн., 19.02.2015р. на суму 10950,00 грн., також нарахування штрафних санкцій безпідставно здійснено на всю суму 114698,06 грн. На підставі своїх доводів відповідач здійснив власний контррозрахунок штрафних санкцій, з урахуванням якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 120,33 грн., а саме 78,35 грн. процентів річних та 41,98 грн. інфляційних втрат.

Відзив відповідача було долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.06.2016р., представник відповідача надав докази сплати основного боргу у повному обсязі.

Представник позивача підтвердив факт оплати основного боргу відповідачем, погодився з контррозрахунком відповідача щодо штрафних санкцій та просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, згідно розрахунку відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

27.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" (відповідачем) було укладено Договір поставки № 15/46/14, згідно п. 1.1. якого позивач (постачальник) зобов'язався передати в обумовлені цим договором строки відповідачу (покупцю) продукцію та/чи товар, а відповідач зобов'язався прийняти вказаний товар та сплатити за нього погоджену суму.

Відповідно до п. 4.1. Договору, ціна товару за одиницю та за позиціями зазначена у Специфікаціях до договору. Загальна сума даного договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, що є складовими та невідємними частинами даного договору.

Розрахунки за даним договором здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 4,2, Договору).

Пунктом 4.3. Договору визначено наступний порядок оплати: протягом 60 календарних днів з дати постачання кожної конкретної узгодженої у Специфікації партії товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму: 114131,51 грн. за наступними видатковими накладними: № 1106/06 від 11.06.2014р.; № 1906/05 від 19.06.2014р.; № 2606/03 від 26.06.2014р.; № 0107/07 від 01.07.2014р.; № 0307/01 від 03.07.2014р.; № 0907/02 від 09.07.2014р.; № 1007/02 від 10.07.2014р.; № 1707/02 від 17.07.2014р.; № 1707/03 від 17.07.2014р.; № 0808/04 від 08.08.2014р.; № 1308/03 від 13.08.2014р.; № 2008/03 від 20.08.2014р.

Уповноваженою особою відповідача, яка діяла на підставі довіреностей, поставлений товар було прийнято за кількістю та якістю без будь-яких зауважень та застережень, про що свідчать підписи уповноваженого представника відповідача на зазначених вище видаткових накладних.

Проте, незважаючи на факт отримання товару в повному обсязі, без будь-яких зауважень щодо його кількості чи якості, відповідач в порушення умов Договору оплату за отриманий товар у встановлені строки не здійснив.

Станом на 15.12.2015р. розмір основного боргу відповідача перед позивачем за Договором № 15/46/14 від 27.01.2014р. становив 114131,51 грн., у звязку з чим позивачем було направлено на адресу відповідачів вимогу про сплату даної заборгованості. Проте, після отримання зазначеної вимоги відповідач оплати заборгованості не здійснив.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 30.10.2015р. до порушення провадження у справі відповідачем у добровільному порядку було погашено частину основного боргу в розмірі 23786,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 21836 від 30.10.2015р. на суму 3456,00 грн.; № 24213 від 30.12.2015р. на суму 5000,00 грн.; № 154 від 19.02.2016р. на суму 10950,00 грн.; № 22099 від 18.03.2016р. на суму 4380,00 грн.

Після порушення провадження у справі відповідачем було повністю погашено суму основного боргу, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та банківською випискою, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до частини 2 вказаної статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені сторонами розрахунки штрафних санкцій за період прострочення з 25.12.2015р. по 15.03.2016р., суд визнав обґрунтованим та вірним контррозрахунок відповідача, в якому, на відміну від розрахунку позивача, були враховані часткові проплати основного боргу, зроблені відповідачем станом на час здійснення такого розрахунку.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 1215,44 грн., у тому числі: 690,87 грн. - 3% річних та 524,57 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс" в частині стягнення з відповідача 690,87 грн. - 3% річних та 524,57 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

В частині стягнення 114131,51 грн. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

В частині стягнення 41,98 грн. інфляційних втрат та 78,35 - 3% річних суд відмовляє у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, витрати з оплати судового збору щодо частини основного боргу, яка була погашена відповідачем до порушення провадження у справі, покладаються на позивача, щодо частини основного боргу, яка була погашена після порушення провадження у справі - на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" (61001, м.Харків, вул.Світло Шахтаря, буд. 4/6; ідентифікаційний код: 00165712) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс" (61052, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: 33121916) - 3% річних у розмірі 690,87 грн.; інфляційні втрати в розмірі 524,57 грн.; витрати з оплати судового збору в розмірі 1373,41 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 114131,51 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

В частині стягнення 41,98 грн. інфляційних втрат та 78,35 - 3% річних у позові відмовити.

Повне рішення складено 16.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_3