ГОСПОДАРСЬКИЙ С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

16 червня 2016 року № 912/2333/16

Господарський суд Кіровоградської області у склад судді Деревінської Л.В., розглянувши заяву Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, 28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Пролетарська, 17,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 2800, АДРЕСА_1,

про порушення справи про банкрутство,

ВСТАНОВИВ наступне.

Олександрійська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Кіровоградській області звернулася до суду з заявою № 1406/1126/8/10 від б/д до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про порушення справи про банкрутство.

Заява мотивована тим, що боржник не задовольнив безспірні грошові вимоги в сумі 446977 грн. 96 коп., стягнутих згідно постанов Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.03.2013р. по справі № 811/545/13-а та від 21.02.2014р. по справі № П811/329/14, на виконання яких ОДПІ направлялись виконавчі листи до Відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції.

За ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після набрання чинності Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI далі (Закон), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно із пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абзацом першим п. 95.3 ст. 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. Відповідно до п. 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Аналіз положень Податкового кодексу України дає підстави для правового висновку про те, що примусове виконання рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків - юридичної особи за законом покладено виключно на контролюючі органи (органи доходів і зборів) за визначеною Податковим кодексом України процедурою, без залучення до неї органів державної виконавчої служби.

Таким чином, виходячи з приписів ст. 95 Податкового кодексу України, частини третьої ст. 10, частини сьомої ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", доказами в підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів в дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Перебіг трьохмісячного строку, визначеного частиною 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", починається з моменту прийняття банком платника (боржника) інкасового доручення для примусового стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, оформленого стягувачем (контролюючим органом) на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Зазначена позиція викладена в постанові ВГСУ від 10.03.2015р. № 923/1649/14.

Під час вирішення питання про прийняття зазначеної заяви до розгляду, суд перевіряє, чи відповідає вона за формою і змістом вимогам ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрута", чи дотримано ініціюючим кредитором вимоги Закону, зокрема, щодо додання до заяви рішення суду, що набрало законної сили про стягнення податкового боргу, який відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", повинен становити не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, а також, відповідних доказів вжиття заходів стягнення податкової заборгованості у спосіб, передбачений Податковим кодексом України, після чого, приймає рішення про наявність або відсутність підстав для прийняття заяви про порушення справи про банкрутство до розгляду.

Справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 9 Закону).

За ч. 1 ст. 15 Закону господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, зокрема, якщо: заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі; заявник-кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 8 Інформаційного листа № 28.03.2013 № 01-06/606/2013 Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)", абзацом другим частини третьої статті 10 Закону визначено, що безспірні вимоги кредиторів - це грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Що ж до безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, то враховуючи, що стягнення з рахунків боржника - юридичної особи коштів у рахунок погашення податкового боргу здійснюється відповідно до умов і порядку, визначених Податковим кодексом України, а не Законом України "Про виконавче провадження", доказами їх підтвердження є рішення суду про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасовані доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету в рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів щодо отримання заборгованості за процедурою, передбаченою Податковим кодексом України.

Із доданих до заяви кредитора документів вбачається відсутність рішень суду про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, не надано інкасових доручень для примусового стягнення коштів у дохід бюджету в рахунок погашення податкового боргу та доказів вжиття відповідних заходів щодо отримання заборгованості за процедурою, передбаченою Податковим кодексом України.

Крім того, кредитором не надано належним чином засвідченої копії постанови ДВС про повернення виконавчого документа № П811/329/14 від 14.04.14 р. на суму стягнення 391617,34 грн. чи іншого документа, що підтверджує стан виконання зазначеного судового рішення.

Отже, станом на момент звернення з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство до суду - 15.06.2016р. ініціюючим кредитором не подано доказів не задоволення боржником безспірних вимог кредитора протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Зазначене свідчить про неподання доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про необхідність повернення вказаної заяви та доданих до неї документів без розгляду кредитору на підставі абз. абз. 2, 4 ч. 1 ст. 15 Закону та п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 11, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 4-1, 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Заяву № 1406/1126/8/10 від б/д (вх. 2333/16 від 15.06.2016р.) Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області та додані до неї документи повернути без розгляду.

2. Ухвала суду набирає законної сили 16.06.2016р.

3. Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

4. Примірник ухвали суду направити заявнику Олександрійській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Пролетарська, 17).

Суддя Л. В. Деревінська