ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.16р. Справа № 904/1846/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста", м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровська область

про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 320 871, 19 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: ОСОБА_1, дов. б/н від 04.06.15 р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення в порядку регресу збитків в сумі 320 871, 19 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте, останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке залучено до матеріалів справи (а.с. 71).

Відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що між ним (ТОВ "Веста" ) та ДП «ФМ Ложістік Дніпро», (який отримав суму страхового відшкодування від позивача) 17.02.2014 р. укладено договір про надання транспортних послуг №177Д4. За цим договором ДП «ФМ Ложістік Дніпро», є замовником, а ТОВ "Веста" виконавцем, або перевізником.

Відповідно до статті 925 ЦК України, із позовом до перевізника має право звертатись відправник вантажу або його отримувач. Згідно даних ТТН К-СР 04334 від 24.02.2015 р. за вказаним перевезенням відправником вантажу є ТОВ „Сингента, а отримувачем МПП «Ерідон».

Зважаючи на зазначене вище, відповідач вважає, що позивачем у даній справі, ні ДП «ФМ Ложістік Дніпро», ні ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», як правонаступник останнього бути не може.

Крім того, відповідач наголошує на тому, що належних доказів, на підтвердження завданих збитків, спричинених порушенням зобовязання позивачем не надано, зважаючи на те, що акт № б/н від 25.02.2015 р. про недостачу та товарно-транспортна накладна містять суперечливі відомості щодо кількості та маси вантажу, недостача якого виявлена при прийнятті, особою, яка не значиться в перевізних документах, як вантажоодержувач.

До того ж, відповідач зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку грошових сум, що стягуються, а отже, в матеріалах справи, на думку останнього, не міститься жодних доказів стосовно реального спричинення збитків позивачу з боку ТОВ "Веста" та грошової вартості таких збитків.

31.05.16 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.15 р. Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є позивач, та Дочірнім підприємством «ФМ Ложістік Дніпро» (Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами № 2014067/FR (далі Договір), згідно якого Страховик взяв на себе зобовязання відшкодовувати всі суми, за сплату яких Страхувальник несе відповідальність за законом, щодо задоволення предявлених, відповідно до норм, та на підставі діючого цивільного законодавство України, до Страхувальника претензій ( позовів) за якість наданих послуг по зберіганню товарів в складському комплексі, по перевезенню вантажів, експедируванню, в якості митного брокера, а також по виконанню вантажно-розвантажувальних робіт на території складського комплексу.

24.02.15 р., відповідно до умов Договору про надання транспортних послуг по Україні № 0177Д4, який укладений між ДП «ФМ Ложістік Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста», останнім надано послуги перевезення товару, який належить ТОВ «Сингента», за маршрутом - Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський район, с. Саморідня до пункту розвантаження: Дніпропетровська обл., смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1.

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що при прийманні вантажу вантажоодержувачем, було виявлено викрадення частини товару, про що був складений акт № 3 від 25.02.15 р.

Відповідно до зібраних документів, договору добровільного страхування та на підставі страхового акту №49/15/11 від 26.02.2015 р. позивачем було виплачено Страхувальнику - ДП «ФМ Ложістік Дніпро» страхове відшкодування в сумі 320 871, 19 грн., згідно платіжного доручення № 175 597 від 26.05.15 р.

Посилаючись на те, що відповідно до умов Договору про надання транспортних послуг по Україні № 0177Д4, виконавець несе перед замовником повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу до моменту його видачі вантажоодержувачу, позивач просить стягнути суму виплаченого страхового відшкодування з відповідача.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Так, як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між ДП «ФМ Ложістік Дніпро» та відповідачем виникли із договору про надання транспортних послуг №177Д4, укладеного сторонами 17.02.2014 р.

Відповідно до п.1.2 зазначеного вище договору, Виконавець (відповідач у даній справі) зобовязується доставити ввірений йому, згідно замовленню вантаж до пункту призначення, у встановлений договором та додатками до нього строк, та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а Замовник (ДП «ФМ Ложістік Дніпро» ) зобовязується сплатити за це перевезення встановлену плату.

Тобто, відповідач за вказаним договором є перевізником.

Відповідно до п. 2 статті 925 Цивільного кодексу України, позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем, яким ні ДП «ФМ Ложістік Дніпро», ні ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», як правонаступник останнього не є.

Крім того, слід зазначити про те, що залучені до матеріалів справи документи в підтвердження факту недостачі, мають дійсно суперечливі дані та не можуть бути прийняті в якості належного доказу, що підтверджує факт недостачі, з огляду на наступне.

Так, як вбачається із акту №3 про пошкодження (недостачу, надлишок, пересортування) ТМЦ від 25.02.15 р., копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 29), його було складено комісією за участю представників: зав. базою ( якого підприємства не вказано); ТОВ „Агро-Союз Термінал, ТОВ „Сингента, та водія ОСОБА_2

Вказаний акт містить дані про те, що 25.02.2015р. під час прийому товарно-матеріальних цінностей було виявлено недостачу насіння, а саме: насіння соняшнику НК Неома (150К) IESP-N 14-0447 у кількості 119, при фактичній кількості 1 510, проти зазначеної у супровідних документах - 1 629. Обставини виявлення: при розвантаженні автомобіля НОМЕР_1/АЕ3106ХТ виявлено поріз тенту (заднього клапану), відсутність пломби.

При цьому вказаний акт не містить інформації щодо місця його складання, вартості товарно-матеріальних цінностей, яких не вистачає та одиниці виміру вантажу.

Не містить акт і даних про причини його складання без участі представника вантажоотримувача - МПП «Ерідон».

Відповідно до даних товарно-транспортної накладної № К-СР 04334 від 24.02.2015р. вантаж, що перевозився, прийнятий з боку вантажоодержувача ТОВ „Агро-Союз Термінал Склад з недостачею 114 мішків. (а.с. 28).

Тобто, вказаний вище акт про недостачу та товарно-транспортна накладна місять суперечливі відомості щодо кількості та маси вантажу, недостача якого виявлена при прийнятті товару, та щодо одиниці виміру вантажу, що передавався та був втрачений при перевезенні.

На підтвердження позовних вимог, позивачем також надано витяг з кримінального провадження № 0000350, з якого вбачається, що 24.02.2015р. потерпілим ОСОБА_2 подано заяву про викрадення невідомою особою з вантажного автомобіля Рено д/н НОМЕР_2 750 кг соняшника, що належить ТОВ „Корсунь (а.с. 33).

Проте, документального підтвердження, яким чином було встановлено вказану кількість викраденого майна, матеріали справи не містять.

Крім того, слід зазначити наступне, відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодовувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна , а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Притягнення до господарсько-правової відповідальності можливе лише за наявності певних, передбачених законом умов, сукупність яких створює склад господарського правопорушення, який є підставою господарсько-правової відповідальності.

Складовими елементами правопорушення є збитки, протиправна поведінка учасника господарських відносин, що спричинила збитки, причинний зв'язок між ними та вина особи, що спричинила збитки.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів звільняє від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що Страхувальнику - ДП «ФМ Ложістік Дніпро», відповідачем завдані збитки, у звязку з неналежним виконанням останнім умов договору №177Д4 від 17.02.2014 р., не доведено і їх розмір відповідно до ч.2 статті 623 Цивільного кодексу України , якою встановлено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Констатація лише факту неохоронного перевезення, не є підставою для задоволення даного позову.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку про те, що звертаючись із даним позовом, ПАТ "Страхова компанія «АХА» Страхування" фактично надала належні докази лише щодо факту заподіяння шкоди вантажу та факту понесення нею збитків (докази здійснення страхової виплати). Що стосується особи, яка є, на думку позивача, винною у заподіянні збитків, причинно-наслідкового зв'язку між заподіяними збитками та діями (бездіяльністю) винної особи, як і вина, позивачем в порушення ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, не доведена.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Керуючись статтями 22, 623, 925, 993, Цивільного кодексу України, статтями 224, 225 Господарського кодексу України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 09.06.16 р.

Суддя ОСОБА_3