ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. Справа № 922/415/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Пуль О.А.

секретар судового засідання Курченко В.А.

за участю представників:

ПрАТ "Верифікаційні проекти" - Базиль О.В. (довіреність №02/03 від 25.03.2016р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" (вх.№1402 Х/2) ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. у справі № 922/415/16

за заявою ОСОБА_2, м. Харків

до ОСОБА_2, м. Харків

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. задоволено заяву кредитора ОСОБА_3 про забезпечення вимог кредиторів, накладено арешт на нежитлову будівлю в літ. "А-4", загальною площею 1707,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

ПрАТ "Верифікаційні проекти" з ухвалою суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

1. ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. по справі №922/415/16 про накладення арешту на нежитлову будівлю в літ. "А-4", загальною площею 1707,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, скасувати;

2. винести стосовно громадянина ОСОБА_2 окрему ухвалу, щодо оцінки законності його дій відповідними правоохоронними органами.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.05.2016р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. у справі № 922/415/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.05.2016р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2016р. за клопотанням апелянта строк розгляду апеляційної скарги продовжено, розгляд апеляційної скарги відкладено на 09.06.2016р.

В судове засідання 09.06.2016р. кредитори - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також ліквідатор боржника не з`явились, представник апелянта зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності вказаних осіб. По суті апеляційної скарги - просила скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення вимог кредиторів. Крім того, представник апелянта зазначила, що не підтримує пункт 2 апеляційної скарги щодо винесення стосовно ОСОБА_2 окремої ухвали.

Враховуючи, що явка сторін обов'язковою судом не визнавалась та враховуючи належне повідомлення учасників даної справи про банкрутство, а також достатність матеріалів справи для об'єктивного, повного та всебічного розгляду апеляційної скарги ПрАТ «Верифікаційні проекти» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи без участі ліквідатора та кредиторів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутнього представника апелянта, дослідивши доводи апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.02.2016р. прийнято заяву ФОП ОСОБА_2 про визнання його банкрутом до розгляду.

Звертаючись до суду з заявою про порушення справи про банкрутство, ФОП ОСОБА_2 зазначив, що він має заборгованість перед кредиторами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на загальну суму 600000,00 грн., а також те, що йому на праві власності належить нежитлова будівля літ. "А1-4", загальною площею 1707,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, і він не має можливості погасити заборгованість перед зазначеними кредиторами.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.03.2016р. порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Харківської області від 15.03.2016р. ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Комаровську Ірину Юріївну, яку зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру.

14.04.2016р. до Господарського суду Харківської області звернувся кредитор у справі - ОСОБА_3 з заявою про забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на нерухоме майно боржника - нежитлову будівлю літ. "А1-4", загальною площею 1707,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свою заяву ОСОБА_3 обґрунтував тим, що існує ризик відчуження майна боржника, а саме: нежитлової будівлі літ. "А-4" загальною площею 1707,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження своїх доводів заявник надав суду копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформовану 14.04.2016р.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. вказану заяву задоволено, накладено арешт на нежитлову будівлю в літ. "А1-4", загальною площею 1707,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

До такого висновку дійшов місцевий господарський суд з метою забезпечення збереження майна боржника та здійснення ліквідаційної процедури у встановленому Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порядку, а також, з урахуванням прав та інтересів всіх учасників процесу.

Звертаючись до апеляційного господарського суду зі скаргою на вказану ухвалу, ПрАТ «Верифікаційні проекти» зазначає, що він є власником майна, на яке судом першої інстанції накладено арешт з метою забезпечення вимог кредиторів боржника - ФОП ОСОБА_2, а тому апелянт вважає, що судом взагалі не досліджено факт належності боржнику вказаного майна, що призвело до ухвалення неправомірного рішення щодо наявності підстав для накладення арешту саме на майно боржника.

Отже, як зазначає апелянт, наявність у нього права власності на майно, на яке, в свою чергу, судом першої інстанції накладено арешт, як на майно боржника в межах даної справи про банкрутство ФОП ОСОБА_2, з метою забезпечення вимог його кредиторів дає підстави для звернення до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

З`ясовуючи вказану обставину та наявність у ПрАТ «Верифікаційні проекти» процесуального права на звернення до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказану вище ухвалу, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

При цьому, рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Як зазначає апелянт, розпорядженням Харківського міського голови від 11.01.2002 року ЗАТ «Верифікаційні проекти» Харківським міським головою видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю літ. «А1-4» загальною площею 1707,4 кв.м. по АДРЕСА_1.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 24 вересня 2010 року задоволено позов ОСОБА_6 до Харківського міського голови, Харківської міської ради, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», за участю Закритого акціонерного товариства «Верифікаційні проекти» та визнано незаконним та скасовано розпорядження Харківського міського голови від 11.01.2002 року №53 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» про видачу Закритому акціонерному товариству «Верифікаційні проекти» свідоцтва про право власності на не нежитлову будівлю літера «А1 -4» загальною площею 1 707,4 кв. м. по АДРЕСА_1.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2012 року по справі №2а-4095/10/2027 постанову Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2010 року - скасовано, та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову -відмовлено.

21.12.2010 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення за позовом ВАТ «Український проектно-конструкторський інститут машинобудівної та верстатоінструментальної промисловості» до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2, до ВАТ «Український проектно-конструкторський інститут машинобудівної та верстатоінструментальної промисловості» про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А1-4», загальною площею 1707,4 кв. м., по АДРЕСА_1 від 10.10.2001 р. укладеним та визнання права власності на вказану нежитлову будівлю.

Зазначеним рішенням суду першої інстанції задоволено зустрічний позов ОСОБА_2, визнано укладеним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А1-4», загальною площею 1707,4 кв.м., по АДРЕСА_1 від 10.10.2001 р. та визнано право власності на вказану нежитлову будівлю за ОСОБА_2

На підставі даного судового рішення за ОСОБА_2 зареєстровано право власності нежитлової будівлі літ. «А1-4», загальною площею 1707,4 кв.м. по АДРЕСА_1.

29.03.2012 року рішенням апеляційного суду Харківської області скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2010 року в частині визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання за ОСОБА_2 права власності на спірну нежитлову будівлю

Ухвалою Московського районного суду м. Харкові від 13.09.2013 року було відмовлено ПрАТ «Верифікаційні проекти» у задоволенні заяви про поворот виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2010 року по справі №2а-4095 про визнання незаконним та скасування розпорядження Харківського міського голови від 11.01.2002 року №53 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» про видачу ПрАТ «Верифікаційні проекти» свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю літера «А1-4», загальною площею 1707,4 кв.м., по АДРЕСА_1; скасування свідоцтва про право власності від 11.01.2002 року, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, зобов'язання Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» скасувати рішення від 15.01.2002 року про реєстрацію права власності та запис у реєстрі №3839 у реєстровій книзі про реєстрацію права колективної власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю в літ. «А1-4» загальною площею 1707,4 кв.м., по АДРЕСА_1 за ПрАТ «Верифікаційні проекти» шляхом зобов'язання Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (як орган, що здійснює реєстрацію речових прав на нерухоме майно, на поточну дату) зареєструвати за ПрАТ «Верифікаційні проекти» право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю в літ. «А1-4» загальною площею 1707,4 кв.м. по АДРЕСА_1.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 року ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2013 р. по справі № 643/8715/13-а скасовано, прийнято нову ухвалу, якою заявлені вимоги задоволено та вирішено здійснити поворот виконання Постанови Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2010 року по справі №2а-4095, шляхом зобов'язання Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції скасувати рішення про скасування реєстрації прав власності до ПрАТ «Верифікаційні проекти» на нерухоме майно - нежитлову будівлю літера «А1-4», загальною площею 1707,4 кв.м., що розташована АДРЕСА_1.

12.10.2015 року Харківським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 820/9246/15, якою скасовано рішення Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області №23687539 від 14.08.2015 р. про відмову у скасуванні державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. "А1-4", що тотожне позначенню літ. "А1-4" загальною площею 1707,4 м. кв. по АДРЕСА_1, з підстав відмінностей у позначенні однієї і тієї ж самої будівлі, зобов'язано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області внести запис про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. "А1-4", що тотожне позначенню літ. "А1-4" загальною площею 1707,4 м. кв. по АДРЕСА_1, зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області відновити реєстрацію права власності за ПАТ "Верифікаційні проекти" на нерухоме майно - нежитлову будівлю літера "А1-4", що тотожне позначенню літ. "А1-4" загальною площею 1707,4 кв. м., що розташована по АДРЕСА_1, а також зобов'язано відновити реєстрацію права власності за ПрАТ «Верифікаційні проекти». Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 р. у справі № 820/9246/15 вищевказана постанова залишена без змін.

На підставі вказаних судових рішень, 13.04.2016р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про те, що власником спірного нерухомого майна є ПрАТ «Верифікаційні проекти».

Зазначені обставини підтверджуються даними Єдиного державного реєстру судових рішень, та матеріалами даної справи, а також свідчать про наявність у останнього права на звернення до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. у даній справі.

Отже, розглянувши по суті апеляційну скаргу ПрАТ «Верифікаційні проекти» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. у даній справі колегія суддів встановила наступне.

Статтею 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

У процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання керівником боржника виконанню повноважень розпорядника майна, а також про вчинення керівником боржника дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право відсторонити керівника боржника від посади та покласти виконання його обов'язків на розпорядника майна. Про усунення керівника боржника від посади господарський суд виносить ухвалу.

Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до припинення провадження у справі.

Господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання зазначених обставин, про що виноситься ухвала.

Частиною 1 статті 2 вказаного закону передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Приписами статей 66, 67 Кодексу регламентовано, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову (в даному випадку, забезпечення вимог кредиторів) вчиняються як у відношенні самого боржника (його керівних органів), так і у відношенні майна, яке перебуває у власності боржника.

Як зазначалось раніше, 14.04.2016р. кредитор у справі - ОСОБА_3 звернувся до господарського суду з заявою про забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, літерою «А1-4», розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1707,4 кв.м., обґрунтувавши наявність підстав накладення арешту - існуванням ризику відчуження спірного майна боржника.

При цьому, заявником до заяви надано суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 74-77 т.1), з якої вбачається, що 13.04.2016р. приватним нотаріусом Харківського ХМНО Погрібною Т.П. внесено запис про право власності за ПрАТ «Верифікаційні проекти» на нежитлову будівлю, літерою «А1-4», розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1707,4 кв.м.

Доказів існування ризиків відчуження спірного нерухомого майна заявником не надано.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд на вказану обставину уваги не звернув, прийняв рішення про задоволення заяви ОСОБА_3 щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, літерою «А1-4», розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1707,4 кв.м.

Однак, як вбачається з даних Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, на момент прийняття ухвали, вказана будівля належала на праві власності іншій особі - ПрАТ «Верифікаційні проекти».

У відповідності до частини 5 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

В матеріалах справи відсутні докази щодо скасування відомостей, внесених до Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ПрАТ «Верифікаційні проекти». Крім того, підстав вважати такі відомості недостовірними у колегії суддів також відсутні.

Тому, забезпечення вимог кредиторів в рамках даної справи про банкрутство шляхом накладення арешту на майно, яке вибуло з власності боржника позбавляє учасників справи про банкрутство досягти мети забезпечення вимог кредиторів - запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів кредиторів і боржника, також є неприпустимим в силу приписів наведених норм права, та порушує майнові права фактичного власника спірного майна.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення», рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. у даній справі та наявності підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 2, ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Верифікаційні проекти» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 14.04.2016р. у справі №922/415/16 скасувати, прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення вимог кредиторів (вх.12640 від 14.04.2016р.)

Повний текст постанови складено 14.06.16

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Пуль О.А.