ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 червня 2016 р. Справа № 903/298/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Луцьк Фудз"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юван"

про стягнення 173 913,00 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №6 від 04.01.2015 року

від відповідача: ОСОБА_2, вих..№б/н від 01.06.2016 року

Права та обов 'язки учасникам судового процесу роз 'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні 01.06.2016 року була оголошена перерва до 07.06.2016 року

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть: Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в сумі 173 913,00 грн.

При обґрунтуванні заявленої вимоги вказує, що згідно усних домовленостей щодо можливого виконаня ремонтних робіт в офісних приміщеннях, товариством "Луцьк Фудз" платіжними дорученнями "5200, 52161, 1056 від 15, 16, 18 лютого 2016 року було перераховано відповідачу кошти в сумі 173 913,00 грн.

В зв'язку з недосягненими між сторонами згоди, договір на виконання ремонтних робіт не було укладено, тому 07.04.2016 року відповідачу направлена вимога повернути кошти до 13.04.2016 року, яка отримана відповідачем 16.04.2016 року, та залишена без виконання.

При нормативному обґрунтуванні вимоги посилається на норми статтей 1212 ЦК України, якою, зокрема, передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В поясненні від 03.06.2015 року №1465 вказує, що посилання відповідача на укладення усного договору безпідставне; рахунок №СФ-3 від 15.02.2016 року на суму 50 000,00 грн., що зазначений в платіжних дорученнях позивача надійшов на електронну пошту у форматі word документу без підписів та печаток ТзОВ «Юван»; між позивачем та відповідачем не було досягнуто згоди ні по жодній із умов, які необхідні для укладення договору підряду (ст.318 ГК, ст.875 ЦК України), проектно-кошторисна документація не затверджувалась, договір на виконання будівельно-монтажних робіт не укладався і не підписувався. Позивач не уповноважував відповідача закупляти будь-які матеріали; надані відповідачем накладні на будівельні матеріали не підтверджують факту їх придбання для позивача. Зазначає, що правомірність заявлених позивачем вимог підтверджується судовою практикою, зокрема Постановами Вищого господарського суду України у справах №17/81-НМ від 11.05.2011 року, №904/6000/15 від 09.12.2015 року.

З врахуванням зазначеного в поясненні просить позов задоволити та стягнути з відповідача кошти в сумі 173 913,00 грн., як отримані без достатніх правових підстав.

Відповідач у відзиві на позов вказує, що перераховані позивачем кошти в сумі 173 913,00 грн. на підставі договору про виконання будівельно-монтажних робіт у офісному приміщенні ПАТ «Луцьк Фудз», який укладено у спрощеній формі; рахунком-фактурою №СФ-3 від 15.02.2016 року між сторонами погоджена вартість будівельно-монтажних робіт та строки їх оплати до 19.02.2013 року. Відповідно до норм ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник (позивач) заповнював платіжні доручення та зазначив призначення платежу, тобто ТзОВ «Юван» отримало грошові кошти за наявності відповідної правової підстави, що виключає застосування ст.1212 ЦК України.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін вбачається, що ПАТ «Луцьк Фудз» платіжними дорученнями №5200 від 15.02.2016 року, №5214 від 16.02.2016 року, №1056 від 18.02.2016 року перерахувало ТзОВ «Юван» в загальній сумі 173 913,00 грн., в графі призначення платежу вказано «оплата за будівельні роботи згідно рахунку №СФ-3 від 15.02.2016 року без ПДВ» (а.с.9-11).

Як слідує з позовної заяви зазначені кошти були перераховані з метою укладення договору на виконання ремонтних робіт, однак в звязку з недосягненням між сторонами домовленостей щодо його істотних умов, в тому числі і щодо вартості робіт, договір не було укладено.

07.04.2016 року позивач направив відповідачу вимогу за №972 про повернення коштів в сумі 173 913,00 грн. до 13.04.2016 року, яка отримана останнім 16.04.2016 року.

Оскільки кошти відповідач не повернув, позивач звернувся з позовною заявою про стягнення даних коштів в судовому порядку, як отриманих відповідачем без достатніх правових підстав, на підставі ст.1212 ЦК України.

Дослідивши представлені сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає вимогу позивача підставною та задовольняє позов.

Даний висновок зроблено з врахуванням наступного.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідач посилаючись на норми ст.ст.207,208 ЦК України, стверджує, що між сторонами по справі було укладено усний договір на виконання будівельно-вантажних робіт в офісному приміщенні ПАТ «Луцьк Фудз», в підтвердження укладення договору посилається на рахунок-фактруру №СФ-3 від 15.02.2016 року, по якому позивач перерахував кошти в сумі 173 913 грн.

Однак, на думку суду дані твердження не заслуговують на увагу, оскільки зазначений рахунок не є товарно-розпорядчим документом, що підтверджує укладення між сторонами господарської операції та не визначає істотних умов необхідних для договорів підряду.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.318 ГК України, ст.875 ЦК України істотним у договорі підряду є умови, що стосуються його предмета, ціни та строку виконання.

Згідно ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Виходячи із вищезазначеного суд вважає, що спірні грошові кошти в сумі 173 913 грн. є такими, що перераховані без правових підстав.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України безпідставне отримання чужого майна є підставою виникнення особливого позадоговірного зобовязання.

Положеннями ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Боржником є та особа, котра без достатніх підстав придбала чуже майно.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобовязання передбачені ст.1212 ЦК України, відноситься також перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобовязаннях.

Для виникнення зобовязання з безпідставного збагачення необхідна наявність таких умов: збільшення або зберігання майна однією стороною з одночасним зменшенням його в іншої сторони та відсутність правової підстави для набуття або зберігання майна.

Відповідно до ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Доводи відповідача щодо існування між сторонами договірних відносин не заслуговують на увагу, оскільки такі посилання відповідно до вимог ст.ст.32,33 ГПК України документально не підтверджені та не спростовують законних вимог позивача.

Також голослівним та безпідставним суд вважає доводи відповідача про закупку матеріалів за отримані від позивача кошти, оскільки долучені накладні не підтверджують їх придбання саме для позивача,а між сторонами не узгоджувались перелік робіт, їх ціна, тощо.

Оскільки спір до розгляду суду доведений з вини відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 608,69 грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.318 Господарського кодексу України, ст.ст. 202, 205, 207, 208, 509, 879, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юван» (45632, Волинська обл.., Луцький р-н., с.Зміїнець, вул.Васильківська,2 , р/р 7618 ПАТ «КБ «Хрещатик», МФО 300670, ) в користь Публічного акціонерного товариства «Луцьк Фудз» (45632, Волинська обл., Луцький р-н., с.Зміїнець, вул.Левадна, будинок 2А, , ІПН 82, Свідоцтво платника ПДВ №100338250 №7623 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123) 173 913 грн. безпідставно отриманих коштів, а також 2608,69 грн. витрат по судовому збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

13.06.2016

Суддя С. В. Костюк