КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/32807/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Гайдай Т.В. довіреність № 69 від 12.05.16

від відповідача: Савченко Н.О. довіреність № від

від третьої особи: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01 березня 2016 року

у справі №910/32807/15 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про розірвання договору, виселення та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про розірвання договору, виселення та стягнення заборгованості (а.с. 4-7).

У грудні 2015 року Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до Господарського суду м. Києва з указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди № 14-Упр(Ор)-10 від 20.04.2010 в частині своєчасної сплати орендних платежів за період користування орендованим приміщенням з 10.04.2015 по 10.10.2015, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 110368,24 грн.

З урахуванням викладеного позивач просить розірвати укладений між сторонами договір у зв'язку з систематичним порушенням відповідачем зобов'язання зі сплати орендної плати, виселити відповідача з займаного на підставі договору приміщення та зобов'язати останнього протягом десяти днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції, якими визначені межі орендованого приміщення.

Крім того, 08.02.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій він просить, на додаток до перелічених у позові вимог, стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 110368,24 грн., а також 10891,40 грн. пені та 1138,62 грн. 3% річних за порушення відповідачем зобов'язання зі сплати орендної плати, як таких, що зазначені у тексті позовної заяви та помилково не включені до прохальної частини позову.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/32807/15 від 01 березня 2016 року, повне рішення складено та підписано 09 березня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково (а.с. 77-81).

08 квітня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДА", звернулось з апеляційною скаргою № 129 від 08 квітня 2016 року на рішення Господарського суду міста Києва від 01 березня 2016 року у справі №910/32807/15.

04 травня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДА" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/32807/15 від 01 березня 2016 року повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, у зв'язку із неподанням документів що підтверджують оплату судового збору у встановленому розмірі.

13 травня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДА", повторно звернулось з апеляційною скаргою № 154 від 13 травня 2016 року на рішення Господарського суду міста Києва від 01 березня 2016 року у справі №910/32807/15, про що свідчить відповідна відмітка на поштовому конверті про направлення апеляційної скарги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 травня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ "ДА" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/32807/15 від 01 березня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В.

25 травня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ДА" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 березня 2016 року у справі №910/32807/15 прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Рудченка С.Г., справу призначено до розгляду на 14 червня 2016 року.

14 червня 2016 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 14 червня 2016 року представник ТОВ "ДА" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення - скасувати та прийняти нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Представник Комунального підприємства "Київський метрополітен" в судовому засіданні 14 червня 2016 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради в судове засідання 14 червня 2016 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 515 (а.с. 127).

Враховуючи ту обставину, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представника третьої особи, не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

20 квітня 2010 року між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (далі - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДА" (далі - орендар, відповідач) укладено Договір оренди № 14-Упр(Ор)-10 (далі - договір) (а.с. 12-14).

Відповідно до п. 1.1, 2.1 Договору, орендодавець на підставі рішення Київської міської ради № 860/860 від 18.12.2008 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу, визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджувальними конструкціями (кіосками) орендаря), загальною площею 42 кв. м., згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину договору (далі - об'єкт оренди), за адресою: станція метро "Нивки" (східний вестибюль), для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.4. Договору визначено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу в оренду частину переходу станції метро "Нивки" (вестибюль№1), визначену тимчасовими огороджуючи ми конструкціями, загальною площею 42,0 кв.м, що підтверджується Актом приймання-передачі майна в оренду від 20.04.2010 р. (а.с. 16).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради № 860/860 від 18.12.2008 діє з 20.04.2010 до 18.04.2013 (п. 9.1 договору).

У відповідності до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст. 291 ГК України.

Згідно пункту 9.5. Договору, цей Договір припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Позивач листом від 26.04.2013 (вих. № 11-03/333) повідомив відповідача про закінчення з 18.04.2013 р. строку дії договору та відмову від продовження строку його дії (а.с. 41-43).

Крім того, у вказаному листі позивач попередив відповідача про необхідність звільнення об'єкту оренди та повернення його за актом приймання-передачі позивачеві протягом 10 календарних днів з моменту отримання листа.

З огляду на встановлення факту направлення орендодавцем орендареві заперечень протягом одного місяця після закінчення строку дії договору та на відсутність рішення Київради про продовження дії вказаного договору, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення строку дії договору у зв'язку із закінченням строку його дії з 18.04.2013 р.

Враховуючи встановлення факту припинення спірного договору у зв'язку із закінченням строку його дії, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині розірвання договору внаслідок порушення відповідачем його умов задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 110368,24 грн., що виникла за період користування приміщенням з 10.04.2015 р. по 10.10.2015 р. колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради № 860/860 від 18.12.2008 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 за № 34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною договору, в цілому за об'єкт оренди станом на квітень 2010 року складає 8448,75 грн., включно з ПДВ.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2 Договору).

Згідно з п. 3.6 договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Відповідно до п.п. 3.5, 4.14 Договору, оплата за договором проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві. Орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14 в силу вступає рішення Київради. При цьому, оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

В той же час, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не було надано доказів підписання сторонами акту приймання-передачі, який би свідчив про поверненні відповідачем об'єкту оренди, відповідач продовжує безпідставно використовувати об'єкт оренди після закінчення строку дії договору та вказаного не заперечує. Крім того доказів погашення відповідачем заборгованості зі сплати орендної плати судам також надано не було.

Тому, колегія суддів перевіривши розрахунок заявленої позивачем до стягнення заборгованості, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що він є обґрунтованим і арифметично правильним, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 110368,24 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач звільняється від сплати за користування вказаним майном з огляду на неможливість користування ним через знеструмлення вказаного приміщення є безпідставними, оскільки відповідачем не було доведеного вказаний факт будь-якими належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як факт прострочення виконання грошового зобов'язання встановлений судом та відповідачем не спростований.

Перевіривши розрахунок позивача колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійснений позивачем розрахунок 3% річних є обґрунтованим і арифметично правильним, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 1138,62 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 6.2 Договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Проте, оскільки спірний договір припинив свою дію з 18.04.2013 р., положення договору щодо забезпечення виконання зобов'язання, з указаного моменту також втратили свою силу, а тому нарахування позивачем неустойки на підставі п. 6.2 Договору за період порушення відповідачем зобов'язання поза межами строку дії договору, а саме з 10.04.2015 р. по 10.10.2015 р., суперечить положенням чинного законодавства, а тому колегія суддів визнає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 8968,50 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині виселення відповідача із займаного приміщення та обов'язку відповідача у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що належать позивачеві та знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро "Нивки" (східний вестибюль), загальною площею 42,0 кв.м., слід зазначити наступне.

Як було встановлено вище, у зв'язку з тим, що у даному випадку, орендодавець висловив заперечення щодо продовження терміну дії Договору, спірний договір припинив свою дію.

Згідно з п. 5.4. Договору орендар після закінчення строку дії цього Договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії Договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим Договором. Дозвіл на продовження строку оренди надає Київська міська рада.

Відповідно до умов п. 9.3. Договору: "Після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради."

Станом на день вирішення спору, рішення про продовження дії Договору оренди № 14-Упр(Ор)-10 Київською міською радою - відсутнє.

Оскільки рішення про продовження строку дії Договору Київською міською радою не приймалось, доказів зворотного Відповідачем не надано, відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем комунальним майном згідно Договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 12.05.2015 р. у справі № 910/21795/14.

Стаття 785 ЦК України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 7.5. Договору зазначено, що у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

Згідно п. 8.5.6. Договору, у разі припинення дії Договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю/переходу станції метро "Нивки" в термін, визначений п. 4.14. цього договору від своїх тимчасових огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець, самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками).

Згідно з п. 4.14 договору, орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Доказів повернення Відповідачем орендованого майна за актом приймання-передачі станом на час розгляду справи по суті, суду не надано.

Оскільки відповідно до статей 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди, а договірні відносини сторін припинились у зв'язку із закінченням строку дії Договору оренди 14-Упр(Ор)-10, рішення Київради про продовження строку дії цього Договору не приймалось. Отже, Позивачем доведено, а Відповідачем не спростовано факт припинення договірних відносин між сторонами, у Відповідача правові підстави використовувати спірні приміщення відсутні, а отже, Відповідач втратив статус орендаря.

Таким чином, враховуючи визначений положеннями договору обов'язок відповідача повернути позивачеві займане приміщення за актом прийому-передачі, звільнити орендовану частину приміщення переходу станції метро "Нивки" від своїх огороджувальних конструкцій та факт припинення договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині виселення відповідача з нерухомого майна (частини переходу), згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: станція метро "Нивки" (східний вестибюль), загальною площею 42,0 кв.м та покладення на нього обов'язку демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, частинами 1, 2 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Приймаючи до уваги встановлений п. 4.14 договору строк на добровільне виконання відповідачем обов'язку з демонтажу тимчасових огороджувальних конструкцій (кіосків), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимога щодо примусового обмеження відповідача десятиденним строком з моменту набрання судовим рішенням законної сили у вчиненні таких дій є необґрунтованою, безпідставною та задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача речових прав на спірне майно та неналежність його як орендодавця спростовуються наступним.

У відповідності до пункту 2.3. рішення Київської міської ради № 34/6250 від 22.09.2011 р. "Про затвердження положення про оренду майна територіальної громади міста Києва" Комунальні підприємства, установи та організації уповноважено виступати орендодавцями майна територіальної громади міста Києва: щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання або оперативного управління.

Відповідно до наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 98 від 23.04.2003 р. (п. 26 додатку 2 до наказу), за КП "Київський метрополітен" закріплено на праві повного господарського відання основні засоби, в т.ч. станція метро "Нивки" з вестибюлями 1, 2 і підземними переходами (а.с. 135-137).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГК України, право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті, щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Крім того, об'єкт Договору оренди № 14-Упр(Ор)-10 знаходиться на балансі Позивача та закріплений за ним на праві господарського відання, а право Позивача здавати вказане майно в оренду передбачено п. 5.6., 5.2. Статуту Позивача (а.с. 21-26), крім того, вказаний Договір було укладено саме на підставі рішення Київради від 18.12.2008 № 860/860. При цьому, оскільки саме Позивач виступав Орендодавцем за Договором оренди, тому саме йому, відповідно до ч.1 ст. 785 ЦК України Відповідач зобов'язаний повернути орендоване майно.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх в розумінні статті 33, 34 ГПК України доказів, а саме рішення Київської міської ради про продовження дії Договору оренди № 14-Упр(Ор)-10, яке могло б бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва 01 березня 2016 року у справі №910/18311/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДА" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 березня 2016 року у справі №910/18311/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДА" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 березня 2016 року у справі №910/32807/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01 березня 2016 року у справі №910/32807/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/32807/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко