ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. Справа № 922/4782/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В., суддя Слободін М.М.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

третя особа - ОСОБА_1

відповідача не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 739 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 19.02.16 р. у справі № 922/4782/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АПГ "Південь", смт. Чабани

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Реал-банк", м. Харків

про визнання зобов'язання припиненим та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ТОВ "АПГ "Південь", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.02.16 р.) визнати зобов'язання ТОВ "Аграрно-промислова група "Південь" за договором про надання кредитної лінії № 482/09-2-08 від 29.03.2013 р. припиненими, зобов'язати ПАТ "Реал-банк" вчинити дії для розблокування депозитного рахунку та здійснити перерахування відповідних коштів депозитного рахунку № 589, код банку: 351588, за договором № 64/29-19/БТ про залучення на строковий депозит грошових коштів суб'єкта господарювання (з щомісячною сплатою відсотків) від 29.03.2013 р. на рахунки передбачені договором № 482/09-2-08 про надання кредитної лінії від 29.03.2013 р., а саме на рахунок № 588 для обліку наданих кредитних коштів, та на рахунок № 588 для сплати процентів. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вживав заходи для виконання зобов'язань за договором №482/09-2-08 про надання кредитної лінії від 29.03.2013 р., та у зв'язку з неприйняттям відповідачем виконання зобов'язань позивача у зв'язку з запровадженням тимчасової адміністрації, в силу ст. 528 Цивільного кодексу України поклав виконання обов'язку на третю особу ПАТ "Київський страховий дім", що підтверджується листом від 04.04.2014 р. № 04-04/14. В свою чергу, ПАТ "Київський страховий дім" (третя особа) неодноразово повідомляло про виконання обов'язку боржника (позивача) за договором № 482/09-2-08 про надання кредитної лінії від 29.03.2013 р. шляхом виконання, зокрема договору № Д-483/09-2-08 застави майнових прав від 29.03.2013 р. та договору № 484/09-2-08 відступлення права вимоги від 29.03.2013 р., та ін..

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.09.2015 р. у справі № 922/4782/15 до участі у справі залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ "Київський страховий дім" та зупинено провадження до закінчення розгляду пов'язаної з нею іншої справи № 910/12404/14.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 р. у справі № 922/4782/15, скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 07.09.2015 р. у справі № 922/4782/15 в частині задоволення клопотання відповідача та зупинення провадження у справі, справа направлена на розгляд до господарського суду Харківської області.

Постановою Вищого господарського суду України постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 р. у справі № 922/4782/15 залишено без змін.

04.01.16 р. відповідач звернувся до господарського суду з клопотанням про припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.02.2016 р. у даній справі в позові відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позовна вимога про визнання зобов'язань ТОВ "Аграрно-промислова група "Південь" за договором № 482/09-2-08 про надання кредитної лінії від 29.03.2013 р. припиненими є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає відхиленню. Під час розгляду справи позивачем не доведено обставин припинення спірних зобов'язань за кредитним договором, зокрема, у зв'язку з виконанням цих зобовязань третьою особою (ПАТ "Київський страховий дім"). Також суд зазначив, що вимога про зобов'язання відповідача вчинити певні дії є похідною від вимоги про визнання зобов'язань припиненими та враховуючи відмову у задоволенні останньої, суд відхилив вимогу про зобов'язання відповідача вчинити дії для розблокування депозитного рахунку та здійснення перерахування відповідних коштів депозитного рахунку № 589, код банку: 351588, за договором № 64/29-19/БТ про залучення на строковий депозит грошових коштів суб'єкта господарювання (з щомісячною сплатою відсотків) від 29.03.2013 р. на рахунки передбачені договором № 482/09-2-08 про надання кредитної лінії від 29.03.2013 р., а саме на рахунок № 588 для обліку наданих кредитних коштів, та на рахунок № 588 для сплати процентів, та ін.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2016 р. у справі № 922/4782/15, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та ін.

Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" у відзиві на апеляційну скаргу просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2016 р. у справі № 922/4782/15, з мотивів викладених у відзиві та ін.

04.05.2016 р. від ТОВ "АПГ "Південь" надійшли письмові пояснення, 06.06.2016 р. від ТОВ "АПГ "Південь" на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній підтримує доводи апеляційної скарги, з мотивів викладених у поясненнях та ін.

Відповідач у судове засідання призначене на 06.06.2016 р. не зявилися.

Враховуючи факт належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 29.03.2013 р. між ПАТ "Реал Банк" (банк) та ТОВ "АПГ "Південь" (позичальник) укладено договір № 482/09-2-08 про надання кредитної лінії (далі - "кредитний договір"), відповідно до п. 1.1 якого, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (по тексту договору - кредит), на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невід'ємну частину договору.

Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору, кредит надається у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом у сумі 5000000,00 грн. Термін остаточного повернення кредиту - 28.03.2014 р.. Фіксована процентна ставка за користування кредитом на момент укладання договору - 7,5 % річних.

29.03.2013 р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 485/09-2-08 до договору про надання кредитної лінії (т. 1, а. с. 18), відповідно до п. 1, 2 якої передбачено, що банк надає позичальнику частину кредитних коштів на поповнення оборотних коштів у сумі 5000000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Банк надає кредитні кошти строком з 29.03.2013 р. до 28.03.2014 р. зі сплатою 7,5 % процентів річних.

29.03.2013 р. між ПАТ "Реал Банк" (банк) та ПАТ "Київський страховий дім" (депонент) укладено договір № 64/29-19/БТ про залучення на строковий депозит грошових коштів суб'єкта господарювання (з щомісячною сплатою відсотків) (далі - "депозитний договір") (т. 1, а. с. 39), відповідно до п. 1.1, 1.2. цього договору, депонент передає банку, а банк приймає тимчасово вільні грошові кошти (депозит) у сумі 5000000,00 грн., на умовах нарахування та сплати банком відсотків за користування депозитом та його повернення депоненту зі спливом строку зберігання коштів, згідно з порядком, визначено в договорі. Банк повертає депоненту депозит 28.03.2014 р.

В забезпечення кредиту, 29.03.2013 р. між ПАТ "Реал Банк" (заставодержатель) та ПАТ "Київський страховий дім" (заставодавець) укладено договір № Д-483/09-2-08 застави майнових прав (далі - "договір застави") (т. 1, а. с. 41), відповідно до п. 1.1 договору, заставодавець передав в заставу майнові права на грошові кошти в сумі 5000000,00 грн., які знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ "Реал Банк", термін повернення яких 28.03.2014 р., у відповідності з договором № 64/29-19/БТ про залучення на строковий депозит грошових коштів суб'єкта господарювання (з щомісячною сплатою відсотків) від 29.03.2013 р. та додатковими угодами до нього, укладеним між заставодавцем та ПАТ "Реал Банк".

Відповідно до п. 2.3 договору застави, реалізація заставлених майнових прав здійснюється шляхом укладення сторонами договору відступлення права вимоги або на підставі рішення суду.

На виконання договору застави, 29.03.2013 р. між ПрАТ "Київський страховий дім" (первісний кредитор) та ПАТ "Реал Банк" (новий кредитор) укладено договір № 484-09-2-08 відступлення права вимоги (далі - "договір відступлення права вимоги") (т. 1, а. с. 43), відповідно до умов якого, первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги за договором про залучення на строковий депозит грошових коштів суб'єктів господарювання у національній валюті (з щомісячною сплатою відсотків) № 64/29-19/БТ від 29.03.2013 р. та додаткових угод до нього, що укладений ПАТ "Київський страховий дім" та ПАТ "Реал Банк" на суму 5000000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 договору відступлення права вимоги, сторони визначили, що договір укладено для виконання зобов'язань за договором № 482/09-2-08 про надання кредитної лінії від 29.03.2013 р., який укладено між ПАТ "Реал Банк" та ТОВ "АПГ "Південь" (позичальник).

Відповідно до п. 2.1. договору відступлення права вимоги, первісний кредитор зобов'язався протягом 3 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги передати новому кредитору всі оригінали документів, з яких випливає право вимоги, що уступається, а саме, депозитний договір та усі додаткові угоди до нього.

Згідно з п. 4.5 договору відступлення права вимоги, цей договір набирає чинності в разі невиконання позичальником умов кредитного договору.

Як свідчать матеріали справи ПАТ "Реал Банк" виконав свої зобов'язання за кредитним договором щодо видачі кредиту належним чином, що також не заперечується сторонами.

28.02.2014 р. ПАТ "Реал Банк" постановою Правління Національного банку України № 109 визнано неплатоспроможним.

На підставі вищезазначеної постанови, рішенням № 10 від 28.02.2014 р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення ПАТ "Реал Банк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасова адміністрація запроваджувалась строком на три місяці з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р. Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію призначено ОСОБА_2.

Частиною 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

31.03.2014 р., тобто в період тимчасової адміністрації, TOB "АПГ Південь" спробувало здійснити погашення заборгованості зі свого поточного рахунку № 588 в неплатоспроможному банку та направило до ПАТ "Реал Банк" платіжні доручення (т. 1 а. с. 19-22):

- № 3 від 03.03.2014 р. з призначенням платежу «сплата % за лютий 2014 р. за кред. дог. № 482/09-2-08 від 29.03.2013 р. Без ПДВ» в розмірі 26800,00 грн.,

- № 3 від 31.03.2014 р. з призначенням платежу «сплата % за лютий 2014 р. за кред. дог. № 482/09-2-08 від 29.03.2013 р. Без ПДВ». в розмірі 26800,00 грн.,

- № 4 від 31.03.2014 р. з призначенням платежу «сплата % за березень 2014 р. за кред. дог. № 482/09-2-08 від 29.03.2013 р. Без ПДВ» в розмірі 28767,12 грн.;

- № 5 від 31.03.2014 р. з призначенням платежу «перерахування грошових коштів для погашення кредитної лінії зн.договору № 482/09-2-08 від 29.03.13 р. Без ПДВ» в розмірі 5000000,00 грн.

Вищезазначені платіжні доручення повернені банком без виконання, на підставі п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а отже, погашення заборгованості не відбулось.

04.04.2014 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 04-04/14 (т. 1, а. с. 23), в якому через повернення коштів за вищезазначеними платіжними дорученнями просив забезпечення виконання кредитного договору здійснити за рахунок виконання договору застави.

21.05.2014 р. постановою Правління Національного банку України № 295 відкликано банківську ліцензію ПАТ "Реал Банк". Цього ж дня виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 34 про початок процедури ліквідації ПАТ "Реал Банк" та призначено Уповноважену особу ФГВФО на її здійснення.

26.05.2014 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 26-05/14 (т. 1, а. с. 25), в якому з метою забезпечення процедури ліквідації банку та вирішення питань пов'язаних з виконанням зобов'язань за депозитним та кредитним договорами просив здійснити грошові операції шляхом зарахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок виконання договору застави.

Згідно з листом ПАТ "Реал Банк" від 03.06.2014 р. № 14-04/2391 (т. 1, а. с. 28), адресованого ПАТ "Київський страховий дім", відповідач повідомив третю особу щодо непогашення заборгованості TOB "АПГ "Південь" та заблокування депозитних коштів ПАТ "Київський страховий дім" до повного виконання TOB "АПГ Південь" кредитних зобов'язань перед ПАТ "Реал Банк".

05.06.2014 р. ПАТ "Київський страховий дім" звернувся як кредитор в процедурі ліквідації банку з кредиторською вимогою № 619 про повернення суми депозиту, майнові права на який передані в заставу ПАТ "Реал банк". Вимоги ПАТ "Київський страховий дім" акцептовано, включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів та віднесено до 7 черги.

У зв'язку із тим, що TOB "АПГ "Південь" не виконало своїх зобов'язань по кредитному договору, 23.05.2014 р. ПАТ "Київський страховий дім" звернулось до ПАТ "Реал банк" листом № 484, в якому просило звернути стягнення на заставлені майнові права, відповідно до договору застави та договору відступлення права вимог (т. 1, а. с. 29-30).

ПАТ "Реал банк" у своїх листах № 14-04/3049 від 25.06.2014 р. та № 14-04/3496 від 05.08.2014 р. (т. 1, а. с. 32-34) повідомив про неможливість здійснення запропонуваного ПАТ "Київський страховий дім" зарахування.

У позовній заяві позивач зазначає, що блокування депозитних коштів є підтвердженням того, що відповідач (кредитор) прийняв виконання зобов'язань боржника від третьої особи та відповідач виступив в ролі нового кредитора за зобов'язаннями за договором застави заблокувавши депозитні кошти ПАТ "Київський страховий дім" та задовольнив свої вимоги за кредитним договором, а тому зобов'язання позивача за кредитним договором є такими що припинились.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до господарського суду Полтавської області.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення мотивував його тим, що позовна вимога про визнання зобов'язань ТОВ "Аграрно-промислова група "Південь" за договором № 482/09-2-08 про надання кредитної лінії від 29.03.2013 р. припиненими є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає відхиленню. Під час розгляду справи позивачем не доведено обставини припинення спірних зобов'язань за кредитним договором, зокрема, у зв'язку з виконанням цих зобовязань третьою особою (ПАТ "Київський страховий дім"). Також суд зазначив, що вимога про зобов'язання відповідача вчинити певні дії є похідною від вимоги про визнання зобов'язань припиненими та враховуючи відмову у задоволенні останньої, суд відхилив вимогу про зобов'язання відповідача вчинити дії для розблокування депозитного рахунку та здійснення перерахування відповідних коштів депозитного рахунку № 589, код банку: 351588, за договором № 64/29-19/БТ про залучення на строковий депозит грошових коштів суб'єкта господарювання (з щомісячною сплатою відсотків) від 29.03.2013 р. на рахунки передбачені договором № 482/09-2-08 про надання кредитної лінії від 29.03.2013 р., а саме на рахунок № 588 для обліку наданих кредитних коштів, та на рахунок № 588 для сплати процентів, та ін.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, на підставі договорів чи інших правочинів.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 528 ЦК України, виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

TOB "АПГ "Південь", посилаючись на ст. 528 ЦК України, зазначає, що направлення ПАТ "Київський страховий дім" листів № 484 від 23.05.2014 р. та № 752 від 08.07.2014 р. з пропозиціями звернення стягнення на майнові права (які були передані в заставу) є фактичним виконанням кредитних зобов'язань третьою особою, у звязку з чим зобовязання позивача за кредитним договором є припиненими.

Пропозиція звернути стягнення на заставу та оплата боргу по кредитному договору є різними правовими категоріями як за своєю суттю, та і за своєю формою.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про заставу", при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, звернення стягнення на заставлені майнові права є правом, а не обовязком заставодержателя, банк не зобов'язаний безумовно приймати запропоноване ПАТ "Київський страховий дім" виконання зобов'язання за боржника за кредитним договором.

У зв'язку із невиконанням TOB "АПГ "Південь" своїх кредитних зобов'язань, ПАТ "Реал банк" набуло право на звернення стягнення на предмет застави.

Слід також зазначити, що ніхто не може примусити заставодержателя скористатись своїм правом на звернення стягнення, а ПАТ "Реал банк", в свою чергу, не звертало стягнення на предмет застави.

Пропозиція звернути стягнення на заставу та оплата боргу по кредитному договору є різними правовими категоріями і за своєю суттю, і за своєю формою.

До того ж, ПАТ «Реал Банк», як і будь який інший субєкт господарювання не зобовязаний погоджуватися з пропозиціями, які йому надаються.

Таким чином, погашення кредитних зобовязань третьої особою, так само як і припинення цих зобовязань внаслідок звернення стягнення на заставлені майнові права, не відбулося.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що блокування відповідачем депозитного рахунку третьої особи не вважається підтвердженням виконання останньою зобовязань позивача за кредитним договором, оскільки, відповідно до п. 2.3 договору відступлення права вимоги, новий кредитор - ПАТ "Реал банк" за рахунок отриманих від відступлення права вимоги коштів відшкодовує заборгованість позичальника - TOB "АПГ "Південь", яка виникла внаслідок несвоєчасного виконання зобовязань за кредитним договором, самостійно проводячи перерахунки відповідних коштів з депозитного рахунку на рахунки, які зазначені в кредитному договорі.

А отже, зобовязання позивача за кредитним договором, у разі використання відповідачем права на звернення стягнення на заставлені майнові права, можуть вважатися виконаними лише після перерахування банком відповідних коштів з депозитного рахунку на рахунки, які зазначені в кредитному договорі.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, яка викладена в постановах у справах № 910/15859/14, 910/15858/14, 925/1333/14, з посиланням на те, що перехід права вимоги грошових коштів на користь позивача за договором банківського вкладу призвів до припинення зобов'язань за кредитним договором, при цьому списання банком грошових коштів з депозитного рахунку вкладника, відкритого у цьому банку, із зарахуванням таких коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, є фактично погашенням дебіторської заборгованості перед банком, сприяє збереженню ліквідаційної маси банку, не призводить до її зменшення, не змінює черговості задоволення вимог вкладників банку та не порушує їх права і законні інтереси.

При цьому, матеріали справи не містять доказів списання банком відповідних коштів з депозитного рахунку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідач в своїх пояснення зазначає, що 05.06.2014 р. ПАТ "Київський страховий дім" звернувся, як кредитор в процедурі ліквідації банку з кредиторською вимогою № 619 про повернення суми депозиту, майнові права на які передані в заставу ПАТ "Реал банк". Вимоги ПАТ "Київський страховий дім" включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів та віднесено до 7 черги.

Зазначені обставини підтверджують, що списання банком відповідних коштів з депозитного рахунку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не відбулось.

Рішенням господарського суду Київської області від 07.04.2015 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 р. у справі № 910/12404/14, стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за спірним кредитним договором в сумі 5241644,83 грн., в тому числі 5000000,00 грн. заборгованості по поверненню кредитних коштів, 55567,12 грн. заборгованості по процентам, 183835,62 грн. пені на суму простроченого кредиту та 2242,09 грн. пені на суму прострочених процентів.

В даному випадку вищезазначене судове рішення, яке набрало законної сили, також свідчить про те, що зобовязання позивача за кредитним договором не виконані третьою особою - ПАТ "Київський страховий дім", а отже, ці зобовязання не можуть вважатись припиненими на підставі ст. 528 ЦК України.

Погашення кредитних зобов'язань третьою особою, так само як і припинення цих зобов'язань внаслідок звернення стягнення на заставлені майнові права, не відбулось.

А отже, позивачем під час розгляду справи не доведено обставини припинення спірних у справі зобов'язань за кредитним договором, зокрема, у зв'язку з виконанням цих зобовязань третьою особою ПАТ "Київський страховий дім".

Позовна вимога про зобов'язання відповідача вчинити певні дії є похідною від вимоги про визнання зобов'язань припиненими, беручи до уваги відмову в задоволенні останньої, суд також правомірно відхилив вимогу про зобов'язання відповідача вчинити дії для розблокування депозитного рахунку та здійснення перерахування відповідних коштів депозитного рахунку № 589, код банку: 351588, за договором № 64/29-19/БТ про залучення на строковий депозит грошових коштів суб'єкта господарювання (з щомісячною сплатою відсотків) від 29.03.2013 р. на рахунки передбачені договором № 482/09-2-08 про надання кредитної лінії від 29.03.2013 р., а саме на рахунок № 588 для обліку наданих кредитних коштів, та на рахунок № 588 для сплати процентів.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 19.02.16 р. у справі № 922/4782/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Харківської області від 19.02.16 р. у справі № 922/4782/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.

Суддя Слободін М.М.