ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 р. Справа № 923/412/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Агрофірми-радгосп "Білозерський", с. Дніпровське Білозерського району Херсонської області

до Колективного підприємства "Промжилбуд", смт. Білозерка Білозерського району Херсонської області

про стягнення боргу в сумі 101930,62 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1, представник, дов. від 28.02.2014 р.

Сутність спору: Позивач (Агрофірма радгосп "Білозерський", Херсонська область, с. Дніпровське, ) звернувся з позовом в якому просить господарський суд стягнути з відповідача (Колективне підприємство "Промжилбуд", Херсонська обл., смт. Білозерка, ) 101930 грн. 62 коп., у тому числі: 53000 грн. основного боргу за надані у 2012 р. послуги по вирощуванню сільськогосподарської продукції, догляду за молодими садами та ягодами, підготовці сільськогосподарської продукції до реалізації, а також 5205 грн. 62 коп. річних та 43725 грн. інфляційних втрат за прострочення боржником грошового зобов'язання по оплаті послуг.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на проведення органом Державної податкової служби камеральної перевірки КП "Промжилбуд" з питань правомірності формування податкового кредиту з платником податків - агрофірмою радгоспом "Білозерський" за грудень 2012 р., за наслідками якої був складений акт № 33/1501/23702294 від 19.02.2013 р., а відносно відповідача винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 04.03.2013 р. про збільшення останньому грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 1784262 грн. 50 коп., у тому числі: за основним платежем - 1427410 грн., за штрафною санкцією - 356852 грн. 50 коп.

За наслідками оспорення відповідачем винесеного органом державної податкової служби податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 Херсонським окружним адміністративним судом було винесено постанову від 13.06.2013 р. по справі № 821/934/13-а, якою позов було задоволено, а оспорюване повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано. Зазначена постанова набрала чинності 19.09.2013 р.

В процесі ознайомлення у квітні 2016 р. позивача із винесеною по адміністративній справі № 821/934/13-а постановою від 13.06.2013 р., позивачу стали відомі факти про існування між сторонами договору щодо надання послуг від 01.04.2012 р., на підставі якого позивач у 2012 р. виконав для відповідача послуги по вирощуванню сільськогосподарської продукції на суму 5351227 грн. 09 коп.; по догляду за молодими садами та ягідниками на суму 259784 грн. 82 коп. та підготовці сільськогосподарської продукції для реалізації на суму 1526074 грн. 09 коп., всього з урахуванням ПДВ на суму 8564460 грн., про що було складено акт здачі-прийняття робіт (послуг) № ОУ-0000036 від 31.12.12 р.

Станом на 13.04.2016 р. відповідачем зобов'язання по оплаті одержаних послуг не виконані, що стало підставою для звернення з позовом про часткове їх стягнення у зв'язку із відсутністю фінансової можливості для сплати судового збору з повної суми боргу внаслідок скрутного фінансового становища.

У поданій заяві позивач посилався на відсутність у нього внаслідок викрадення оригіналів укладеного між сторонами договору про надання послуг від 01.04.2012 р., акту здачі-прийняття робіт (послуг) № ОУ-0000036 від 31.12.2012 р. з додатком № 1 до нього, у зв'язку з чим звернувся з письмовим клопотанням про витребування їх у відповідача.

Ухвалою про порушення справи від 25.04.2016 р. господарський суд зобов'язав відповідача надати для огляду вищеперелічені оригінали документів, запропонував надати письмовий відзив на позов, а також визнав обов'язковою явку уповноважених представників сторін.

Відповідно до ст. 4-5 ГПК України судова ухвала є обов'язковою до виконання на усій території України.

На дату, призначену для розгляду справи - 26 травня 2016 р., уповноважений представник позивача явку представника для участі у розгляді справи не забезпечив без пояснення поважності причин, що унеможливили явку.

Через канцелярію господарського суду позивачем було подане письмове клопотання від 20.05.2016 р. про залишення позову без розгляду у зв'язку із скасуванням довіреності представника ОСОБА_2, яка підписувала позовну заяву.

Відповідач явку представника у судове засідання, призначене на 26 травня 2016 р. не забезпечив, письмовий відзив та витребувані судом матеріали не надав, через канцелярію господарського суду звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату через об'єктивну неможливість забезпечити явку уповноваженого представника, який приймає участь у розгляді іншої цивільної справи № 648/2013/16-ц, призначеному на цю дату.

Врахувавши відсутність представників сторін, правової позиції відповідача щодо заявленого позову, розгляд справи був відкладений, відповідач вдруге зобов'язаний виконати вимоги ухвали про порушення справи від 25.04.2016 р. щодо подання витребуваних судом документів, явка представників сторін була визнана обов'язковою, про що винесено відповідну ухвалу від 26.05.2016 р., яку в установленому порядку направлено сторонам.

На дату, призначену для повторного розгляду справи - 09.06.2016 р., представник позивача на виклик суду для участі у розгляді справи не прибув без будь-яких пояснень причин, що унеможливили явку.

Відповідач в наданому суду письмовому відзиві та усних поясненнях позов не визнає, вважає його безпідставним та необґрунтованим належними та допустимими доказами, поданим з пропуском строку позовної давності, про застосування якої відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України звертається з письмовою заявою.

З посиланням на ч. 1 ст. 33 ГПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зазначаючи про наявність між сторонами договірних відносин, обов'язок доведення цього факту покладений на позивача.

Такий факт позивачем належними доводами не доведений і відповідачем заперечується.

Як вбачається з підстав позову, у позовній заяві позивач зазначає, що строком оплати послуг є 06.01.2013 р., отже, строк позовної давності для стягнення боргу, якщо виходити з позиції позивача, сплинув 07.01.2016 р., що є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від того, чи дійсно права позивача порушені.

Відповідач не погоджується з поданою позивачем заявою про залишення позову без розгляду внаслідок того, що її підписано неуповноваженою особою, оскільки встановлений ст. 81 ГПК України перелік підстав для залишення позову без розгляду не містить такої підстави як подача позивачем письмової заяви про вчинення такої процесуальної дії.

Незавірена в установленому порядку ксерокопія листа, за вих. № 560/1, датованого 19.04.2016 р., не може бути належним доказом скасування довіреності. Як правило, така процесуальна дія відбувається на підставі відповідного наказу або розпорядження керівника.

На думку відповідача, зазначене клопотання направлено на прийняття незаконної ухвали з метою закінчення провадження у справі без винесення судового рішення.

Суд залишає подану позивачем заяву про залишення позову без розгляду без задоволення, врахувавши наступне.

Залишення позову без розгляду - закінчення розгляду справи, що викликане недотриманням позивачем установлених законом умов порушення і нормального розвитку судового процесу. Застосування зазначеної процесуальної норми є виключним правом господарського суду.

Частина 1 ст. 81 ГПК України містить перелік підстав залишення позову без розгляду, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ст. 54 ГПК України позовна заява подається до Господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником. Якщо під час розгляду справи встановлено, що позовну заяву підписано особою, яка не має на це повноважень, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Подану позивачем позовну заяву, представником за довіреністю ОСОБА_2 підписано 22.04.2016., на підтвердження повноважень якої до позовної заяви було додано видану юридичною особою належно засвідчену копію довіреності № 4 від 14.03.2016., яка діє протягом року з моменту видачі, тобто до 14.03.2017 р.

Позовна заява була прийнята до розгляду, про що винесено ухвалу про порушення справи від 25.04.2016 р., яка направлена сторонам рекомендованим відправленням 25.04.2016 р.

20 травня 2016 р. через канцелярію господарського суду позивач звернувся з письмовою заявою про залишення позову без розгляду у зв'язку із скасуванням 19.04.2016 р. виданої представнику ОСОБА_2 довіреності № 4 від 14.03.2016 р., зважаючи на що вона не мала повноважень підписувати позовну заяву, датовану 22.04.2016 р.

На підтвердження зазначеного факту до заяви додано незавірену ксерокопію листа юридичної особи за вих. № 560/1 від 19.04.2016 р., яка не може бути належним доказом вчинення такої процесуальної дії.

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмові докази сторонами подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Пунктом 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003) затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55, передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Подана ксерокопія взагалі не засвідчена, тому не може бути прийнята судом в якості вірогідного і належного доказу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Скасувавши довіреність представника ОСОБА_2 19.04.2016., позивач не надає доказів її повідомлення про факт скасування, а суд повідомляє про цю обставину лише 20.05.2016 р., проігнорувавши та залишивши поза увагою виконання обов'язкових вимог судової ухвали щодо забезпечення явки представника для участі в судовому засіданні, призначеному на 26.05.2016 р.

З метою з'ясування підстав скасування довіреності, одержання пояснень та належних доказів щодо вчинення зазначеного факту, судом було винесено ухвалу від 26.05.2016 р. про відкладення розгляду справи на 09.06.2016 р. (направлена сторонам 26.05.2016 р. вих. № 923/412/16/3798/16). Цією ж ухвалою суд визнав обов'язковою явку представників сторін.

Позивач вдруге обов'язкові вимоги ухвали господарського суду щодо забезпечення явки уповноваженого представника не виконав без пояснення поважності причин, що унеможливили виконання.

Зважаючи на те, що подана ксерокопія листа, датованого 19.04.2016 р. № 560/1 не може бути прийнята судом в якості належного та допустимого доказу вчинення такої процесуальної дії, будь-які інші належні докази на підтвердження цього факту суду не надані, господарський суд здійснює розгляд справи без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи відповідача, суд

в с т а н о в и в:

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Білозерському районі проведено службову камеральну перевірку КП "Промжилбуд" з питань правомірності формування податкового кредиту з платником податків - агрофірмою радгоспом "Білозерський" за грудень 2012 р., за наслідками якої був складений акт № 33/1501/23702294 від 19.02.3013 р., а відносно відповідача винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 04.03.2013 р. про збільшення останньому грошового податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 1784262 грн. 50 коп., у тому числі: за основним платежем - 1427410 грн., за штрафною санкцією - 356852 грн. 50 коп.

За наслідками оспорення відповідачем винесеного органом податкової служби податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1, Херсонським окружним адміністративним судом винесено постанову від 13.06.2013 р. по справі № 821/934/13-а, якою позов КП "Промжилбуд" було задоволено, а оспорюване повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано. Зазначена постанова набрала чинності 19.09.2013 р.

В процесі ознайомлення позивача у квітні 2016 р. з винесеною по адміністративній справі № 821/934/13-а постановою від 13.06.2013 р., йому стали відомі факти про існування між сторонами договірних відносин згідно укладеного договору про надання послуг від 01.04.2012 р., на підставі якого позивач протягом 2012 р. виконував для відповідача послуги по вирощуванню сільськогосподарської продукції на суму 5351227 грн. 09 коп.; послуги по догляду за молодими садами та ягідниками на суму 259784 грн. 82 коп.; послуги по підготовці сільськогосподарської продукції для реалізації на суму 1526074 грн. 09 коп., загальна сума яких з урахуванням ПДВ становить 8564460 грн.

Факт виконання послуг та їх прийняття замовником (відповідачем) був оформлений складеним між сторонами актом здачі-прийняття робіт (послуг) № ОУ-0000036 від 31.12.2012 р. з додатком № 1 до нього, в якому погоджено замовником і зазначено перелік виконаних робіт.

Згідно п.п. 4.2.2 п. 4 договору про надання послуг від 01.04.2012 р., замовник зобов'язався здійснити оплату виконаних робіт протягом п'яти банківських днів після підписання акту їх прийому передачі, тобто до 06.01.2013 р., натомість станом на 13.04.2016 р. їх оплату не провів.

Факт нездійснення відповідачем оплати одержаних послуг, позивач підтверджує доданими до позовної заяви банківськими виписками за грудень 2012 р. та січень 2013 р. (а.с. 31-140).

В підтвердження факту існування договірних відносин між сторонами та надання послуг надає незасвідчені ксерокопії копій (завірені КП "Промжилбуд") договору про надання послуг від 01.04.2012 р., акту здачі-прийняття робіт від 31.12.2012 р. № ОУ-0000036 з додатком № 1 до нього (а.с. 26-30).

Відсутність оригіналів вищеперелічених документів в поданому позові пояснює викраденням, у зв'язку з чим просить зобов'язати їх надати суду відповідача.

Решту фактів, з посиланням на ч. 3 ст. 35 ГПК України вважає доведеною на підставі постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 13.06.2013 р. № 821/934/13-а, які повторно не доказуються "при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини".

Позивач просить суд стягнути з відповідача 53000 грн. основного боргу за роботи, виконані на підставі договору від 01.04.2012 р. та складеного до нього акту здачі-прийняття робіт № ОУ-0000036 від 31.12.2012 р. з додатком № 1 до нього, строк оплати яких сплинув 07.01.2013 р.

Крім основного боргу, позивач також просить суд стягнути з відповідача 43725 грн. інфляційних втрат та 5205 грн. 62 коп. річних за прострочення боржником грошового зобов'язання по оплаті виконаних робіт (послуг).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження та надавши їм правову оцінку, господарський суд визнав позов не обґрунтованим та недоведеним належними доказами і відмовляє у його задоволенні з врахуванням наступного.

Частиною 1 та 2 статті 4.3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За правилами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору.

За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Предметом заявленої матеріально-правової вимоги позивача до відповідача є стягнення вартості виконаних за договором робіт.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на наявність між сторонами договірних відносин на підставі укладеного договору від 01.04.2012р., факт виконання ним передбачених цим договором робіт, що оформлено складеним між сторонами актом здачі-прийняття робіт № ОУ-0000036 від 31.12.2012 р. з додатком № 1 до нього.

Виходячи з викладеного та з врахуванням положень ст.ст. 32-34 ГПК України, позивач належними та допустимими доказами має обов'язок довести ті обставини, на яких ґрунтується його вимога.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчених копіях. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу Господарського суду.

Пунктом 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. № 55 передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа, складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Зважаючи на те, що надані позивачем в якості письмових доказів на обґрунтування обставин його вимог ксерокопії договору про надання послуг від 01.04.2012р., акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 0У-0000036 від 31.12.2012 р. з додатком № 1; в установленому порядку не засвідчені, а також вбачається, що ці ксерокопії знято з інших копій, а не з оригіналів, вони не можуть бути враховані судом як належні та допустимі докази, що підтверджують позовні вимоги позивача.

Позивач необхідні для вирішення спору документи не надав, пояснюючи цю обставину їх викраденням.

Натомість жодного з доказів, які б підтверджували цю обставину та поважність причин, що унеможливлюють подання цих документів позивачем не надано.

Відтак у зв'язку із недоведеністю заявлених вимог належними та допустимими доказами, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 15.06.2016 року

Суддя Н.О. Задорожна