КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Справа№ 910/22788/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря Чміль Я.Є.

та представників:

від апелянта: Лисенко В.М. (дов б/н від 01.05.2016);

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек": Гевелюк В.М. (дов б/н від 10.09.2015);

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фемелі Лайт Хаус»: Сабодаш Р.Б. (дов б/н від 27.11.2015);

від Публічного акціонерного товариства „Банк Форвард": Лавошник Г.В. (дов. № 07-357-15 від 14.12.2015)

від інших кредиторів: не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк"

на ухвалу господарського суду м. Києва від 25.04.2016

у справі № 910/22788/15 (Суддя: Чеберяк П.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.04.2016 у справі № 910/22788/15 визнано кредиторами Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек": першої черги: ОСОБА_8 на суму 2 436 грн. 00 коп., Публічне акціонерне товариство "Дельта-Банк" на суму 2 436 грн. 00 коп., Публічне акціонерне товариство "Банк Форвард" на суму 2 436 грн. 00 коп.; четвертої черги: Товариство з обмеженою відповідальністю "МТІ" на суму 1 220 110 грн. 40 коп., Товариство з обмеженою відповідальністю "Фемелі Лайт Хаус" на суму 25 896 381 грн. 35 коп.; шостої черги: ОСОБА_8 на суму 718 753 грн. 52 коп., Товариство з обмеженою відповідальністю "МТІ" на суму 77 304 грн. 34 коп.; визнано вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника: ОСОБА_8 на суму 56 187 591 грн. 10 коп., Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" на суму 81 430 847 грн. 08 коп., Публічного акціонерного товариства "Банк Форвард" на суму 8 065 000 грн. 00 коп., Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінанс Траст Груп" на суму 5 313 538 грн. 63 коп.; затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" на загальну суму 178 916 834 грн. 42 коп.; відмовлено у визнанні кредиторських вимог ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" на суму 174 970 356 грн. 43 коп.; відмовлено у визнанні кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" на суму 114 035 496 грн. 96 коп.; відмовлено у визнанні кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Банк Форвард" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" на суму 7 667 325 грн. 68 коп. та вирішено інші процесуальні питання.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду першої інстанції у відповідній частині, Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд змінити ухвалу господарського суду м. Києва від 25.04.2016 у даній справі; визнати Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" кредитором у справі №910/22788/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" на загальну суму 195 466 344грн. 04 коп., з розподілом черговості задоволення кредиторських вимог відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; внести окремо до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", які забезпечені заставою боржника.

В обґрунтування апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" посилається на те, що оскаржувана ухвала у відповідній частині (стосовно кредиторських вимог апелянта) прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2016 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд її призначено на 15.06.2016.

14.06.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від боржника надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 15.06.2016 апелянт підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити. Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фемелі Лайт Хаус» заперечили проти апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Представник Публічного акціонерного товариства „Банк Форвард" при вирішенні питання щодо вказаної апеляційної скарги поклався на розсуд суду.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діє з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі статтями 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду м. Києва від 04.09.2015 прийнято до розгляду заяву про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек", зобов'язано арбітражного керуючого Ягічева Сергія Олександровича, визначеного автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство та інше.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.09.2015 порушено провадження у справі № 910/22788/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ягічева С.О.

Оголошення про порушення провадження у справі № 910/22788/15 опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 02.10.2015 за № 23469.

27.10.2015 до господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 22.10.2015 з кредиторськими вимогами до боржника на суму 195 468 780 грн 04 коп.

У судовому засіданні 25.04.2016 розглядався реєстр вимог кредиторів боржника.

Оскаржуваною ухвалою визнано, крім іншого, визнано вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк", які забезпечені заставою майна боржника на суму 81 430 847 грн. 08 коп.; відмовлено у визнанні кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" на суму 114 035 496 грн. 96 коп.

З даним судовим рішенням саме у вказаній частині (щодо кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк") апелянт не погодився.

Так, апеляційна скарга обґрунтована тим, що кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" оскаржуваною ухвалою визнані частково, з чим апелянт не може погодитись, оскільки всі заявлені вимоги повністю підтверджуються доказами, які суд не взяв до уваги.

Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану ухвалу лише в тій частині, що оскаржується апелянтом.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в тій частині, що оскаржується, винесена з повним дослідженням обставин справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 23 Закону встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Абзацом 2 частини 2 вказаної статті встановлено, що забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Як вже було зазначено вище, до суду першої інстанції надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" від 22.10.2015 з кредиторськими вимогами до боржника на суму 195 468 780 грн. 04 коп. Публічне акціонерне товариство "Дельта-Банк" посилається на те, що заявлені ним вимоги складають заборгованість боржника за договором кредитної лінії № ВКЛ-419 від 06.10.2006 в розмірі 103 676 771 грн. 94 коп., з яких: 21 288 521 грн. 77 коп. - сума заборгованості за простроченим кредитом, 4 330 743 грн. 68 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 254 021 грн. 88 коп. - 3 % річних від суми простроченого кредиту, 6 599 939 грн. 40 коп. - заборгованість за простроченими процентами, 804 623 грн. 43 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 46 803 грн. 88 коп. - 3 % річних від суми прострочених процентів, 70 352 117 грн. 89 коп. - штраф; а також договором кредитної лінії № НКЛ-419/5 від 01.11.2007 в розмірі 91 789 572 грн. 10 коп., з яких: 50 142 122 грн. 83 коп. - заборгованість за простроченим кредитом, 4 209 152 грн. 64 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 313 216 грн. 55 коп. - 3 % річних від суми простроченого кредиту, 15 521 772 грн. 63 коп. - заборгованість за простроченими процентами, 1 895 177 грн. 48 коп. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 10 239 грн. 98 коп. - 3 % річних від суми прострочених процентів, 19 597 890 грн. 00 коп. - штраф. Крім того, кредитором заявлено вимоги, які складають витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 436 грн. 00 коп.

З матеріалів заяви вбачається, що 06.10.2006 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Публічним акціонерним товариством "Світ Електроніки" було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-419.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № ВКЛ-419 між ПАТ "Дельта Банк", ПАТ "Світ електроніки" та ТОВ "Вікотек" було укладено:

- іпотечний договір від 09.10.2006, посвідчений 09.10.2006 приватним нотаріусом та зареєстрованим в реєстрі за № 1082, за умовами якого ТОВ "Вікотек" передано в іпотеку нерухоме майно - нежиле приміщення, торгові ряди вбудованих приміщень, магазин загальною площею 441,2 кв.м., що розташовані за адресою: Рівненська область, місто Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, будинок номер 11, секція 2, договірна заставна вартість майна - 4 150 080 грн. 00 коп.;

- іпотечний договір від 09.10.2006, посвідчений 09.10.2006 приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1084, за умовами якого ТОВ "Вікотек" передано в іпотеку нерухоме майно - нежиле приміщення, магазин загальною площею 446,3 кв.м., що розташований за адресою: Хмельницька область, місто Шепетівка, пр. Миру, будинок номер 14, договірна заставна вартість майна - 4 429 378 грн. 08 коп.;

- іпотечний договір від 09.10.2006, посвідчений 09.10.2006 приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1086, за умовами якого ТОВ "Вікотек" передано в іпотеку нерухоме майно - приміщення магазину загальною площею 1009,1 кв.м, що розташоване за адресою: Рівненська область, м. Рівне, проспект Миру, будинок номер 16, договірна заставна вартість майна - 13 331 304 грн. 00 коп.;

- іпотечний договір від 11.10.2006, посвідчений 11.10.2006 приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1093, за умовами якого ТОВ "Вікотек" передано в іпотеку нерухоме майно - нежиле приміщення, магазин "Вікотек", загальною площею 789,8 кв.м., що розташований за адресою: Хмельницька область, м. Нетішин, пр. Незалежності (пр. Леніна) будинок номер 11, договірна заставна вартість майна - 7 262 136 грн. 00 коп.

Таким чином, загальна заставна вартість переданого в іпотеку майна боржника за вказаними іпотечними договорами становить 29 172 898 грн. 08 коп.

Разом з тим, 01.11.2007 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Публічним акціонерним товариством "Світ Електроніки" було укладено договір кредитної лінії № НКЛ-419/5.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № НКЛ-419/5 між ПАТ "Дельта Банк", ПАТ "Світ електроніки" та ТОВ "Вікотек" було укладено:

- договір іпотеки б/н від 19.11.2007 (номер в реєстрі 827), за умовами якого ТОВ "Вікотек" передано в іпотеку нерухоме майно - будівлі та споруди, що складаються з: будівля А, загальною площею 1 655,5 кв.м, будівлі Б, загальною площею 11 582,0 кв.м., будівлі В, загальною площею 465,6 кв.м, будівлі Г, загальною площею 5,1 кв.м, споруд № 1, № 2, № 3, № 4, № 5,1, загальною площею 13 702,2 кв.м, розташовані за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, буд. 59-а, договірна заставна вартість майна - 48 047 949 грн. 00 коп.;

- іпотечний договір б/н від 23.07.2009. (номер в реєстрі 1857), за умовами якого ТОВ "Вікотек" передано в іпотеку нерухоме майно - нежитлова будівля, магазину по реалізації промислових товарів, загальною площею 1 124,00 кв.м, що розташоване за адресою: Луганська область, м. Краснодон, вул. Котова Петра, будинок номер 30, договірна заставна вартість майна - 2 383 000 грн. 00 коп.;

- іпотечний договір б/н від 23.07.2009 (номер в реєстрі 1866), за умовами якого ТОВ "Вікотек" передано в іпотеку нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 422,0 кв.м, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Леніна, будинок номер 39, договірна заставна вартість майна - 1 322 000 грн. 00 коп.;

- іпотечний договір б/н від 23.07.2009 (номер в реєстрі 1868), за умовами якого ТОВ "Вікотек" передано в іпотеку нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення - магазин промислових товарів ТОВ "Вікотек", загальною площею 298,1 кв.м, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вулиця Київська, будинок номер 147, договірна заставна вартість майна - 505 000 грн. 00 коп.

Таким чином, загальна заставна вартість переданого в іпотеку майна боржника за вказаними іпотечними договорами становить 52 257 949 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга ПАТ "Дельта Банк" мотивована тим, що майновий поручитель (боржник у даній справі) та основний боржник за вказаними договорами кредитної лінії, зобов'язання якого перед кредитором забезпечені іпотекою майна, що належить на праві власності майновому поручителю, відповідають перед кредитором солідарно.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу у відповідній частині, що оскаржується апелянтом, без змін, колегія суддів виходить з такого.

Правовідносини між ТОВ "Вікотек" та ПАТ "Дельта Банк", реалізуються в провадженні у справі про банкрутство, врегульовані нормами цивільного законодавства, а саме ЦК України, Законами України "Про заставу", Про іпотеку".

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ч.ч.1, 2 ст. 552 ЦК України).

Згідно ст.572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Виходячи із вимог ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави, а саме, заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Заставодавцем, відповідно до ч.1 ст.583 ЦК України, може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку" :

- іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

- майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, слід розмежовувати юридичні поняття "поручитель" та "майновий поручитель", вказані особи є суб'єктами різних за змістом цивільних правовідносин, а саме - поручитель є суб'єктом такого виду забезпечення як порука на підставі ст.ст. 546, 553 ЦК України, а майновий поручитель є суб'єктом такого виду забезпечення зобов'язань як застава (іпотека), правова природа якого визначена Законом України "Про заставу", Законом України "Про іпотеку".

Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Правові статуси поручителя і майнового поручителя врегульовані окремо, з суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення і для вирішення спорів з їх участю шляхом безпосереднього застосування відповідних норм цивільного закону. (Висновок Судової палати у господарських справах Верховного Суду України викладено в постанові від 16.10.2012 у справі № 5023/6981/11).

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Дельта Банк" звернулось із кредиторськими вимогами до боржника, як до майнового поручителя.

ТОВ "Вікотек", в даному випадку, не є позичальником за основними кредитними договорами, та не є особою, яка отримувала кредитні кошти.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Отже, відповідальність майнового поручителя, як іпотекодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується переданим у іпотеку майном (його вартістю, визначеною сторонами в договорі іпотеки).

Так, у визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Згідно з абз. 3 п. 21 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)" від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 у визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

В постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 03.06.2014 у справі № 5005/6641/2012 зазначено, що ч. 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відтак, у разі невиконання основним боржником зобов'язання, забезпеченого заставою майна майнового поручителя, заставодержатель, як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя у справі про банкрутство, останній відповідає в межах взятих на себе зобов'язань перед заставодержателем згідно умов договору застави з відповідним відображенням вимог кредитора-заставодержателя у реєстрі вимог кредиторів та з дотриманням процедури реалізації заставного майна в ході провадження у справі про банкрутство.

При іншому тлумаченні (відповідальність майнового поручителя, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство, перед іпотекодавцем у розмірі понад вартості предмета іпотеки) не досягається мета Закону про банкрутство - відновлення платоспроможності боржника, оскільки штучно збільшується розмір його кредиторської заборгованості.

Враховуючи викладене вище, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" з кредиторськими вимогами до боржника та, дослідивши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо визнання заявлених Публічним акціонерним товариством "Дельта-Банк" кредиторських вимог частково, в межах погодженої сторонами вартості предметів іпотеки за вищевказаними договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов'язань Публічного акціонерного товариства "Світ Електроніки" за кредитними договорами № ВКЛ-419 від 06.10.2006 та № НКЛ-419/5 від 01.11.2007 в загальному розмірі 81 430 847 грн. 08 коп., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" окремо. Також, судом першої інстанції обґрунтовано визнано вимоги даного кредитора, які складають витрати зі сплати судового збору за звернення до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника на суму 2 436 грн. 00 коп.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк", та для зміни чи скасування у відповідній частині, що оскаржується апелянтом, ухвали суду першої інстанції від 25.04.2016 у справі № 910/22788/15. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, в тій частині, що оскаржується апелянтом, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-1, 33, 34, 43, 101-106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 25.04.2016 у справі № 910/22788/15 щодо результатів розгляду заяви з кредиторськими вимогами Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" до ТОВ "Вікотек" від 22.10.2015 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/22788/15 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 17.06.2016.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко