КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа№ 910/6357/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Хрипуна О.О.

Корсакової Г.В.

за участю представників:

від позивача (апелянта): Літвінов О.А. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 по справі №910/6357/16 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Публічного акціонерного товариства "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація"

про розірвання договору оренди № 149 від 18.03.1994р. та зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація" про розірвання договору оренди від 18.03.1994 р. № 149, зобов'язання повернути державне нерухоме майно: будівлю - пам'ятку архітектури «Гостиний двір» загальною площею 9 433 кв.м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 № 910/6357/16 позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву - повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву просить суд розірвати договір оренди від 18.03.1994 р. № 149, укладений між сторонами, та зобов'язати повернути державне нерухоме майно - будівлю-пам'ятку архітектури "Гостинний двір". Разом з тим, з договору від 18.03.1994 р. № 149, який позивач просить розірвати, вбачається, що за цим договором Фонд державного майна України передав відповідачу не тільки будівлю "Гостинного двору", а й пансіонат "Укрреставрація" (Віла Водарського) загальною площею 993,7 кв.м. у місті Ялта. При цьому позивач не зазначив обставин, на підставі яких договір оренди повинен бути розірваний в частині передачі відповідачу пансіонату "Укрреставрація" (Віла Водарського), не надав доказів порушення відповідачем договору оренди в цій частині та не зазначив норми закону, на підставі яких заявлена така вимога. Отже, в даному випадку, матеріали позовної заяви не містять обгрунтування позову щодо розірвання договору оренди в частині передачі відповідачем позивачу пансіонату "Укрреставрація" (Віла Водарського) та підтвердження зазначеного обгрунтування належними доказами.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 № 910/6357/16 позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 № 910/6357/16, а матеріали позовної заяви направити до місцевого господарського суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви для розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Господарським судом міста Києва було допущено порушення норм процесуального права та помилково зроблено невірні висновки щодо наявності підстав для повернення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України. Так, апелянт наголошував на тому, що ним у прохальній частині позову було викладено позовні вимоги, щодо яких він просить прийняти рішення, а в мотивувальній частині позову наведено обставини спірних правовідносин, з посиланням на додані докази, а також зазначено норми права, на яких позивач ґрунтує необхідність захисту порушеного права.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву по справі №910/6357/16 розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. для розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 № 910/6357/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Хрипун О.О., Корсакова Г.В. та призначено до розгляду на 24.05.2016.

В судовому засіданні 24.05.2016 представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 № 910/6357/16 скасувати та направити судову справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

Відповідач своїх представників в судове засідання 24.05.2016 - не направив, через канцелярію суду заяв та клопотань не подавав. Про розгляд справи був повідомлений належним чином за адресою свого місцезнаходження.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановленого ч. 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників Публічного акціонерного товариства "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація" за наявними у справі матеріалами.

Частиною шостою статті 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Господарського міста Києва від 11.04.2016 № 910/6357/16 позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву - повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву просить суд розірвати договір оренди від 18.03.1994 р. № 149, укладений між сторонами, та зобов'язати повернути державне нерухоме майно - будівлю-пам'ятку архітектури "Гостинний двір". Разом з тим, з договору від 18.03.1994 р. № 149, який позивач просить розірвати, вбачається, що за цим договором Фонд державного майна України передав відповідачу не тільки будівлю "Гостинного двору", а й пансіонат "Укрреставрація" (Віла Водарського) загальною площею 993,7 кв.м. у місті Ялта. При цьому позивач не зазначив обставин, на підставі яких договір оренди повинен бути розірваний в частині передачі відповідачу пансіонату "Укрреставрація" (Віла Водарського), не надав доказів порушення відповідачем договору оренди в цій частині та не зазначив норми закону, на підставі яких заявлена така вимога. Отже, в даному випадку, матеріали позовної заяви не містять обгрунтування позову щодо розірвання договору оренди в частині передачі відповідачем позивачу пансіонату "Укрреставрація" (Віла Водарського) та підтвердження зазначеного обгрунтування належними доказами.

Проте, з вказаним висновком місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд не погоджується, вважає вказаний висновок щодо наявності підстав для повернення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України - невірним з огляду на наступне.

В силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити:

1) найменування господарського суду, до якого подається заява;

2) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності;

2-1) документи, що підтверджують за громадянином статус фізичної особи - підприємця;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; суми договору (у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів);

4) зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору якщо такі проводилися;

6-1) відомості про вжиття запобіжних заходів відповідно до розділу V 1 цього Кодексу; 7) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, якщо вони необхідні для правильного вирішення спору.

Так, колегією суддів Київського апеляційного господарського суду досліджено матеріали позовної заяви Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву та встановлено, що в мотивувальній частині позову позивачем наведено у хронологічній послідовності обставини справи, норми чинного законодавства, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, зроблено посилання на певні документи, якими він обґрунтовує правомірність заявлених вимог і копії яких додані ним до позову, а в прохальній частині позову позивачем чітко зазначено зміст позовних вимог, а саме:

- розірвати договір оренди від 18.03.1994 № 149, який укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Публічним акціонерним товариством "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація" ;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація" повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву державне нерухоме майно -

будівлю - пам'ятку архітектури «Гостинний двір» загальною площею 9 433 кв.м.

Таким чином, посилання суду першої інстанції як на підставу повернення позову згідно п. 3 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України на те, що в прохальній частині Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву просить суд розірвати договір оренди від 18.03.1994 № 149, укладений між сторонами, та зобов'язати повернути державне нерухоме майно - будівлю-пам'ятку архітектури "Гостинний двір", в той час, як з договору від 18.03.1994 № 149, який позивач просить розірвати, вбачається, що за цим договором Фонд державного майна України передав відповідачу не тільки будівлю "Гостинного двору", а й пансіонат "Укрреставрація" (Віла Водарського) загальною площею 993,7 кв.м. у місті Ялта, - суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки зазначені обставини мають встановлюватись під час розгляду спору по суті, тобто на стадії судового розгляду, а не на стадії оцінки матеріалів позову за формальними ознаками.

Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що позивач не зазначив обставин, на підставі яких договір оренди повинен бути розірваний в частині передачі відповідачу пансіонату "Укрреставрація" (Віла Водарського), не надав доказів порушення відповідачем договору оренди в цій частині та не зазначив норми закону, на підставі яких заявлена така вимога, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали позовної заяви не містять обгрунтування позову щодо розірвання договору оренди в частині передачі відповідачем позивачу пансіонату "Укрреставрація" (Віла Водарського) та підтвердження зазначеного обгрунтування належними доказами, з чим колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, оскільки суд першої інстанції не врахував того, що у позові наведено позивачем обставини, на яких ним ґрунтуються його позовні вимоги, наведено докази, які на його думку, підтверджують викладені в заяві обставини і додано їх до позовної зави у вигляді відповідних додатків.

Згідно п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, господарський суд, з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Відповідно до п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, передчасно, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду, надав оцінку доказам позивача, зазначивши, що позивачем не подано доказів порушення відповідачем прав чи законних інтересів позивача, коли оцінка наявних доказів і висновок про їх належність або неналежність, а також і взагалі висновок про те, чи є порушеними або не порушеними права позивача (з урахуванням наявності або відсутності певних доказів), має здійснюватись на стадії судового розгляду з дослідженням усіх обставин справи в сукупності, а не стадії прийняття позовної заяви до розгляду.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Як зазначено в резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України, положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на встановлене вище, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо наявності підстав про повернення без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України позовної заяви до до Публічного акціонерного товариства "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація" про розірвання договору оренди від 18.03.1994 р. № 149, зобов'язання повернути державне нерухоме майно: будівлю - пам'ятку архітектури «Гостиний двір» загальною площею 9 433 кв.м.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки у суду першої інстанції підстави для винесення ухвали про повернення без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Публічного акціонерного товариства "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація" про розірвання договору оренди від 18.03.1994 р. № 149, зобов'язання повернути державне нерухоме майно: будівлю - пам'ятку архітектури «Гостиний двір» загальною площею 9 433 кв.м. - були відсутні, а тому оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 № 910/6357/16 підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції в силу вимог п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України, а матеріали позовної заяви підлягають направленню до Господарського суду міста Києва для порушення позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 99, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 № 910/6357/16 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 № 910/6357/16 - скасувати.

3. Матеріали позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Публічного акціонерного товариства "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація" про розірвання договору оренди від 18.03.1994 р. № 149, зобов'язання повернути державне нерухоме майно: будівлю - пам'ятку архітектури «Гостиний двір» загальною площею 9 433 кв.м., - направити до Господарського суду міста Києва для порушення позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.О. Хрипун

Г.В. Корсакова