УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.06.2016Справа № 910/10775/16

Суддя Мандриченко О.В., розглянувши

позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп"

про розірвання договору та повернення майна.

ВСТАНОВИВ:

Пункт 4 частини 1 статті 63 ГПК України - не подано доказів сплати судового збору у встановлениx порядку та розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від місячної мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна місячна заробітна плата станом на 1 січня 2016 року становить 1 378,00 грн.

Таким чином, за позовні заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (менше 1 378,00 грн. і не більше 206 700,00 грн.). За позовні заяви немайнового xарактеру судовий збір сплачується у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1 378,00 грн.).

Позивачем разом з позовною заявою було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Розділом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року N 7 (далі - Постанова) визначено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Відповідно до п. 3.1 Постанови єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади. Самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть бути підставою для звільнення від такої сплати.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484-VIII, який набув чинності 01.09.2015, на Кабінет Міністрів України покладено забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку, що позивачем в обґрунтування доводів свого клопотання не подано належних та допустимих доказів, у зв'язку з чим у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору суд відмовляє.

За таких обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В. Мандриченко