РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа № 903/129/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Коломис В.В. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 "Ремедікал" на рішення господарського суду Волинської області від 05.04.16 р. у справі № 903/129/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ароматика"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремедікал"

про стягнення 73 977, 55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 05.04.2016 року у справі № 903/129/16 (суддя - Банасько О.О.) позовні вимоги задоволено. Присуджено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ремедікал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ароматика" 73 977,55грн. основного боргу, 1 378,00грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ОСОБА_1 "Ремедікал" подав апеляційну скаргу, в якій просить останнє скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального права. Зазначає, що 05.04.2016 року ТОВ "РЕМЕДІКАЛ" сплатив на користь ТОВ "Ароматика" суму коштів в розмірі 15 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №14864 від 05.04.2016 року. Таким чином, зобов'язання ТОВ "РЕМЕДІКАЛ" по оплаті перед ТОВ "Ароматика" повинно бути зменшено на 15000 грн. Договором поставки № 27/13Р від 31.05.2013 року сторони погодили оплату товару з настанням такої події як реалізація товару. Станом на дату подачі позовної заяви (29.02.2016р.) в ТОВ "РЕМЕДІКАЛ" знаходиться нереалізований товар, який отриманий від ТОВ "Ароматика" на суму 13345,90 гривень, що підтверджується відповідним документом про залишки нереалізованого товару за підписом директора і головного бухгалтера. Умовами укладеного між сторонами договору не передбачено обов'язку відповідача оплачувати отриманий від позивача, але нереалізований товар. За таких обставин вимога позивача про стягнення 13 345,90 гривень за нереалізований товар є безпідставною. Просить апеляційну скаргу задоволити, а рішення господарського суду Вінницької області від 05.04.2016 року у справі № 903/129/16 скасувати.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, проти доводів апелянта заперечив. Зокрема зазначає, що факт оплати за договором поставки №27/13Р від 31.05.2012р. в розмірі 15 000 гривень не міг бути врахований місцевим господарським судом, оскільки рішення у справі були прийнято 05.04.2016 року близько 11:00 годин, а кошти за платіжним дорученням №14864 від 05.04.2016 року фактично було сплачено 05.04.2016 о 15:09 год., тобто через 4 години після прийняття та оголошення рішення у справі. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте через канцелярію суду подав клопотання з проханням розглянути апеляційну скаргу за відсутності його представника.

Зважаючи, що явка представників сторін обов'язковою не визнавалась та додаткові докази не витребовувались, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Волинської області від 05.04.2016 року у справі № 903/129/16 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ароматика" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Ремедікал (покупець) був укладений договір поставки №27/13Р, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов'язався поставити та передати покупцеві товари народного споживання косметичні засоби, продукти, біологічно-активні добавки, а покупець прийняти товар та своєчасно сплачувати його вартість. Кількість партії товару, його найменування, асортимент та ціна товару визначається сторонами у специфікації та відповідних видаткових накладних, що є невід'ємною частиною договору (а.с. 7-9).

Відповідно до п. 3.3 договору датою продажу товару і переходу права власності на цей товар, а також усіх ризиків по збереженню, неушкодженості та його реалізації вважається дата передачі товару покупцю та підписання сторонами видаткових накладних чи інших двосторонніх документів на поставлений товар.

На виконання умов договору за період з 30.04.2015р. по 17.12.2015р. позивачем згідно специфікації та видаткових накладних було поставлено товариству з обмеженою відповідальністю Ремедікал, а останнім прийнято товар загальною вартістю 79 485,41грн. (а.с. 10-35).

Відпуск та отримання товару стверджується відмітками відповідача про отримання на видаткових накладних. Накладні підписані представником відповідача без зауважень (а.с. 13-35).

По видатковій накладній №3 від 19.05.2015р. відповідачем позивачу було повернуто товар на суму 36,72грн. (а.с. 100).

10.04.2015р. між сторонами був підписаний акт зведення взаєморозрахунків клієнта ОСОБА_1 "Ремедікал" з 01.03.2015р. по 31.03.2015р. за договором №27/13Р від 31.03.2013р., де зазначено кінцеве сальдо на користь ОСОБА_1 "Ароматика" станом на 31.03.2015р. в розмірі 62 894,50грн. (а.с. 49).

Крім того, 15.10.2015р. сторонами був підписаний акт зведення взаєморозрахунків клієнта ОСОБА_1 "Ремедікал" з 01.07.2015р. по 30.09.2015р. за договором №27/13Р від 31.03.2013р., де зазначено кінцеве сальдо на користь ОСОБА_1 "Ароматика" станом на 30.09.2015р. в розмірі 80 699,26 грн. (а.с. 50).

Акти зведення взаєморозрахунків підписані директорами товариств та скріплені печатками.

За період з 30.04.2015р. по 17.12.2015р. позивачем поставлено товариству з обмеженою відповідальністю Ремедікал товар загальною вартістю 79 485,41грн.

Згідно п. 5.3 договору покупець зобов'язаний оплатити за реалізований товар в повному обсязі за кожні сім календарних днів реалізації товару шляхом перерахування вартості реалізованого товару на поточний рахунок постачальника. При цьому, покупець повинен кожного 5 числа місяця, наступного за звітним, надавати постачальнику письмовий звіт щодо реалізованого товару, згідно якому він повинен здійснити остаточний розрахунок за реалізований товар за звітний місяць. В разу несвоєчасної оплати за товар поставка товару припиняється до моменту оплати. В такому разі, покупець повинен оплатити за поставлений товар в повному обсязі через 30 календарних днів з моменту поставки.

Відповідач за поставлений товар розраховувався частково, що стверджується банківськими виписками з рахунку позивача за період з 27.04.2015р. по 18.02.2016р. (а.с. 96-99, 101-129, 132-141), що стало підставою для звернення кредитора з позовом до суду.

Місцевий господарський суд за результатами розгляду даного спору дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та в результаті дій суб'єктів, з якими закон пов'язує настання правових наслідків. Внаслідок укладення договору та дій позивача по відпуску продукції між сторонами виникло зобов'язання, врегульоване ст. 265 ГК України, ст. 712 ЦК України, згідно яких одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Існування договірних зобов'язань, що випливають із договору поставки №27/13Р від 31.05.2013р., не заперечено. Доказів розірвання, визнання договору недійсним у встановленому законом порядку, суду не подано.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Судом першої інстанції вірно відзначено, що відкладальною обставиною по відношенню до строку оплати товару сторони в даному випадку визначили момент реалізації товару покупцем (відповідачем) кінцевим споживачам. Настання цієї обставини має відображатись у звітах про реалізований товар, обов'язок надання яких покладено на відповідача в силу п. 5.3 договору.

Таким чином, виконання зобов'язання з оплати поставленого товару напряму залежить від добросовісності виконання відповідачем обов'язку з надання звітів про реалізований товар.

За умовами частин 3 ст. 212 ЦК України, якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що настала.

Як свідчать матеріали справи, обов'язок з надання звітів про реалізований товар покупцем (відповідачем) не виконувався, що вказує на недобросовісне перешкоджання стороною настанню обставини, яка дає підстави для здійснення розрахунку.

Таким чином, враховуючи встановлені ч. 3 ст. 212 ЦК України наслідки порушення відповідачем договірних умов щодо відкладальної обставини, виходячи зі змісту п. 5.3 договору, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що строк оплати товару слід вважати таким, що настав.

З огляду на зміст п. 5.3 договору, покупець повинен оплатити за поставлений товар в повному обсязі через 30 календарних днів з моменту поставки, а невиконання обов`язку покупцем по наданню звітів не звільняє останнього від обов`язку оплати.

Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку, що довідка про нереалізований товар станом на 04.04.2016р. за підписами директора та головного бухгалтера ОСОБА_1 "Ремедікал" не є належним доказом, оскільки договірні зобов'язання передбачають надання звітів у визначений строк і такі звіти відповідачем не були надані.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за отриманий товар в розмірі 73 977,55грн., що підтверджується договором поставки №27/13Р від 31.05.2013р. (а.с. 7-9), специфікаціями та видатковими накладними за період з 30.04.2015р. по 17.12.2015р. (а.с. 10-35), видатковою накладною №3 від 19.05.2015р. (а.с. 100), банківськими виписками з рахунку позивача за період з 27.04.2015р. по 18.02.2016р. (а.с. 96-99, 101-129, 132-141), актами зведення взаєморозрахунків клієнта ОСОБА_1 "Ремедікал" з 01.03.2015р. по 31.03.2015р., з 01.07.2015р. по 30.09.2015р. (а.с. 49, 50).

Стосовно заяви відповідача про відстрочення виконання рішення, судом першої інстанції підставно враховано, що згідно ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Пленум Верховного Суду України у п.10 Постанови від 26.12.2003р. №14 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" та Вищий господарський суд України у п.п 7.1,7.1.2, 7.2 постанови пленуму від 17.10.2012р. №9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України зауважили, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Оскільки відповідач не надав доказів в підтвердження виняткових обставин для відстрочення виконання рішення в розумінні ст. 121 ГПК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відхилення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення до 30.06.2016р.

Безпідставним є посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції сплати коштів відповідачем в розмірі 15000,00 грн. згідно платіжного доручення № 14864 від 05.04.2016 р.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 05.04.2016 року, слухання справи розпочалось о 10 год. 30 хв. та після виходу суду з нарадчої кімнати і оголошення рішення по справі закінчилось об 11 год. 30 хв. З доданого до апеляційної скарги платіжного доручення № 14864 від 05.04.2016 року вбачається, що останнє одержано банком 05.04.2016 р. об 15:09 год. та в цей же час проведено оплату. Тобто, сплата зазначених коштів відбулась після оголошення рішення у справі та не могла бути врахована судом першої інстанції.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 05.04.2016 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 "Ремедікал" №59 від 15.04.2016р. залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 05.04.2016 року у справі № 903/129/16 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.