КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 910/288/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Дідиченко М.А.

за участю представників cторін:

позивача: Сапронов О.В., довіреність б/н від 24.03.2016,

відповідача: Перетятько Є.В., довіреність б/н від 02.03.2015,

третьої особи: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016

у справі №910/288/16 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет"

про стягнення 683 136,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" про стягнення 683 136,47 грн., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки № від 14.04.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2016 порушено провадження у справі №910/288/16 та прийнято позовну заяву до розгляду. Залучено до участі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет".

В подальшому, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, яку було прийнято судом, та у зв'язку з чим має місце нова ціна позову - 116 862,62 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 припинено провадження у справі щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" 116 862,62 грн. заборгованості.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" (09200, Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Фрунзе, 99, ) 1 752 (одна тисяча сімсот п'ятдесят дві) грн. 94 коп. витрат на сплату судового збору.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду, Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 у справі №910/288/16. Прийняти нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Фудмережа" на користь ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" суму основної заборгованості у розмірі 25527,95 грн. Витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача. При цьому апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена судом при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім того в апеляційній скарзі, щодо встановлення судом першої інстанції факту відсутності в матеріалах справи видаткової накладної №0003855 від 26.10.2015 на суму 42645,22 грн., скаржник зазначив, що до матеріалів справи було надано видаткову накладну №0003756 від 26.10.2015 на суму 42645,22 грн., однак було помилково зазначено номер рахунку-фактури, який відповідає даній видатковій накладній та зазначений в графі замовлення видаткової накладної. Також апелянт зазначив, що видаткова накладна №0003855 від 26.10.2015 на суму 42645,22 грн. була виписана відповідачу та останнім було прийнято товар за вказаною видатковою накладною, однак в суді першої інстанції відповідач повідомив, що на зазначену суму товар ним не отримувався. Крім того, щодо встановлення судом першої інстанції факту надання послуг за актом приймання-передачі виконаних робіт №912158541 від 27.11.2015 на суму 39987,40 грн. апелянт вказував на те, що послуги за вказаним актом ним не приймались.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги повністю, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 залишити без змін. Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу щодо посилання позивача на те, що видаткова накладна №0003855 від 26.10.2015 була виписана відповідачу та останній прийняв товар за даною видатковою накладною, відповідач зазначив, що позивачем не здійснювалась поставка згідно видаткової накладної №0003855 від 26.10.2015 та вказаної накладна відсутня в матеріалах справи. Позивач не підписав, не визнав надані послуги та не повернув відповідачу акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №912158541 від 27.11.2015 р. на суму 39987,40 грн., №912150031 від 30.11.2015 р. на суму 8170,50 грн., №912155464 від 30.11.2015 р. на суму 3293,51 грн., №912157987 від 30.11.2015 р. на суму 16,00 грн., №912158042 від 30.11.2015 р. на суму 19,20 грн., які підтверджені відповідними податковими накладними. Проте, як зазначив відповідач, в апеляційній скарзі позивач не заперечує отримання ним послуг від відповідача по актам виконаних робіт, які так і не підписав і не повернув відповідачу.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу cудової справи між суддями, справу №910/288/16 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 07.06.2016.

03.06.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача - Приватного акціонерного товариства Кондитерська фабрика "Лагода" надійшло письмове клопотання про залучення доказів, а саме копії додатку №5 до податкової накладної з податку на додану вартість, копії розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів від 05.05.2016, з огляду на те, що ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" було виявлено помилкове віднесення сум податкового кредиту за актом приймання-передачі виконаних робіт №912158541 від 27.11.2015 на суму 39987,40 грн. та здійснено відповідне коригування податкового кредиту. Таким чином, податковий кредит за актом приймання-передачі виконаних робіт №912158541 від 27.11.2015 на суму 39987,40 грн. не був використаний апелянтом, а отже, на його думку, послуги за даним актом оплаті не підлягають. Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вирішила клопотання задовольнити та залучити додаткові документи до матеріалів справи.

Представник позивача (апелянта) в судовому засіданні, яке відбулось 07.06.2016, підтримав апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Лагода" та просив апеляційний господарський суд її задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 07.06.2016, просив апеляційний господарський суд у задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Лагода" відмовити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 залишити без змін з огляду на її законність та обґрунтованість.

Представник третьої особи в судове засідання, яке відбулось 07.06.2016 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до частини 5 статті 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2010 між Закритим акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "Лагода", попереднє найменування якого змінено на Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода", (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Квіза-трейд" (покупець) було укладено договір поставки № (далі - Договір), який підписано із врахуванням протоколу розбіжностей.

01.10.2010 між ЗАТ "Кондитерська фабрика "Лагода", Товариством з обмеженою відповідальністю "Квіза-трейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмеркет" було укладено угоду про заміну сторони в договорі поставки № від 14.04.2010, відповідно до пункту 1.1. якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Квіза-трейд" передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмеркет" приймає на себе права та обов'язки, покладені в договорі поставки № від 14.04.2010 на Товариство з обмеженою відповідальністю "Квіза-трейд".

23.02.2011 між ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" та ТОВ "Фудмаркет" було укладено додаткову угоду №0211-2 до договору, якою внесено зміни до преамбули та статті 13 договору в частині вірної назви сторін договору.

Сторону постачальника змінено на ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода", а сторону покупця змінено на ТОВ "Фудмаркет".

01.10.2014 між ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода", Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" було укладено угоду про заміну сторони в договорі поставки № від 14.04.2010, відповідно до пункту 1.1. якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмережа", приймає на себе права та обов'язки, покладені в договорі поставки № від 14.04.2010 та додатках до нього, на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" (відповідач, покупець).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов'язується поставляти товари по цінах і в асортименті вказаними в специфікаціях, разом з товаросупровідною документацією, відповідно до поданих покупцем та підтверджених постачальником замовлень, а покупець зобов'язується приймати такі товари і оплачувати.

Згідно з п. 2.1. Договору ціни на товари, що поставляються, вказуються в специфікації і товарних накладних, які з моменту їх підписання, є невід'ємною частиною договору. Ціни вказуються в національній валюті, включаючи ПДВ, а також вартість упаковки, маркування і доставки товарів постачальником у вказане в замовленні місце поставки.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP - до місця призначення, вказанного в замовленні (правила Incoterms в редакції 2000 р.), тобто постачальник зобов'язується прийняти від покупця замовлення на поставку товару, і здійснити її своїми засобами і за свій рахунок на адресу і в строк вказані в такому замовленні.

Відповідно до п. 5.2. Договору, редакція якого погоджена в протоколі розбіжностей договору, сторони погодили, що при поставці товару, покупець приймає товар по кількості, шляхом перевірки фактичної наявності товару за кількістю, вказаною в транспортній накладній. Якщо в процесі прийому товару по кількості виявляються невідповідності - сторонами оформлюється акт, і в транспортній накладній робиться відмітка "Акт додається", після чого акт прикріпляється до транспортної накладної, і є невід'ємною її частиною. За наслідками приймання товарів, покупець проставляє на транспортній накладній штамп "Товар отриманий" і розміщує ці документи на порталі. Оформлені первинні бухгалтерські документи (товарні і податкові накладні), сформовані на підставі інформації, розміщеної на порталі, а також віддрукований з порталу екземпляр транспортної накладної, постачальник передає в бухгалтерію покупця, для проставлення штампу "Накладні отримані".

12.11.2010 між ТОВ "Фудмаркет" та ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" було підписано додаток до договору поставки № від 14.04.2010, яким пункт 6.1. Договору викладено в наступній редакції: "Підставою для здійснення покупцем оплати поставленого товару, є повне виконання постачальником своїх зобов'язань за договором. При наданні постачальником належним чином оформлених товарних і податкових накладних, протягом 3 (три) календарних днів з дати поставки товару, вказаного в товарній накладній, що підтверджується проставленням штампу "Товар отриманий", покупець оплачує поставлений товар через 30 (тридцять) календарних днів з моменту його (товару) реалізації у розмірі, який розраховується по формулі: ? = Ртз - Рпдз де

? - розмір поточної оплати постачальнику за поставлений товар;

Ртз - розмір простроченої за поставлений товар, строк оплати по якому наступив;

Рцдз - розмір постійно діючої заборгованості покупця, узгоджений в додатку № 2.".

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, а останній прийняв його без зауважень та заперечень щодо кількості, якості отриманого товару.

Пункт 6.1. Договору не містить визначення строку виконання відповідачем обов'язку зі сплати поставленного товару, а погоджена сторонами умова, що покупець оплачує поставлений товар через 30 (тридцять) календарних днів з моменту його (товару) реалізації, не вказує на конкретну дату з якої має настати обов'язок на оплату та така дата може бути відкладена на невизначений термін.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно із ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, сторонами договору не було врегульовано дату з якої розпочинається відлік строку зі спливом якого у відповідача наступає обов'язок зі сплати за поставлений товар, а тому відповідач зобов'язаний сплатити за товар після його прийняти або прийняття товаророзпорядчих документів на товар.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги поставкою товару на загальну суму 1 750 708,22 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: №0003877 від 06.10.2014 р. на суму 42 085,97 грн., №0003975 від 13.10.2014 від 23 783,09 грн., №0004104 від 20.01.2014 р. на суму 31 947,41 грн., №0004178 від 27.10.2014 р. на суму 30 052,32 грн., №0004276 від 31.10.2014 р. на суму 32 276,77 грн., №0005570 від 10.11.2014 р., №0005675 від 17.11.2014 р. на суму 24 530,04 грн., №0005796 від 24.11.2014 р. на суму 28 191,05 грн., №0005933 від 30.11.2014 р. на суму 32 987,48 грн., №0006075 від 08.12.2014 р. на суму 39 476,33 грн., №0006264 від 22.12.2014 р. на суму 57 546,53 грн., №0006392 від 29.12.2014 р. на суму 31 277,51 грн., №0000958 від 30.03.2015 р. на суму 53 585,26 грн., №0001313 від 27.04.2015 р. на суму 136 022,21 грн., №0001437 від 05.05.2015 р. на суму 34 079,39 грн., №0001473 від 12.05.2015 р. на суму 37 583,28 грн., №0001561 від 18.05.2015 р. на суму 38 374,92 грн., №0001687 від 25.05.2015 р. на суму 42 638,52 грн., №0001793 від 29.05.2015 р. на суму 68 952,96 грн., № 0001819 від 02.06.2015 р. на суму 73 991,17 грн., №0001914 від 08.06.2015 р. на суму 58 819,08 грн., №0001991 від 15.06.2015 р. на суму 37 893,91 грн., №0002073 від 22.06.2015 р. на суму 39 059,35 грн., №0002173 від 30.06.2015 р. на суму 40 746,66 грн., №0002272 від 06.07.2015 р. на суму 51 014,80 грн., №0002285 від 06.07.2015 р. на суму 7 113,60 грн., №0002333 від 13.07.2015 р. на суму 51 100,67 грн., №0002420 від 20.07.2015 р. на суму 59 487,23 грн., №0002518 від 28.07.2015 р. на суму 61 577,75 грн., №0002592 від 31.07.2015 р. на суму 35 260,16 грн., №0002692 від 10.08.2015 р. на суму 40 593,34 грн., №0002845 від 25.08.2015 р. на суму 75 512,04 грн., №0003049 від 07.09.2015 р. на суму 61 863,70 грн., №0003121 від 14.09.2015 р. на суму 37 691,27 грн., №0003638 від 19.10.2015 р. на суму 119 452,04 грн., №0003855 від 26.10.2015 р. на суму 42 645,22 грн., №0003901 від 31.10.2015 р. на суму 47 050,19 грн.

Крім того, позивач надав пояснення суду, що відповідачем на виконання умов договору було здійснено оплату за отриманий товар в розмірі 850 406,90 грн., з призначенням платежу "Оплата за Т.Н.С. згідно договору від 14.04.2010 р." (копії довідок банку містяться в матеріалах справи).

В момент укладення договору поставки, було погоджено додаток №5 до договору, за яким відповідач зобов'язується надати позивачу комплекс послуг з передпродажної підготовки і стимулювання збуту товарів поставлених за договором поставки, у всіх торгових залах мережі супермаркетів покупця (надалі - мережа), відкритих на дату підписання договору поставки, а також тих, які відкриватимуться протягом терміну дії договору (надалі - послуги), а позивач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані послуги. Також було укладено додаток №7 до договору "Логістичні послуги", яким обумовлено надання відповідачем послуг, пов'язаних з прийманням, сортуванням, маркуванням, пакуванням, зберіганням, відбором, навантаженням та доставкою товарів, які постачаються постачальником через розподільний центр на підставі договору поставки, для реалізації в роздрібній торгівельній мережі покупця.

01.05.2015 між ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" та ТОВ "Фудмережа" укладено додаток до договору "Логістичні послуги", яким погоджені умови надання логістичних послуг.

Пунктом 6.5. Договору, в редакції погодженій протоколом розбіжностей, визначено, що підписуючи договір, додаткові угоди і додатки до нього, сторони погодили, що покупець має право зменшити оплату (провести взаємозалік) сум, що належать постачальнику за поставлені товари на суму: вартості товарів, які підлягають поверненню постачальникові, наданих послуг, шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог, на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України, за винятком випадків, коли це заборонено законодавством України. Залік зустрічних однорідних вимог проводиться без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів тощо). До 10-го числа місяця наступного за звітним, покупець направляє постачальнику по EDI акт звірки взаємних розрахунків, в якому відображаються вартість накладних по поставленому товару, акти виконаних робіт (послуг) - ActRxecWorks, інформація про накладені штрафні санкції за договором, при проведені сторонами платежів і залік зустрічних вимог, виконаних сторонами. Акт звірки містить інформацію тільки щодо тих поставок товарів, по яких покупець отримав від постачальника належним чином оформлені товарні і податкові накладні і товаросупровідні документи.

Можливість здійснення проведення заліку зустрічних однорідних вимог також передбачена в п. 3 додатку №5 договору, п. 6 додатку №7 договору та п. 11 додатку до договору від 01.05.2015.

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Оскільки відповідачем були надані послуги, передбачені договором, та у позивача виникли зобов'язання з оплати таких послуг, в рахунок погашення вказаних зобов'язань, сторонами було укладено угоди про припинення зобов'язання зарахуванням. Зазначені угоди були підписані сторонами та відповідно зменшено зобов'язання відповідача щодо оплати за отриманий товар.

Сторонами було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог за договором та зобов'язання відповідача з оплати товару було зменшено на загальну суму 217 164,13 грн. (копії угод про припинення зобов'язання зарахуванням містяться в матеріалах справи).

Таким чином, з урахуванням здійснених оплат, припинення зобов'язань зарахуванням однорідних вимог, у відповідача перед позивачем за договором наявний борг в розмірі 683 136,47 грн.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки № від 14.04.2010 Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода" звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" 683 136,47 грн.

В процесі розгляду справи, судом першої інстанції було прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог від 05.04.2016, відповідно до змісту якої ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" просило суд стягнути з відповідача 116 862,62 грн.

Вказана заява мотивована тим, що відповідачем було здійснено оплату за отриманий товар на загальну суму 1 284 798,52 грн. та здійснено залік зустрічних однорідних вимог за надані відповідачем послуги на загальну суму 349 047,08 грн., що підтверджує відповідними актами приймання-передачі виконаних робіт.

Припиняючи провадження у справі щодо стягнення 116 862,62 грн. заборгованості, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правою природою укладений договір є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Судом першої інстанції було встановлено, що документально підтверджується поставка позивачем за договором № від 14.04.2010 товару на загальну суму 1 708 063,00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутня видаткова накладна № 0003855 від 26,10,2015 р. на суму 42 645,22 грн. При цьому, відповідачем також не підтверджується отримання товару за даною накладною.

Крім того, суд зауважив, що позивач в заяві про зменшення позовних вимог зазначив, що отримав в якості оплати 1 284 798,52 грн., з яких 404 391,62 грн. після порушення провадження у справі. Однак, вказана обставина не відповідає дійсності.

Відповідач сплатив позивачу 1 334 798,52 грн., з яких 354 391,62 грн. після порушення провадження у справі. Позивач при наданні заяви про зменшення розміру позовних вимог не врахував оплату в 50 000,00 грн. в т.ч. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №2158191 від 05.11.2015 р. та довідкою банку ПАТ "Укрсоцбанк".

Під час розгляду справи в суді відповідач сплатив на користь позивача 354 391,62 грн. (186 000,00 грн. за платіжним дорученням №2195094 від 17.02.2016 р. та 168 391,62 грн. за платіжним доручення №2197309).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідач оплатив позивачу 1 334 798,52 грн., з яких 354 391,62 грн. після порушення провадження у справі.

Заявлена позивачем сума наданих послуг відповідачем та проведених зарахувань зустрічних однорідних вимог не відповідає дійсності, виходячи з наступного.

Позивач зазначив, що шляхом зменшення зустрічних однорідних вимог припинились зобов'язання на загальну суму 349 047,08 грн., однак фактична сума наданих послуг відповідачем, на яку було зменшено зобов'язання відповідача за договором поставки, складає 480 368,79 грн., з огляду на наступне.

При поданні заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач визнав отримання послуг по зазначеним нижче актам приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), які при поданні позовної заяви не враховував, зокрема, за актами №911947935 від 31.12.2014 р. на суму 27 000,00 грн., №911942537 від 31.12.2014 р. на суму 9 677,27 грн., №911946152 від 31.12.2014 р. на суму 1612,88 грн., №912035436 від 31.03.2015 р. на суму 3215,12 грн., №912034547 від 31.03.2015 р. на суму 2735,85 грн., №912060294 від 30.04.2015 на суму 8161,33 грн., №912062592 від 30.04.2015 р. на суму 16,00 грн., №912061435 від 30.04.2015 р. на суму 21160,22 грн., №912075407 від 31.05.2015 р. на суму 8861,05 грн., №912074482 від 31.05.2015 р. на суму 15514,03 грн., №912076152 від 31.05.2015 р. на суму 97,20 грн., №912076089 від 31.05.2015 р. на суму 32,00 грн., №912165546 від 31.12.2015 р. на суму 11 000,00 грн.

Відповідачем було надано суду дублікати актів виконаних робіт, податкових накладних та угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім того, після перевірки архівів, ТОВ "Фудмережа" крім вищезазначених актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) виявило акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписані та з проставленим відтиском печатки позивача з підтвердженням позивачем проведення автоматичного взаємозаліку зустрічних однорідних вимог в акті звірки взаєморозрахунків, зокрема, №911860742 від 31.10.2014 р. на суму 20 400,00 грн.

По нижчезазначеним актам виконаних робіт позивач не підтверджує факту надання йому послуг, хоча по 13 актам, зазначеним вище, позивач, звертаючись до суду з позовом теж не визнавав факту надання послуг. Крім того, позивач продовжував не визнавати факту підписання ним акту №911860742 від 31.10.2014 р. на суму 20 400,00 грн.

З пояснень відповідача вбачається, що позивач, отримавши послуги та акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) для підписання, з невідомих для відповідача причин так і не повернув останньому. Проте позивач підтверджував неодноразово факт отримання ним послуг та припинення свого обов'язку по оплаті вартості послуги шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в акті звірки взаємних розрахунків, а також Кагарлицьким відділенням Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області підтверджено формування податкового кредиту з сум податку нарахованого при придбанні послуг у відповідача відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №911820491 від 30.09.2014 р. на суму 22600,00 грн., №911866629 від 31.10.2014 р. на суму 1288,30 грн., № 911869707 від 31.10.2014 р. на суму 7672,13 грн., №911901955 від 30.11.2014 р. на суму 1094,44 грн., №911901133 від 30.11.2014 р. на суму 6566,57 грн., №912120778 від 31.08.2015 р. на суму 20213,66 грн., які підтверджено відповідними податковими накладними.

Позивач не повернув відповідачу акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №912158541 від 27.11.2015 р. на суму 39987,40 грн., №912150031 від 30.11.2015 р. на суму 8170,50 грн., №912155464 від 30.11.2015 р. на суму 3293,51 грн., №912157987 від 30.11.2015 р. на суму 16,00 грн., №912158042 від 30.11.2015 р. на суму 19,20 грн., які підтверджені відповідними податковими накладними.

В акті звіряння розрахунків за період з 01.07.2014 р. до 30.09.2014 р. відображено надання послуги в вересні 2014 р. згідно з актом №911820491 та проведення автоматичного взаємозаліку в акті звіряння розрахунків за період з 01.10.2014 р. до 31.10.2014 р.

Також, в акті звіряння розрахунків за період з 01.10.2014 р. до 31.10.2014 р. відображено надання послуги в жовтні 2014 р. згідно з актом №911860742, №911866629, №911869707 та проведення автоматичного взаємозаліку.

В акті звіряння розрахунків за період з 01.11.2014 р. до 01.01.2015 р. відображено надання послуги в листопаді 2014 р. згідно з актом №911901955, №911901133 та проведення автоматичного взаємозаліку.

Актом звіряння розрахунків за період з 01.08.2015 р. до 31.08.2015 р. підтверджено надання послуги в серпні 2014 р. згідно акту №912120778, та проведення автоматичного взаємозаліку.

Згідно із ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Таким чином, позивач, формуючи свій податковий кредит, відніс суми податку нарахованого при придбані послуг у відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач отримав від відповідача послуги на загальну суму 480 368,79 грн., з яких 349 047,08 грн. - позивачем визнається та 131 321,71 грн. оплату за вищезазначені послуги позивач здійснив шляхом припинення свого зобов'язання, зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно до умов укладених угод та ст. 601 ЦК України.

При цьому, суд зазначає, що взаємозалік зустрічних вимог на суму 131 321,71 грн. був здійснений сторонами до порушення провадження у справі (підтверджується вказаними актами звіряння розрахунків та іншими актами), проте позивачем дана обставина при зверненні з позовом та заявою про зменшення позовних вимог врахована не була.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів не оплаченого товару по договору поставки № від 14.01.2010 було на загальну суму 247 287,31 грн., що вбачається з наступного розрахунку 1 708 063,00 грн. (сума поставленого товару) мінус 980 406,90 грн. (сума оплаченого товару до порушення провадження) мінус 480 368,79 грн. взаємозалік зустрічних однорідних вимог.

Крім того, під час розгляду справи відповідач сплатив зоборгованість за поставлений за договором № від 14.01.2010 товар у сумі 354 391,62 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача станом на 16.02.2016 р. та 23.02.2016 р., тобто у більшому розмірі, ніж наявна у відповідача заборгованість, а саме переплата становить 107 104,31 грн.

Таким чином, оскільки згідно із заявою про зменшення позовних вимог, заборгованість позивача становить 116 862,62 грн., а відповідачем сплачено під час розгляду даної справи 247 287,31 грн., суд дійшов висновку про припинення провадженні у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про припинення провадження у справі щодо стягнення 116 862,62 грн. заборгованості.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 у справі №910/288/16 прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 у справі №910/288/16.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 у справі №910/288/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/288/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

М.А. Дідиченко