ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року Справа № 904/5500/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Дмитренко Г.К., Виноградник О.М.

при секретарі судового засідання: Ковзикові В.Ю.

за участю представників сторін

від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1, представник, дов. № 1101/16-1юр від 11.01.2016р.

від відповідача-1: ОСОБА_2, представник, дов. № б/н від 30.05.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "ОДІСЕЙ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року у справі № 904/5500/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "АЛЬБІОН", м. Дніпропетровськ

до відповідача 1: Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "ОДІСЕЙ", с. Бикова Гребля

відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспейс", м. Дніпропетровськ

про стягнення 468 031,30 грн.

та

за зустрічним позовом приватного орендного сільськогосподарського підприємства "ОДІСЕЙ", с. Бикова Гребля

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "АЛЬБІОН", м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 261 183, 40 грн. коштів за неякісний товар та 397 730 грн. збитків.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року (суддя Мартинюк С.В.) первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з приватного орендного сільськогосподарського підприємства "ОДІСЕЙ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Альбіон" пеню в розмірі 2529,50 грн., 3% річних в розмірі 2365,33грн. та судовий збір в розмірі 2095,62 грн.

В частині позовних вимог до ТОВ "Агроспейс" провадження у справі - припинено.

В частині стягнення боргу в розмірі 99886,50 грн. провадження у справі - припинено.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Рішення суду в частині припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 99 886, 50 грн. мотивоване сплатою відповідачем 1 даної суми після порушення провадження у справі.

Рішення суду щодо задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача -1 пені та 3% річних мотивоване порушенням відповідачами умов укладених із позивачем договору фінансового лізингу та приписів діючого законодавства.

Зменшуючи розмір пені, суд виходив з того, що в договорі фінансового лізингу сторони передбачили значно вищий розмір пені, ніж передбачений у нормах ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України. Застосуванню підлягає пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зменшення судом суми 3% річних здійснено в звязку з помилкою в розрахунках.

Рішення суду про відмову в задоволені зустрічного позову мотивоване не доведеністю приватним орендним сільськогосподарським підприємством "ОДІСЕЙ" належними та допустимими доказами отримання від позивача за первісним позовом продукції неналежної якості, оскільки був порушений порядок прийняття товару за якістю, передбаченого приписами Інструкції П-7 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості", а відтак останній позбавив себе права на стягнення коштів за неякісний товар. Крім того, як зазначив господарський суд, відсутній склад господарського правопорушення, необхідний для стягнення з ТОВ "Торгова компанія "АЛЬБІОН" збитків у заявленій позивачем до стягнення сумі.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Приватне орендне сільськогосподарське підприємство "ОДІСЕЙ" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року в частині відмови у задоволені позову.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що на протязі 28.09.2012р. 07.11.2013р. ПОСП «Одісей» сплатило за трактор 1 261 183,40 грн. Під час експлуатації восени 2013 року трактор постійно припиняв роботу у звязку з технічними несправностями, які ПОСП «Одісей» усував власними силами. В березні 2014р. трактор знову припинив роботу, про що було повідомлено ТОВ «ТК «Альбіон», з проханням направити свого представника. Однак відповіді не отримали. У звязку з відмовою сервісної служби проводити гарантійний ремонт трактора та підписувати дефектні акти, для приведення трактора в робочій стан ПОСП «Одісей» за власний рахунок проводив ремонтні роботи, вартість яких склала 397 730 грн. ПОСП «Одісей» 25.06.2014р. зверталося до ТОВ «ТК «Альбіон» з претензією якою вимагало повернути кошти в сумі 1 261 183,48 грн. сплачених за трактор та та кошти втрачені на ремонт трактора. Відповіді не було надано.

03.08.2015р. та 09.09.2015р. ПОСП «Одісей» було сплачено ТОВ «ТК «Альбіон» залишок вартсоті трактора 250 000 грн. Однак в супереч домовленостей трактор було вилучено.

ПОСП «Одісей» були надані належні докази про недоліки трактора, а саме претензії, рахунки на оплату,акт надання ремонтних послуг, квитанцію про сплату ремонту, акт ДВС. Однак суд не прийняв це до уваги та безпідставно послався на Інструкцію П-7.

Також суд неправомірно виключив вину відповідача, так як не було обовязку останнього здійснювати ремонт, так як це обовязок власника.

У звязку з поставкою йому неякісного товару, що зробило не можливим використання предмету лізингу - трактору Deutz-Fahr Agrotron Х720DСR, сер. №WSXL930400LD10346, 2012 р. за призначенням, ПОСП "Одісей" завдано збитки. Просить скасувати рішення суду в частині зустрічного позову та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача за зустрічним позовом 3 537 554 грн. коштів за неякісний товар та сплачені за ремонт кошти в сумі 397 730 грн.

ТОВ «ТК «Альбіон» у відзиві на апеляційну скаргу зазначило, що на підставі укладеного договору 04.10.2012р. сторонами було підписано ОСОБА_3 приймання-передачі предмета лізингу, яки позивач за зустрічним позовом засвідчив, що переданий товар є комплектним, відповідає встановленим зразкам якості, пристосований для його використання за призначенням.

Між сторонами не було укладено договору на ремонт та технічне обслуговування трактора, як то передбачено ст..808 ЦК України та ст..11 Закону України «Про фінансовий лізинг». Натомість поточний ремонт та підтримання предмета лізингу в належному стані покладено на лізингоодержувача. Відсутність обовязку щодо здійснення ремонту та/або технічного обслуговування предмета лізингу виключає неправомірність поведінки відповідача та його вину, що є обовязковими складовими у питанні відшкодування шкоди. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргну без задоволення.

Відповідач-2 відзив на апеляційну скаргу не надав. Своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представником позивача за зустрічним позовом заявлено клопотання про призначення по справі судової товарознавчої експертизи на вирішення якої просить поставити наступні питання:

- наявність у трактора Deutz-Fahr Agrotron Х720DСR, сер. №WSXL930400LD10346, 2012 р., що знаходиться у ТОВ «ТК «АЛЬБІОН» істотних недоліків;

- характер (при наявності) недоліків, причини та час їх виникнення;

- відповідність якості трактора Deutz-Fahr Agrotron Х720DСR, сер. № WSXL930400LD10346, 2012 р. вимогам стандартів.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Як встановлено в ході судового засіданні, предмет лізингу знаходиться в технічно справному стані на виставковій площадці ТОВ «ТК «Альбіон» для продажу в іншій області.

Для вирішення ж питання по зустрічному позову необхідно встановити технічний стан та причини поломки предмета лізингу під час користування позивачем за зустрічним позовом. Та чи повязані поломки з заводськими дефектами трактора чи з порушенням умов експлуатації. Причини поломки можливо б було встановити під час поломки або ремонту трактора, шляхом огляду пошкоджених деталей (вузлів, агрегатів). В теперішній час цього зробити не можливо, оскільки трактор майже рік знаходиться у ТОВ «ТК «АЛЬБІОН» і з достовірністю встановити чи здійснювався останнім ремонт і які деталі замінені не вбачається можливим.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

18.09.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія «Альбіон" (лізингодавець) та Приватним орендним сільськогосподарським підприємством "Одісей" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 27АН-12.

Згідно з п. 1.1 Договору Лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість та загальна вартість якого на момент укладання Договору наведені в Додатку № 1 „Специфікація", а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов'язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу та не може бути менше одного року (п. 1.2 Договору).

В п.2.2. зазначено, що ціна договору становить гривневий еквівалент 129 000 Євро, що розраховується із суми в гривнях за курсом продажу Євро, встановленому у міжбанківській інформаційній системі «УкрДілинг», сформованим на 16-00 за Київським часом на дату, що передує даті укладання цього договору та становить 1 374 585,30 грн.

Пунктом 2.2. договору сторони передбачили формулу за якою здійснюється перерахування ціни у разі зміни курсу гривни до Євро.

За надання предмету лізингу у фінансовий лізинг лізингоодержувач сплачує лізингодавцю одноразову комісію, яка є першим лізинговим платежем у розмірі 1 290 Євро. Слачується в гривнях по курсу на дату, що передує даті оплати (п.2.3.).

Відповідно до п.3.1. Договору, усі платежі за договором лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті відповідно до умов цього Договору та Додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, вказаний у цьому Договорі .

У випадку, якщо лізингоодержувач здійснить оплату лізингового платежу після строку його оплати, вказаного в Графіку, і на дату фактичної оплати лізингового платежу міжбанківський курс фактичної оплати лізингового платежу буде більшим, ніж міжбанківський курс Графіку, лізингоодержувач зобов'язаний здійснити оплату такого лізингового платежу, виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати (п. 3.3.1. Договору).

Згідно п.3.2. Договору, авансовий платіж лізингоодержувача в рахунок оплати майна складає 25% від ціни договору і становить 32 250,00 Євро та підлягає сплаті в термін до 05.10.2012р. включно. Сума авансового платежу у гривнях обчислюється виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати.

Пунктом 3.3 Договору , в редакції Додаткової угоди № 2 від 18.09.2012р., передбачено, що розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку. Сума чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в Євро), зазначеної в Графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу. Такий порядок застосовується до усіх лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті або залишаються несплаченими, згідно з Договором.

Відповідно до 3.4 Договору лізингові платежі складаються з:

- суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної в графіку, помноженої на фіксований міжбанківський курс акту приймання-передач (п.п. 3.4.1 Договору);

- комісії за користування, що розраховується як різниця суми лізингового платежу та суми, яка компенсує частину вартості майна, яка не може бути меншою за одну гривню (п.п. 3.4.2 Договору).

Згідно з п. 4.2, передача лізингодавцем і прийом лізинроодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна. Майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання акта приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 5.1 Договору, майно переходить у власність Лізінгоодержувача за умови сплати Лізингодавцю всієї суми лізингових платежів в розмірах та у терміни, передбачених Графіком, в тому числі сплати Лізингодавцю всієї суми вартості майна, що у гривневому еквіваленті не менше вартості майна, зазначеному у ОСОБА_3 приймання-передачі майна, сплати штрафних санкцій відповідно до умов договору.

Згідно п.9.2., 9.2.1 Договору, договір може бути розірваний в односторонньому порядку з ініціативи лізингодавця якщо Лізингоодержувач не сплатив Лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому Договорі (на підставі письмового повідомлення лізингодавця про розірвання Договору). В цьому випадку Договір вважається розірваним з моменту отримання лізингоодержувачем письмового повідомлення Лізингодавця про розірвання Договору.

Пунктом 11.1 Договору сторони погодили, що строк лізингу з 18 вересня 2012 року по 20 жовтня 2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за цим Договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного Договору.

На виконання умов Договору сторонами лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв предмет лізингу, а саме трактор Deutz-Fahr Agrotron Х720DСR, сер.№WSXL930400LD10346, 2012р., вартістю з ПДВ 1 356 776,82 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 04.10.2012р., підписаним сторонами договору.

В п.2 ОСОБА_3 примання-передачі зазначено, що лізингоодержувач засвідчив, що переданий товар є комплектним, відповідає встановленим зразкам якості (отримав документи, що підтверджують якість товару), пристосований для його використання за цільовим призначенням (а.с.17 т.1).

Сторони взаємних претензій не мають (п.3).

18.09.2012 р. між позивачем та ТОВ «Агроспейс» було укладено договір поруки, за яким ТОВ «Агроспейс» виступив поручителем по виконанню ПОСП «Одісей» своїх зобов'язань перед ТОВ «ТК «Альбіон» по оплаті лізингових платежів на суму 10 000,00 грн.

У відповідності до п. 3.2 договору поруки від 18.09.2012 р. у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем 1 в термін до 21.10.2013 р. зобов'язань з оплати лізингових платежів, відповідач 2 зобов'язаний у термін до 21.11.2013 р. перерахувати на розрахунковий рахунок позивача відповідні грошові кошти.

У зв'язку з невиконанням відповідачем 1 зобов'язань з оплати лізингових платежів, позивач звернувся до відповідача 2 з вимогою №2511/13-1юр від 25.11.2013 р.

У зв'язку із простроченням оплати передбачених графіком лізингових платежів, ТОВ «ТК «АЛЬБІОН» 13.05.2014 р. надіслала ПОСП «ОДІСЕЙ» повідомлення про розірвання договору, яке відповідач отримав 15.05.2014 р.

24.07.2014р. ТОВ «ТК "АЛЬБІОН" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про солідарне стягнення з ПОСП "ОДІСЕЙ" та ТОВ "Агроспейс"( як поручителя) 10 000 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором фінансового лізингу №27АН-12 від 18.09.12р. та стягнення з ПОСП «ОДІСЕЙ» 312634,65 грн. заборгованості, 116148,47 грн. штрафу, 7730,28 грн. 3 % річних, 21517,90 грн. інфляційних. Заявою від 04.02.2016р. позивач відмовився від позовних вимог до ТОВ "Агроспейс" та просить стягнути з приватного орендного сільськогосподарського підприємства "ОДІСЕЙ" 99886,50грн. заборгованості, 14014,07 грн. штрафу, 2957,96 грн. 3 % річних.

Крім того ПОСП "Одісей" звернулося з зустрічним позовом до ТОВ "Торгова компанія "Альбіон" про стягнення коштів за неякісний товар в розмірі 1261183,40грн. та стягнення збитків в розмірі 397 730грн., які понесені позивачем при ремонті трактора.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані неможливістю використання предмету лізингу за призначенням через постійні його поломки.

Що стосується первісного позову.

Згідно ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом (параграф 6 глави 58 ЦК України - "Лізинг") та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (далі Закон), за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пункт 3 частини 2 статті 11, статтею 16 Закону встановлено обов'язок лізингооодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі в порядку встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

У зв'язку із тим, що відповідачем за первісним позовом було допущено прострочення оплати передбачених графіком лізингових платежів, позивач за первісним позовом 13.05.2014 р. надіслав відповідачу повідомлення про розірвання договору, яке відповідач отримав 15.05.2014 р., тобто позивач в односторонньому порядку за власною ініціативою розірвав договір фінансового лізингу № 27 АН-12 від 18.09.2012 року (а.с.18-19).

Згідно з ч.1 ст.651 КЦ України, - зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право лізингодавця відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмету лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів, передбачена ст.2 ст.7 Закону.

Аналогічне право міститься в п.6.1.1. Договору.

24.07.2014р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинено виконавчий напис про витребування від ПОСП «ОДІСЕЙ» шляхом вилучення та передачі ТОВ «ТК «АЛЬБІОН» обєкту фінансового лізингу.

Згідно ч.3 ст.7 Закону, відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Договір лізингу є розірваним з 15.05.2014р. день отримання відповідачем за зустрічним позовом повідомлення про розірвання договору.

Правові наслідки розірвання договору визначає ст. 653 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

З огляду на викладене, господарський суд правильно дійшов висновку про те, що у зв'язку з розірванням позивачем спірного договору, право власності на предмет лізингу до відповідача не перейшло і не перейде, а відтак позивач з первісним позовом втратив право на відшкодування вартості предмета лізингу з моменту розірвання договору лізингу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 01.10.2013 року при розгляді справи №11/5005/2290/2012.

Оскільки сума комісії за користування в розмірі 99 886,50 грн. сплачена відповідачем за первісним позовом під час розгляду даної справи господарським судом в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №230 від 03.08.2015р. то господарський суд правильно припинив провадження у справі в частині стягнення 99 886,50 грн. на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Згідно ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від. дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другоїстатті 343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи зміст п.8.1. Договору щодо нарахування штрафу у розмірі 0,2% від суми простроченого лізингового платежу за кожен день прострочення та положення ст.549 ЦК України, господарський суд правильно дійшов висновку, що фактично позивач розрахував, відповідно до договору, та просить стягнути пеню.

Оскільки пеня нарахована на грошове зобовязання то господарський суд обґрунтовано, пославшись на ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», здійснив перерахунок пені з застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла під час прострочення та встановив розмір пені у сумі 2529,50 грн.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги щодо стягнення 3 відсотка річних правильно задоволені судом частково, оскільки їх нарахування повинно бути здійснено за період з 21.05.2013 року по 02.08.2015 року в розмірі 2364,33грн., які суд і стягнув.

Оскільки позивач за первісним позовом відмовився від позовних вимог до ТОВ «Агроспейс»і відмову прийнято господарським судом, провадження у справі стосовно відповідача-2 правильно припинено на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Що стосується зустрічного позову.

Позивач за зустрічним позовом свої вимоги мотивує невиконанням ТОВ «ТК «Альбіон» зобовязань щодо передачі якісної техніки. В підтвердження посилається на :

- лист від 03.06.2014р. яким повідомляв відповідача про те що трактор неодноразово ремонтувався та стоїть в зламаному стані і пропонував вирішити питання компенсації збитків або повернення предмету лізингу в обмін на повернення коштів, сплачених за договором.

- претензію від 23.06.2014р., в якій зазначав, що протягом експлуатації предмета лізингу виявилися його технічні несправності, які ТОВ «ТК «Альбіон» відмовиася усувати та просив повернути кошти сплачені за трактор в сумі 1 261 183,48 грн. та витрачені на ремонт трактора в сумі 620 000 грн. При повернені коштів зобовязувався повернути трактор.

- акт наданя послуг № 189 від 10.06.2014р. на суму 369 380 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 51 від 10.06.2014р. про сплату 397 730 грн. ТОВ «Дельфін» за ремонт трактора (т.1. а.с.118-120).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)…

Статтею 224 ГК України також встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За вищенаведеними нормами права для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідна наявність усіх елементів, що складають цивільне правопорушення, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний звязок між протиправною поведінкою та збитками, вина. Відсутність хоча б одного елементу робить неможливим застосування відповідальності у вигляді збитків.

При цьому слід зазначити, що у договірних відносинах протиправна поведінка проявляється у невідповідності поведінки умовам договору та конкретним правовим нормам, що регулюють цей договір.

Відшкодуванню підлягають тільки збитки, які є обєктивним наслідком протиправної поведінки, тобто між протиправною поведінкою і збитками повинен бути причинний звязок, який полягає в тому, що протиправна поведінка за часом передує збиткам і породжує їх.

Обовязковою умовою відповідальності є також вина, яка полягає у субєктивному ставленні особи до наслідків своїх неправомірних дій. Вина може бути у формі умислу (прямий, похідний) або необережності (грубої або простої).

Для вирішення питання протиправної поведінки необхідно дослідити додержання відповідачем умов договору та норм права, що регулюють фінансовий лізинг.

Відповіднго до п.1 ч.2 ст.10 Закону, лізингодавець зобовязаний у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору.

Пунктом 6.2.1. Договору, передбачено обовязок лізингодавця передати в лізинг лізингоодержувачу відповідно до Специфікації в обумовлені договором строки майно…

Підписання сторонами ОСОБА_3 приймання-передачі від 04.10.2015р. свідчить про виконання лізингодавцем своїх обовязків, щодо якості та комплектності предмету лізингу.

З аналізу п.п.3, 4 ч.2 ст.10 Закону випливає, що обовязок лізингодавця своєчасно та у повному обсязі виконувати зобовязанання щодо утримання предмета лізингу та відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків виникає у порядку та випадках встановлених договором або законом.

Договором сторони не передбачили обовязок лізингодавця утримувати предмет лізингу або відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на його утримання або усунення недоліків.

Такий обовязок не встановлений і Законом України «Про фінансовий лізинг».

Натомість ст.14 Закону зобовязує лізингоодержувача протягом усього часу перебування предмета лізингу в його користування підтримувати його у справному стані. Нести витрати на утримання предмета лізингу, повязані з його експлуатацією, технічним обслуговуванням, ремонтом, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окремого договору, який би визначав умови ремонту та технічного обслуговування предмета лізингу, як то передбачено ч.3 ст.11 Закону, сторонами не укладалося.

По справі призначались експертизи, на вирішення яких одним з питань було поставлено наступне питання: "Які несправності були у Трактора Deutz-Fahr Agrotron Х720DСR, сер. №WSXL930400LD10346, 2012 р. - в момент фактичної передачі техніки та які є в теперішній час. Встановити час виникнення несправностей?".

Однак, неодноразово експертизу проведено не було. В той же час в повідомленні експертом зазначено, що поставлені на експертизу питання можуть бути вирішені лише за умови надання експлуатаційної та сервісної документації, шляхом проведення її аналізу, також необхідне візуальне обстеження об'єкта дослідження. Контроль за справністю об'єкта дослідження в цілому, а також його окремих складових і систем не є можливим без нормативних критеріїв, що наведені в сервісній документаціїю. Крім того, експертом зазначено, що надання відповіді на вищезазначене питання можливе лише за умови візуального обстеження об'єкта дослідження, а також аналізу документації, яка описує технічний стан трактора на дату його фактичної передачі до дати огляду експертом: акту технічного стану, рекламаційні акти, акти виконаних робті з ремонту тощо.

За таких обставин матеріалами справи не встановлено порушення відповідачем за зустрічним позовом своїх зобовязань за договором та обовязків передбачених Законом. Діями або бездіяльністю відповідача за зустрічним позовом не порушенно права позивача. Сплата за ремонт трактора 397 730 грн. не є збитками в розумінні ст..22 ЦК України, та ст..225 ГК України, оскільки здійснювалася відповідно до вимог Закону України «Про фінансовий лізинг» і між ними та діями або бездіяльністю лізингодавця відсутній причинний звязок.

Згідно п.1 ч.2 ст.678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до частини першої статті 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Згідно п.5 ч.2 ст.11 Закону, лізингоодержувач зобовязаний письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв в роботі.

Позивачем за зустрічним позовом, в порушення ст..33 ГПК України, не надано жодного письмового повідомлення, в якому б зазначалося про конкретний випадок поломки і в чому вона полягає.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що недоліки предмету лізингу виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Тому в задоволенні позовних вимог в частині повернення грошових коштів сплачених за трактор відмовлено обґрунтовано.

З вищенаведених підстав апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101- 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "ОДІСЕЙ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року у справі № 904/5500/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.06.2016р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Г.К. Дмитренко

__________________ ОСОБА_4