ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р.Справа № 923/2053/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторін в ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 судове засідання не зявились.
розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_5В.»
на ухвалу господарського суду Херсонської області
від 25.12.2015р.
у справі за позовом№ 923/2053/15 /суддя Сулімовська М.Б./ Фермерського господарства «ОСОБА_5В.»
до ОСОБА_6 районної державної адміністрації, смт.Новотроїцьке
провизнання незаконним рішення органу державної влади та його скасування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 господарство «ОСОБА_5В.» звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_6 районної державної адміністрації, смт. Новотроїцьке про визнання незаконним та скасування розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 28.12.2012р. № 806 «Про розірвання договору оренди, укладеного з ФГ «ОСОБА_5В.».

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 25.12.2015р. по справі №923/2053/15 у прийнятті позовної заяви Фермерського господарства «ОСОБА_5В.» відмовили на підставі ст. 62 ч. 1 п. 2 ГПК України.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_7 господарство «ОСОБА_5В.» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу господарського суду Херсонської області від 25.12.2015р. скасувати та передати справу на розгляд до господарського суду Херсонської області.

Як на підставу викладених у скарзі вимог апелянт посилається на наступне:

- Вищий господарський суд України в касаційному порядку відмовив у задоволенні позову, тому скаржник змушений повторно звернутись до суду із позовом;

- в позові зазначені інші підстави, тобто інші факти, які свідчать про незаконність виданого ОСОБА_6 районною державною адміністрацією розпорядження;

- суд не уважно вивчив зміст позовної заяви і дійшов помилкового висновку про те, що у цьому спорі і в минулому спорі ті ж самі підстави, оскільки суди при розгляді позову по справі № 923/1360/13 не аналізували і не застосовували ч. 3 ст. 653 ЦК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду на 13.06.2016р.

У судове засідання 13.06.2016р. представники сторін не з'явились, повідомлень щодо причин неявки суду не надали. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлені належним чином ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2016р. направленою рекомендованою поштою.

Окрім того, колегія суддів зазаначає, що в ухвалі про прийнняття апеляційної скарги до провадження, явка сторін не була визнанна обов'язковою, тому колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Ухвала господарського суду Херсонської області від 25.12.2015р. про відмову у прийнятті позовної заяви обґрунтована наступним:

Згідно з даними автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» в провадженні господарського суду Херсонської області є справа № 923/1360/13, порушена за позовом фермерського господарства «ОСОБА_5В.» до відповідача ОСОБА_6 районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8 сільська рада Новотроїцького району Херсонської області про скасування розпорядження № 806 від 28.12.2012р.

Рішенням господарського суду від 08.04.2015р. у справі №923/1360/13 позов задоволено, визнано незаконним та скасовано розпорядження № 806 від 28.12.2012р. ОСОБА_6 районної державної адміністрації «Про розірвання договору оренди, укладеного з фермерським господарством «ОСОБА_5В.»

До матеріалів позовної заяви позивачем додано незавірену копію постанови Вищого господарського суду України від 03.12.2015р. у справі №923/1360/13, якою, крім іншого, скасовано рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2015р. та прийнято нове рішення про відмову у позові.

За таких обставин, господарський суд відмовив у прийнятті заяви фермерського господарства «ОСОБА_5В.», оскільки господарським судом вже ухвалено рішення у спорі між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

П. 2 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, є справа зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав або є рішення цих органів з такого спору.

Як вже зазначалось вище, 23.12.2015р. фермерське господарство «ОСОБА_5В.», с.Василівка Новотроїцького району Херсонської області звернувся до господарського суду Херсонської області із позовом до ОСОБА_6 районної державної адміністрації Херсонської області, в якому просить визнати незаконним розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 28.12.2012р. №806 «Про розірвання договору оренди, укладеного з ФГ «ОСОБА_5В.» та скасувати його.

В обґрунтування наданого позову, позивач зазначив, що:

- 10 липня 2006 року між ФГ «ОСОБА_5В.» та ОСОБА_6 районною державною адміністрацією був укладений договір оренди земель водного фонду, згідно якого позивачу передано в оренду земельну ділянку площею 140,02га для риборозведення;

- рішенням Новотроїцького районного суду від 24.11.2009р. у цивільній справі № 2-908/10, провадження у якій було відкрито за позовом ОСОБА_9, вказаний договір був розірваний та визнано дійсним договір оренди земель водного фонду від 26.11.2002р., укладеного між відповідачем та ОСОБА_6 районною державною адміністрацією. Предметом договору в обох договорах була одна і та сама земельна ділянка водного фонду площею 140,2гектар;

- рішення Новотроїцького районного суду від 24.11.2009р. вступило в законну силу 03.02.2010р. після його перегляду в апеляційному порядку;

- з лютого 2010р. ОСОБА_9 почав використовувати вказану земельну ділянку за призначенням, а саме для риборозведення;

- 22 вересня 2010 року Верховний суд України переглянув цивільну справу в касаційному порядку і скасував рішення Новотроїцького районного суду від 24.11.2009р. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 03.02.2010р. та направив справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції;

- головою РДА 28 грудня 2012 року було видано розпорядження за № 806, згідно якого договір між СФГ «ОСОБА_5В.» та ОСОБА_6 РДА розірваний в односторонньому порядку на підставі п. 33 договору та ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Розпорядження аргументоване «систематичною несплатою орендної плати за період 2010-2012років»;

- на думку позивача, ОСОБА_7 господарство «ОСОБА_5В.» протягом 3 лютого 2010 року 28 грудня 2012 року не перебувало у договірних зобовязальних відносинах із ОСОБА_6 районною державною адміністрацією з приводу земельної ділянки водного фонду площею 140,02га, а відтак не мало зобовязань із сплати орендної плати;

- виходячи із факту не укладення (поновлення) договору та відсутності договірних зобовязальних відносин, у ОСОБА_6 районної адміністрації не було підстав розривати договір, який вже раніше був розірваний судом і дія його не поновлена;

- згідно ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.

З компютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» роздруковані рішення господарського суду Херсонської області від 20.05.2014р. та 08.04.2015р. по справі № 923/1360/13, постанова Вищого господарського суду України від 03.12.2015р. по справі № 923/1360/13, та з Єдиного державного реєстру судових рішень роздруковано ухвалу Верховного суду України від 22.09.2010р. по справі № 6-15132св10 (яка в позовній заяві ФГ «ОСОБА_5В.» вказана як справа № 2-908/10). Вказані судові рішення, ухвала та постанова були дослідженні колегією суддів на предмет зазначених у них обставин та наведених правових висновків, та долучені до матеріалів даної справи.

Із рішень різних судових інстанцій по справі № 923/1360/13 вбачається наступне:

ОСОБА_7 господарство «ОСОБА_5В.» (позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_6 районної державної адміністрації у Херсонській області (відповідач), в якому просить визнати незаконним та скасувати його розпорядження № 806 від 28.12.2012р. «Про розірвання договору оренди, укладеного з ФГ «ОСОБА_5В.». Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем встановленого законом порядку розірвання господарського договору, відсутністю у позивача обовязку сплачувати орендну плату за 2010-2012 роки, оскільки обєкт оренди знаходився у володінні і користуванні іншої особи, про що було відомо відповідачеві - ОСОБА_6 районній державній адміністрації. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві та доданих до справи матеріалів.

Рішенням від 20.05.2014р. господарський суд позовні вимоги задовольнив повністю, визнав незаконним та скасував розпорядження № 806 від 28.12.2012 р. ОСОБА_6 районної державної адміністрації, ідентифікаційний код 26347899, вул. Леніна, 73, смт. Новотроїцьке Херсонської області «Про розірвання договору оренди, укладеного з ОСОБА_7 господарством «ОСОБА_5В.».

Постановою від 30.09.2014р. Одеського апеляційного господарського суду рішення від 20.05.14р. залишено в силі, апеляційні скарги ОСОБА_8 сільської ради та ОСОБА_6 РДА залишені без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.01.15р. касаційні скарги ОСОБА_8 сільської ради та ОСОБА_6 РДА задоволені частково, постанова від 30.09.2014р. Одеського апеляційного господарського суду та рішення від 20.05.2014р. господарського суду Херсонської області скасовані повністю. Матеріали справи скеровані для нового розгляду господарським судом Херсонської області.

Скасовуючи зазначені рішення судів, суд касаційної інстанції ( постанова Вищого господарського суду України від 15.01.15р.) вказав на не наведення судами правового обґрунтування щодо наявності визначених законодавством підстав для звільнення орендаря від обовязку сплати орендної плати за земельні ділянки державної власності та не дослідження обставин щодо перевищення компетенції та/або порушення вимог чинного законодавства ОСОБА_6 РДА при прийнятті розпорядження № 806 від 28.12.2012р.

26 лютого 2015р. при новому розгляді справи № № 923/1360/13 Позивач подав до суду заяву про зміну предмету та підстав позову. Згідно первісного позову (т.1, а.с.3) Позивач просив суд скасувати розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 28 грудня 2012р. № 806 «Про розірвання договору оренди, укладеного з ФГ ОСОБА_5В.» у зв'язку з його незаконністю.

Відповідно до заяви від 26 січня 2015р. Позивач просить визнати незаконним розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 28 грудня 2012р. № 806 «Про розірвання договору оренди, укладеного з ФГ ОСОБА_5В.» та скасувати його. Отже, і в первісному позові і у заяві від 26.01.2015р. предметом позову є скасування розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 28 грудня 2012р. № 806 «Про розірвання договору оренди, укладеного з ФГ ОСОБА_5В.». Тобто, предмет позову - скасування розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 28 грудня 2012р. № 806 «Про розірвання договору оренди, укладеного з ФГ ОСОБА_5В.» - Позивачем не змінюється.

Також суд зазначає, що у заяві Позивача від 26.01.2015р. про зміну предмету та підстав позову не наведено інших підстав позовних вимог, окрім раніше заявлених у позовній заяві від 17 вересня 2013р. (т.1, а.с. 2-3).

Відтак з урахуванням викладеного суд надає оцінку заяві Позивача від 26.01.2015р. про зміну предмету та підстав позову, як наведення Позивачем додаткових мотивів на підтвердження раніше заявлених позовних вимог.

10 липня 2006 року між Позивачем та ОСОБА_6 районною державною адміністрацією був укладений договір оренди земель водного фонду.

Рішенням Новотроїцького районного суду від 24.11.2009 року у цивільній справі №2-908/10, провадження у якій було відкрито за позовом ОСОБА_9 , вказаний договір був розірваний та визнано дійсним договір оренди земель водного фонду від 26.11.2002 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 районною державною адміністрацією.

Предметом договору в обох договорах була одна і та сама земельна ділянка водного фонду площею 140,2 гектар.

Рішення Новотроїцького районного суду від 24.11.2009 року набрало законної сили 03.02.2010 року після його перегляду в апеляційному порядку.

В період з 26.11.2002р. ОСОБА_9 використовував вказану земельну ділянку за призначенням, а саме для риборозведення.

22 вересня 2010 року Верховний Суд України переглянув цивільну справу в касаційному порядку та скасував рішення Новотроїцького районного суду від 24.11.2009 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 03.02.2010 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Про ці обставини Позивач повідомив ОСОБА_9 і запропонував йому звільнити орендовану земельну ділянку, але той відмовився це зробити, мотивуючи тим, що судовий розгляд справи ще не закінчився. Неодноразові спроби Позивача приступити до використання земельної ділянки не дали позитивного результату, оскільки фактично земельна ділянка використовувалась іншою особою ОСОБА_9

Головою РДА 28 грудня 2012 року було видано розпорядження за № 806, згідно якого договір між СФГ «ОСОБА_5 та ОСОБА_6 РДА розірваний в односторонньому порядку на підставі п.33 договору, та ст.31 Закону України «Про оренду землі» у звязку з систематичною несплатою орендної плати за період 2010-2012 років».

Із вказаним розпорядженням Позивач не згоден, вважає його незаконним і просить скасувати.

Позовні вимоги мотивуються порушенням відповідачем встановленого законом порядку розірвання господарського договору, відсутністю у позивача обовязку сплачувати орендну плату за 2010-2012 роки, оскільки обєкт оренди знаходився у володінні і користуванні іншої особи, про що було відомо відповідачеві - ОСОБА_6 районній державній адміністрації.

Відповідач стверджує, що в 2009-2010 роках земельна ділянка громадянину ОСОБА_9 ОСОБА_6 районною державною адміністрацією не передавалася, право оренди не реєструвалося, що, на його думку, виключає можливість вказаної особи використовувати землі водного фонду державної власності. На час винесення спірного розпорядження від 28 грудня 2012р. № 806 договір оренди від 10.07.2006 року з ФГ «ОСОБА_5В.» був чинним, але ним орендна плата не вносилася протягом 2010-2012 років, тому розпорядження про розірвання в односторонньому порядку договору відповідає положенням п. 33 цього договору оренди та повноваженням відповідача, визначеним відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Досліджуючи доводи позивача стосовно відсутності у нього обовязку сплачувати орендну плату в період 2010-2012 роки, суд зазначає, що Новотроїцьким районним судом Херсонської області ухвалено рішення від 24.11.2009 року, яким суд скасував розпорядження голови ОСОБА_6 райдержадміністації № 115 від 23.03.2005 року «Про дострокове розірвання договору оренди ставків» та розпорядження № 119 від 23.03.2005 року «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельних ділянок», а також розірвав договір оренди земель водного фонду на території ОСОБА_8 сільради, укладений 10.07.2006 року між ОСОБА_6 районною державною адміністрацією та ФГ «ОСОБА_5В.» ( т.1,а.с. 106-108). Вказане судове рішення набрало законної сили 03.02.2010 року в день винесення ухвали Апеляційним судом Херсонської області у справі № 22ц-273-2010 ( т.1, а.с. 109-110). Отже, правовідносини між Позивачем та Відповідачем за Договором були припиненими з 03.02.2010 року.

Відповідно до Ухвали Верховного Суду України від 22.09.2010 року рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24.11.2009 року та ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 03.02.2010 року у справі № 22ц-273-2010 скасовані, а справа передана на новий розгляд.

В той же час, фактичне володіння та користування ОСОБА_7 господарством «ОСОБА_5В.» обєктом оренди не було відновлено.

Зазначені фактичні обставини, що встановлені судовим рішенням, вказують на те, що земельна ділянка за Договором знаходилася в користуванні іншої особи в період з 2010 року по травень 2013 року та не поверталася в користування орендареві - Фермерському господарству «ОСОБА_5В.».

На підставі викладеного, рішенням господарського суду Херсонської області від 08.04.2015р. по справі № 923/1360/13 позов задовольнили повністю та визнали незаконним та скасували розпорядження № 806 від 28.12.2012 р. ОСОБА_6 районної державної адміністрації «Про розірвання договору оренди, укладеного з ОСОБА_7 господарством «ОСОБА_5В.». Вказане рішення було залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.06.2015р. у справі № 923/1360/13.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.12.2015р. по справі №923/1360/13 касаційні скарги ОСОБА_8 сільської ради Новотроїцького району Херсонської області та ОСОБА_6 районної державної адміністрації Херсонської області задовольнили. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.06.2015р. у справі № 923/1360/13 і рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2015р. скасували та прийняли нове рішення про відмову у позові.

В постанові Вищого господарського суду України від 03.12.2015р. по справі №923/1360/13 зазначено, що підставою позову визначено порушення оспорюваним розпорядженням права позивача на користування земельною ділянкою відповідно до укладеного між сторонами договору оренди. Вирішуючи спір по суті суди попередніх інстанцій виходили з обставин вибуття обєкта оренди із володіння та користування позивача, а відтак і відсутності у позивача обовязку сплачувати орендну плату за спірним договором у період 2010-2012 років. Водночас, покладаючи в основу судових рішень висновок про неможливість невикористання позивачем у спірний період орендованою земельною ділянкою, у звязку з наявністю спору щодо цієї земельної ділянки з іншою особою - ОСОБА_9, суди дійшли помилкового висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати орендної плати за земельну ділянку державної власності, як обовязкового платежу. Між тим з матеріалів справи убачається до договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачами у спірний період з державної реєстрації не знімався, недійсним не визнаний. При цьому, посилаючись на частину 6 статті 762 Цивільного кодексу України, суди помилково не врахували того, що вказана норма не регулює правовідносини користування земельними ділянками державної і комунальної власності, а відтак не може визначати підстави для звільнення від сплати орендної плати за земельні ділянки.

Відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

Як вбачається із судових рішень по справі № 923/1360/13, позивачем по справі є ОСОБА_7 господарство «ОСОБА_5В.», відповідачем ОСОБА_6 районна державна адміністрація, смт. Новотроїцьке.

Ті ж самі сторони зазначені і в позовній заяві, наданій до господарського суду Херсонської області 23.12.2015р., позивач ОСОБА_7 господарство «ОСОБА_5В.», відповідач ОСОБА_6 районна державна адміністрація, смт. Новотроїцьке.

По справі № 923/1360/13 позивач ОСОБА_7 господарство «ОСОБА_5В.» просив суд, з урахуванням поданої 26 лютого 2015р. заяви про зміну предмету та підстав позову, визнати незаконним розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 28 грудня 2012р. № 806 «Про розірвання договору оренди, укладеного з ФГ ОСОБА_5В.» та скасувати його.

В позовній заяві, наданій суду 23.12.2015р., позивач ОСОБА_7 господарство «ОСОБА_5В.» також просив суд визнати незаконним розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації від 28 грудня 2012р. № 806 «Про розірвання договору оренди, укладеного з ФГ ОСОБА_5В.» та скасувати його.

Тобто, колегія суддів дійшла висновку, що предмет позову як по справі № 923/1360/13 так і по справі № 923/2053/15 є тотожними.

Згідно п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

На думку колегії суддів, з врахуванням вищевикладеного підстави позову, зазначені по справі № 923/1360/13 та підстави позову по справі № 923/2053/15 є тотожними, окрім посилання позивача на норми ч. 2 ст. 653 ЦК України.

Що стосується посилання скаржника (позивача) на норми ч. 2 ст. 653 ЦК України, слід пояснити наступне.

Ч. 2 ст. ст. 653 ЦК України передбачає, що у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. Тобто, позивач мав на увазі, що ОСОБА_6 районна державна адміністрація Херсонської області не мала права виносити оспорюване розпорядження про розірвання договору оренди землі у звязку з невнесенням орендної плати протягом 2010-2012р.р., оскільки вказаний договір оренди на той час вже був розірваний рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24.11.2009 року та ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 03.02.2010 року у справі № 22ц-273-2010. На думку апелянта, з яким погоджується колегія суддів по даній справі, не можна розривати договір, який вже розірваний у судовому порядку. Але апелянт помилково не бере до уваги такі обставини, що договір був розірваним у судовому порядку лише у період з 03.02.2010 року до 22.09.2010 року, коли судове рішення про його розірвання було скасоване Верховним Судом України. Саме з цієї дати вказаний договір оренди вважається діючим на тих же умовах, які існували до винесення судового рішення про його розірвання. Обставини щодо розірвання судом договору оренди землі та скасування судового рішення про його розірвання детально визначені при розгляді справи № 923/1360/13, тому не можуть вважатися іншою підставою позовних вимог по справі № 923/2053/15. Посилання позивача у даній справі виключно на норму матеріального права при тотожності обставин з обставинами по іншій справі, яка вже була вирішена судом, не є доказом наявності іншої підстави позовних вимог.

Як вже зазначалось вище, Вищий господарський суд України в постанові від 03.12.2015р. по справі № 923/1360/13 надав правову оцінку договору оренди від 10.07.2006р., укладеного між ФГ «ОСОБА_5В.» та ОСОБА_6 районною державною адміністрацією Херсонської області, та зазначив, що договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами у спірний період, був діючим, з державної реєстрації не знімався, недійсним не визнаний.

Таким чином, доводи апелянта (позивача) про наявність інших підстав позовних вимог колегією суддів до уваги не приймаються.

Колегія суддів зауважує, що фактично позивач подав нову позовну заяву, оскільки не погоджується із висновками Вищого господарського суду України в постанові від 03.12.2015р. по справі № 923/1360/13 та прийнятим судовим рішенням щодо його спору з відповідачем.

Але у такому випадку існує встановлена законом форма правового захисту, а саме: відповідно до приписів ст. 111-15 Господарського процесуального кодексу України, сторони, треті особи, прокурор мають право подати заяву про перегляд судових рішень господарських судів Верховним Судом України після їх перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене, висновки господарського суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у прийнятті позовної заяви, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 101 103, 105, 106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 25.12.2015р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Н.М. Принцевська

ОСОБА_3