ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.06.16 Справа № 904/2561/16

За позовом приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА", м. Київ

до приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ДІМ СТРАХУВАННЯ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 5 390,58 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА" (надалі - Позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ДІМ СТРАХУВАННЯ" (надалі - Відповідач) про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5 390,58 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судових засіданнях 28.04.2016, 24.05.2016 розгляд справ був відкладений на 24.05.2016, 06.06.2016 відповідно, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору добровільного страхування наземного транспорту серія АМ №060076, укладеному між Позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД» застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля ЗАЗ VIDA, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску, з яким стався страховий випадок, внаслідок якого згідно страхового акту №UA014/L01/01 від 27.01.2014 виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 900,58 грн. Оскільки страхова подія, внаслідок якої було здійснено страхову виплату, виникла з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем, відповідальність власника якого застрахована в приватному акціонерному товаристві "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ДІМ СТРАХУВАННЯ" згідно полісу №АЕ/2020290, Позивач просить стягнути з Відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 5 390,58 грн.

Позивач в судові засідання, призначені на 28.04.2016, 24.05.2016, 06.06.2016 не зявився, 21.04.2016, 17.05.2016 від Позивача надійшли заяви вих. №142358/1 від 18.04.2016, вих. №142358/2 від 12.05.2016 про розгляд справи без участі представника Позивача. Крім того, 17.05.2016, разом за заявою Позивачем був направлений оригінал страхової справи №142358 для огляду в судовому засіданні.

Суд задовольнив заяви Позивача про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Відповідач в судові засідання, призначені на 28.04.2016, 24.05.2016, 06.06.2016 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 10.05.2016 від Відповідача надійшов відзив вих. №493 від 06.05.2016 на позовну заяву, в якому Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на невірну правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, просить суд застосувати строки позовної давності щодо заявлених вимог, а також здійснити розгляд справи без участі представника Відповідача.

Суд задовольнив клопотання Відповідача про розгляд справи без участі його представника.

В судовому засіданні 06.06.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2013 приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» (Позивач, Страховик) та товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД» уклали договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №060076, відповідно до умов якого застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, зокрема, автомобіля ЗАЗ VIDA, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску (далі - Застрахований ТЗ).

18.12.2013 в м. Києві на перехресті вул. Полупанова та вул. Автозаводська відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю Застрахованого ТЗ та транспортного засобу DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_1

В результаті зазначеної ДТП, Застрахований ТЗ ЗАЗ VIDA, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску, отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою №9321534 про дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.02.2014 по справі №756/53/14-п визнано ОСОБА_1В винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 425,00 грн.

Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого в ДТП Застрахованого ТЗ звернувся до приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» з заявою від 20.12.2013 про настання страхового випадку за договором та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням Застрахованого ТЗ, 20.12.2013 було проведено огляд транспортного засобу, про що складено акт огляду транспортного засобу.

Відповідно до страхового акту №UA014/L01/01 від 27.01.2014 Позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 5 900,58 грн.

Розмір страхового відшкодування, зазначений в страховому акті №UA014/L01/01 від 27.01.2014, відповідно до умов Договору страхування був визначений Позивачем на підставі рахунку-фактури №CX-0016079, виставленого ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський».

На підставі страхового акту №UA014/L01/01 від 27.01.2014 та заяви страхувальника від 20.12.2013 про настання страхового випадку, Позивач, виконуючи свої зобовязання за Договором страхування, сплатив Страхувальнику, шляхом перерахування ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» суму страхового відшкодування в розмірі 5 900,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №331 від 28.01.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність автомобіля, водій якого визнан винним у ДТП, застрахована у приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОІНМЕД", найменування якого було змінено на приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ДІМ СТРАХУВАННЯ» (Відповідач), що підтверджується полісом №2020290.

Позивач направив на адресу Відповідача заяву вих. №18/2014 від 19.03.2014 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Проте Відповідач на заяву не відреагував, грошові кошти не перерахував.

Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, яким керував винуватець ДТП, застрахована Відповідачем за полісом №2020290, Позивач звернувся з позовом про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу саме до Відповідача.

Позивач керуючись нормами Господарського та Цивільного кодексів України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просить стягнути з Відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 5 390,58 грн. При цьому Позивачем було враховано, що страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розмір якої складає 510,00 грн., та відповідно заявлено до стягнення: 5 900,58 грн. 510,00 грн. = 5 390,58 грн.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтями 1166 та 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, та в разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина особи, яка керувала транспортним засобом DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_2, встановлена в судовому порядку, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.02.2014 по справі №756/53/14-п.

Таким чином, з аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що Позивач після виплати застрахованій ним особі страхового відшкодування, може звернутися з відповідною вимогою стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу саме до страховика за наявності певних підстав.

Правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Порядок виплати страхового відшкодування визначений ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, у п. 37.4 якої встановлено, що страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, у разі, коли такі витрати здійснюються за згодою страховика. Якщо страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, здійснили такі витрати без попереднього погодження із страховиком, страховик має право відмовити у компенсації таких витрат або зменшити їх розмір з урахуванням вимог законодавства України про порядок відшкодування такої шкоди.

Проте, Відповідач, який є страховиком власника автомобіля, винного у скоєні ДТП та нанесені збитків ТОВ «Український лізинговий фонд», не здійснював виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому, який отримав таке страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту серія АМ №060076 від 22.04.2013 від Позивача.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено підстави для подачі регресного позову.

Приписами вказаної правової норми встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.. 33.1.2 п.33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тобто зазначена стаття передбачає наявність у страховика права не пред'явлення регресного позову, а не відсутність цього права.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 5 390,58 грн.

Щодо заяви Відповідача про застосування строків позовної давності суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.6 ст.261 Цивільного кодексу України за регресним зобовязанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання, тобто з моменту повної виплати страхового відшкодування, тобто в даному випадку з 28.01.2014 по 28.01.2017.

Позивач звернувся з позовом до суду 30.03.2016, що підтверджується конвертом, в якому позовна заява надійшла до суду. Зазначене свідчить про те, що строк позовної давності для звернення Позивача з даним позовом до суду на момент звернення не сплинув.

Відтак, відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ДІМ СТРАХУВАННЯ» (49101, м. Дніпропетровськ, вул. Короленко, будинок 21, ) на користь приватного акціонерного «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 40, ) 5 390,58 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 1 378,00 грн. - судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.06.2016.

Суддя ОСОБА_3