КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 41/120

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників:

позивача: Довгалюк А.В., довіреність № 6 від 12.04. 2016,

відповідача: Маслюк Н.А., керівник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2016

у справі №41/120 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" в особі Розрахункового департаменту

до Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик-4"

про стягнення 33 842,62 грн

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" в особі Розрахункового департаменту звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик-4" про стягнення 33 842,62 грн, з яких основний борг в сумі 27220,06 грн та 6622,56 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.04.2016 у справі №41/120 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 08.04.2016 у справі №41/120 та прийняти нове рішення, яким позов про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик-4" 33 842,62 грн задовольнити.

При цьому скаржником було зазначено, що згідно з єдиним нормативно-правовим актом, який встановлював механізм проведення розрахунків за холодну воду, яка використовується для виготовлення гарячої, розрахунки за таку воду повинен проводитися безпосередньо з підприємством, яке здійснює споживання зазначеної води. Враховуючи те, що будинок, який обслуговує відповідач, споживає питну воду, що використовується для підігріву, і ним було погоджено обсяги отриманих послуг, обов'язок оплачувати питну воду, в тому числі ту, що використана ним для надання населенню послуг з гарячого водопостачання, лежить на відповідачі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2016 для розгляду справи №41/120 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" було сформовано колегію суддів під головуванням судді Андрієнка В.В., суддів Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.06.2016.

07.06.2016 через відділ документального забезпечення КАГС від відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, яке відбулось 07.06.2016 з'явились представники позивача та відповідача. Головуючий ставив на обговорення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Представник позивача поклався на розсуд суду щодо вирішення даного клопотання, керівник відповідача не наполягав на задоволенні заявленого клопотання. Заслухавши думку сторін, колегія суддів вирішила відхилити заявлене відповідачем клопотання та слухати справу по суті. Присутні представники сторін, надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Заслухавши пояснення представників сторін, після проведення колегією суддів наради, головуючим суддею було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2004 між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (яке перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал") (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом "Шовковик-4" (абонент) було укладено договір №04353/4-04 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у міську каналізаційну мережу, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими Наказом №65 від 01.07.1994 Держжитлокомунгоспу України, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими Наказом №37 від 19.02.2002 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за договором.

Відповідно до п. 1.4. та 1.5. Договору №04353/4-04 Постачальник забезпечує якість питної води відповідно до ДОСТ 2874-82 «Вода питна», Абонент забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

В розділі 2.2. Договору №04353/4-04 визначений порядок розрахунку. Відповідно до п. 2.2.1 Постачальник щомісячно направляє до банківської установи Абонента платіжні документи (в електронному вигляді дебетові повідомлення, вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору Постачальник доводить Абоненту нові тарифи у платіжних документах без внесення додаткових змін цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору №04353/4-04 у платіжних документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється Абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з направлення Постачальником платіжного документу до банківської установи Абонента. За згодою Постачальника оплата може здійснюватись іншими способами, що не суперечить чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата, що надходить від Абонента першочергово зараховується Постачальником в погашення боргу.

В разі неотримання від Постачальника поточного щомісячного платіжного документу, Абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води (п. 2.2.4).

Облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями водолічильника, зареєстрованого у Постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у Абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за Абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями водолічильника. В разі технічної неможливості встановлення водолічильника, кількість поставленої води може визначатися за узгодженим з Постачальником розрахунком (п. 2.1.1.).

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначаються за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водо лічильників та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності із розділом 21 Правил користування.

Пунктом 2.1.6. Договору №04353/4-04 встановлено, що облікові дані Абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у Постачальника. Абонент щоквартально, або в інші строки, на вимогу Постачальника, проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння Абонента направляє свого представника до Постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання Постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків. В разі невиконання Абонентом цього пункту договору, облікові дані Постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених Абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими Абонентом.

Відповідно до п. 2.2.5 Договору №04353/4-04 сторони визначили, що у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг Абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення Постачальником платіжного документу до банківської установи Абонента, письмово повідомити про це Постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова Абонента оплатити платіжний документ Постачальника вважатиметься безпідставним.

Абонент зобов'язується своєчасно, у встановлені чинним законодавством терміни, здійснювати повірку водо лічильників, незалежно від їх балансової належності та сплачувати вартість наданих йому Постачальником послуг на умовах цього договору (п.п. 3.3.3. та 3.3.4. Договору №04353/4-04).

У випадку прийняття органами місцевого самоврядування чи виконавчої влади нормативних актів, якими регулюються відносини з надання послуг за цим договором, прийнятті рішення щодо змін порядку розрахунків між суб'єктами господарювання, нове законодавство та новий порядок поширюється на умови цього договору без узгодження його сторонами та внесення додаткових змін (п. 5.2. Договору №04353/4-04).

У відповідності до п.7.1 договору №04353/4-04 від 20.05.2004 останній діє протягом всього часу надання послуг до моменту його розірвання. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Договір може бути розірвано лише за згодою сторін або у судовому порядку (п. 7.2. )

В подальшому з метою облікування послуг, які надаються Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" Житлово-будівельному кооперативу "Шовковик-4" було відкрито код №4-1202 (холодна вода та стоки) та №4-51202 (вода, що йде на підігрів).

Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що за період з січня 2007 року по квітень 2008 року включно відповідачу було надано позивачем послуги з водопостачання та водовідведення на суму 60 239,65 грн.

Також позивачем було зазначено, що в свою чергу відповідач в односторонньому порядку постійно порушував умови Договору, а саме, розраховувався за спожиті послуги не в повному обсязі, сплативши за період з січня 2007 року по квітень 2008 року включно 33 019,59 грн, внаслідок чого за відповідачем перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2008 становить 27 220,06 грн.

Відповідно до представленого позивачем розрахунку вбачається, що за кодом №4-1202 було нараховано (за період з 12.2007 по 04.2008) плату в сумі 22 480,88 грн (з урахуванням знижки) та за кодом №4-51202 (за період з 01.2007 по 04.2008) - на суму 34 661,12 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем здійснювалось виставлення рахунків відповідачу з урахуванням тарифів на послуги водопостачання та водовідведення, що затверджені Розпорядженнями №640 від 30.05.2007, №1127 від 28.08.2007 Київської міської державної адміністрації.

Відповідно до умов договору №04353/4-04 тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно з чинним законодавством, у платіжних документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів.

Ціна є однією із найважливіших умов відплатного договору. Сторони мають право встановлювати ціну в договорі на власний розсуд. В окремих випадках, визначених законом, в договорах застосовуються ціни, що встановлені або регулюються уповноваженими на те органами. Тобто держава або уповноважені нею органи можуть встановлювати фіксовані ціни у вигляді граничного рівня цін або рівня рентабельності тощо.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, відповідно до підпункту 2 пункту "а" частини першої статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", встановлення в порядку та межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Законом України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, які є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами (до ч.ч.1, 2 ст.6).

Відповідно до ст.1 Указу №493/92 від 03.10.1992 Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" нормативно-правові акти, які видаються органами виконавчої влади, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Такі нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Також, положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 (далі Положення).

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Положення державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу.

За змістом пунктів 1, 2 зазначеного Указу нормативно-правові акти, які видаються органами виконавчої влади та які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, підлягають державній реєстрації. При цьому державну реєстрацію нормативно-правових актів КМДА здійснює Київське міське управління юстиції.

Також у Рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 2003 року №21-рп/2003 зазначено, що КМДА є єдиним в організаційному відношенні органом, який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади. З питань, віднесених до відання місцевого самоврядування, цей орган підзвітний і підконтрольний Київській міській раді, а з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади Кабінету Міністрів України.

Якщо голова КМДА, посада якого поєднує в одній особі повноваження керівника органу державної влади і керівника виконавчого органу міської ради, видає нормативно-правовий акт з питань, які організаційно віднесені до відання органів місцевого самоврядування, як-от щодо питань встановлення та/чи затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, і виражає його у формі розпорядження як одного з виду актів органу державної влади, то такі розпорядження підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Судом було встановлено, що розпорядження №640 від 30.05.2007, №1127 від 28.08.2007 Київської міської державної адміністрації не були подані на державну реєстрацію до відповідних органів юстиції та не зареєстровані ними, а отже не набрали чинності у встановленому законом порядку.

Відповідно до абзацу 2 п. 15 Положення, нормативно-правові акти, які не пройшли державну реєстрацію, вважаються такими, що не набрала чинності, і не можуть бути застосовані.

Чинними в зазначений період були тарифи, затвердженні Розпорядженням №1680 від 28.08.2002 Київської міської державної адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги водопостачання та водовідведення», яке зареєстроване в Київському міському управлінні юстиції 30.08.2002 за N 66/449.

Відповідно вказаним актом передбачено тариф для житлово-експлуатаційних організацій в розмірі 0,43 грн (без ПДВ) за 1 м3 наданих послуг з водопостачання та 0,25 грн (без ПДВ) за 1 м3 наданих послуг з водовідведення, що мали застосовуватися у розрахунках сторін.

Враховуючи те, що позивач просив стягнути заборгованість, в тому числі за кодом №4-1202 за період з грудня 2007 по квітень 2008, в період дії Розпорядження №1680 від 28.02.2002 «Про встановлення тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення», то відповідно розрахунок вартості наданих послуг повинен був здійснюватись згідно тарифів, встановлених даним розпорядженням, відповідно до якого тариф для житлово-експлуатаційних організацій визначений в розмірі 0,43 грн (без ПДВ) за 1 м3 наданих послуг з водопостачання та 0,25 (без ПДВ) за 1 м3 наданих послуг з водовідведення.

Судом першої інстанції було здійснено перерахунок послуг з водопостачання та водовідведення холодної води, з урахуванням здійснених оплат та відповідно до діючих тарифів, з чим і погоджується апеляційна інстанція, у відповідача на момент подачі позовної заяви за період з грудня 2007 року по квітень 2008 року була відсутня заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення холодної води.

Також, судом першої інстанції було відмовлено позивачу в частині стягнення з відповідача 23478,89 грн вартості холодної води, яка використовується для виготовлення гарячої води з наступних підстав.

Як було встановлено судом, що у спірний період були чинні Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженні Наказом №65 від 01.07.1994 Держжитлокомунгоспа, які регулюють порядок користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод до комунальної каналізації та визначають взаємовідносини між об'єднаннями, виробничими управліннями водопровідно-каналізаційного господарства або іншими експлуатаційними організаціями, комбінатами комунальних підприємств та абонентами міських, районних, селищних водопроводів і каналізацій на території України.

Відповідно до п. 12.2. правил, для оформлення договору або особового рахунку (абонентської картки) абоненти (крім громадян) подають до Водоканалу заяву та розрахунок-заяву на потрібну кількість води для кожного вводу, акт межобслуговування та схему зовнішніх мереж з прив'язкою до місцевості. Без оформлення підприємств, а також громадян у водоканалі як абонентів, водокористування ними вважається самовільним. Водоканал має право застосовувати до них заходи впливу, передбачені правилами.

Пунктом 12.17 правил передбачалось, що розрахунки за воду, яка відпускається для централізованого гарячого водопостачання, та за відповідний обсяг стічних вод здійснюються з підприємствами, які споживають воду. Порядок взаємовідносин встановлюється Водоканалом.

Відповідно до підпункту "б" пункту 12.3 цих Правил, житлово-експлуатаційні організації та ЖЕК зобов'язані були один раз на місяць здійснювати розрахунки з водоканалом, у тому числі за холодну воду, що йде на гаряче водопостачання.

Таким чином, розрахунки за спожиту гарячу воду повинні проводитися безпосередньо з підприємством, яке здійснює споживання зазначеної води.

Згідно з умовами договору №04353/4-04 від 20.05.2004 не регулюється питання постачання позивачем відповідачу холодної води для виготовлення гарячої води і вказаний договір не передбачає обов'язку відповідача сплачувати за послуги з постачання холодної води, що використовується для виготовлення гарячої води, облік якої здійснюється за кодом №4-51202

В пункті 2.1. договору зазначено, що кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Відповідно, матеріали справи не містять доказів в підтвердження реєстрації в Публічному акціонерному товаристві "Акціонерна компанія "Київводоканал" лічильників Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик-4". Доказів стосовно укладення між сторонами додаткової угоди про постачання питної води, що йде на підігрів, суду також не надано.

Разом з тим судом першої інстанції було встановлено, що матеріали справи не містять первинних доказів споживання (копії маршрутних листів, актів про зняття показань з водолічильників) відповідачем гарячої води.

Також судом зверталась увага на те, що матеріали справи не містять належних доказів наявності на балансі відповідача теплових пунктів (бойлерів), на які постачалась питна вода для підігріву.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 08.04.2016 у справі №41/120 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 08.04.2016 у справі №41/120 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" - без задоволення.

2. Матеріали справи №41/120 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов