ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Справа № 925/997/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Ємельянова А.С.,
Ковтонюк Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної
скаргисуб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4
напостанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 та рішення господарського суду Черкаської області від 03.11.2015
у справігосподарського суду Черкаської області №925/997/15
за позовомсуб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4
допублічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в особі Черкаського міського району електричних мереж
провизнання неправомірними дій,
за участі представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Махаринець В.І.,

У С Т А Н О В И В:

11.06.2015 суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_4 звернулася до господарського суду Черкаської області з позовом (з урахуванням уточнень) до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в особі Черкаського міського району електричних мереж про повернення лічильників, визнання неправомірними дій та стягнення 20 000,00грн. моральної шкоди та 6 300,00грн. витрат на правову допомогу і судові витрати. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначала, у квітні 2015 року ПАТ "Черкасиобленерго" без попередження і згоди підприємця, було проведено перевірку приладів електропостачання об'єктів останнього, безпідставно знято його електролічильники та на їх місце встановлено тимчасові. Вказували, що складені ПАТ "Черкасиобленерго" акти перевірок їй не вручались, а зазначені у них вимоги щодо встановлення двохполюсних пристроїв, автоматичних вимикачів, контейнерів на електрообладнання та нових лічильників, суперечать умовам договору постачання електричної енергії.

ПАТ "Черкасиобленерго", заперечуючи проти задоволення позовних вимог стверджували, що підприємцем було обрано невірний спосіб захисту, та порушено приписи законодавства, що регулює відносини у сфері електропостачання.

03.11.2015 рішенням господарського суду Черкаської області (суддя Грачов В.М.), залишеним без змін 22.03.2016 постановою Київського апеляційного господарського суду (судді Шапран В.В., Буравльов С.І., Андрієнко В.В.) у задоволенні позову відмовлено. Судові рішення із застосуванням пунктів 5.1, 6.40, 6.41 Правил користування електричною енергією (далі - Правила), ст.26 Закону України "Про електроенергетику", ст.ст.15, 23 611, 623 ЦК України, ст.ст.20, 224 ГК України мотивовані тим, що виявлені під час перевірки та зафіксовані відповідними актами порушення свідчать про недотримання підприємцем зазначених Правил, з огляду на що ПАТ "Черкасиобленерго" здійснено заміну лічильників, належність яких на праві власності підприємцю, останнім не доведено.

У касаційній скарзі суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_4 посилалася на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, тому просили скасувати ухвалені у справі постанову та рішення.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи та установлено судами попередніх інстанцій, між Черкаським РЕМ ВАТ "Черкасиобленерго" (постачальник), та ФОП ОСОБА_4 (споживач), було укладено договір про постачання електричної енергії №2255 від 20.09.2004, за умовами якого постачальник зобов'язався постачати електричну енергію споживачу, а останній - оплачувати постачальнику її вартість та здійснювати інші платежі згідно договору.

Пунктом 3.1.2. договору сторони передбачили, що постачальник електричної енергії має право обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами розділу 6 договору відповідно до порядку, визначеного Правилами користування електричною енергією. Постачальник має право доступу до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності, контролю показників якості електроенергії споживача для контролю дотримання встановлених режимів споживання енергії (п.3.1.5 договору).

Додатком 3.1. до договору сторони визначили об'єкти, що живляться електричною енергією від мереж енергосистеми - тимчасові споруди (кіоски) за адресами: м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, 26, м. Черкаси, вул. Руставі, 13, м. Черкаси, вул. Орджонікідзе, 2, м. Черкаси, вул. Тараскова, 16, м. Черкаси, вул. Смілянська, 78, м. Черкаси, вул. Ватутіна, 243, м. Черкаси, вул. Р.Люксембург-Проспект Хіміків, м. Черкаси, вул. Чорновола-Проспект Хіміків, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 188, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 24, м. Черкаси, вул. Гагаріна-вул. Леніна.

У період з 03.04.2015 по 08.04.2015 представниками відповідача були проведені технічні перевірки засобів обліку електричної енергії позивача, за результатами яких було виявлено порушення Правил, про що складено відповідні акти: Акт про порушення №006593 від 03.04.2015, акт технічної перевірки засобів обліку електроенергії від 03.04.2015, акт пломбування засобів обліку від 03.04.2015, що знаходиться за адресою вул. Смілянська, 78; Акт про порушення №006744 від 06.04.2015, акт технічної перевірки засобів обліку електроенергії від 06.04.2015, акт пломбування засобів обліку від 06.04.2015, зо знаходиться за адресою вул.Тараскова, 16; Акт про порушення №006747 від 07.04.2015, акт технічної перевірки засобів обліку електроенергії від 07.04.2015, акт пломбування засобів обліку від 07.04.2015, що знаходиться за адресою вул. Орджонікідзе, 2; Акт про порушення №006748 від 08.04.2015, акт технічної перевірки засобів обліку електроенергії від 08.04.2015, акт пломбування засобів обліку від 08.04.2015, що знаходиться за адресою вул. Руставі, 13; Акт про порушення №006741 від 08.04.2015, акт технічної перевірки засобів обліку електроенергії від 08.04.2015, акт пломбування засобів обліку від 08.04.2015, що знаходиться за адресою вул. Г.Сталінграду, 26. Зазначені акти представники відповідача підписати відмовились.

Суди обох інстанцій установили, що ПАТ "Черкасиобленерго" зверталися до ФОП ОСОБА_4 з письмовими повідомленнями від 10.04.2015 №2055, від 22.04.2015 №2423 про участь у засіданні комісії з розгляду актів про порушення, письмовим попередженням від 28.04.2015 №2485 про відключення електроустановок позивача, вимогою від 19.05.2015 №2807 про необхідність виконання у 10-денний термін визначених у актах про порушення вказівок, та у зв'язку з невиконанням підприємцем цих вказівок, 09.06.2015 надіслали останньому письмове попередження №2977 про відключення його електроустановок.

Положеннями ч.10 ст.26 Закону України "Про електроенергетику" визначено, що споживач забезпечує в установленому законом порядку безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, яке здійснює передачу енергії, до власних енергетичних установок для здійснення контролю за рівнем споживання енергії, відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку.

За змістом пунктів 2.2.5., 3.1.2. договору ФОП ОСОБА_4 зобов'язаний забезпечити безперешкодний доступ, а ПАТ "Черкасиобленерго" має право доступу до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії. Енергопостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником електричної енергії згідно з умовами розділу 6 договору у відповідності до порядку, визначеному ПКЕЕ.

Відхиляючи позовні вимоги у частині визнання неправомірними дій, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку, що зазначені умови договору не суперечать приписам чинного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, а дії відповідача, про припинення яких просив позивач, не містять порушень цих приписів та договірних умов. При цьому, судами підставно враховано, що демонтаж та утримання відповідачем лічильників електроенергії позивача було здійснено тимчасово, до ухвалення рішення у справі №925/1281/15 між цими ж сторонами щодо правомірності донарахування відповідачем електроенергії позивачу, спір у якій на момент ухвалення рішення у цій справі не було вирішено.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відхиляючи позовні вимоги про стягнення 20 000,00грн. моральної шкоди, суди попередніх інстанцій, ураховуючи положення чинного законодавства, дійшли правильного висновку, що позивачем не доведено ані в чому полягає моральна шкода, ані з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір. У ході розгляду цієї справи протиправних дій (бездіяльності) відповідача виявлено не було. Виходячи з чого, суди попередніх інстанцій, застосовуючи положення статей 33, 43 ГПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності керуючись законом, правомірно та обґрунтовано відмовили в задоволенні цих вимог.

Належних обґрунтувань, з посиланням на норми права, які б спростовували висновки попередніх судових інстанцій, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, при ухваленні яких здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі не заслуговують на увагу, зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень ст. 111-7 ГПК України не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 та рішення господарського суду Черкаської області від 03.11.2015 у справі №925/997/15 - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяА.С. Ємельянов
СуддяЛ.В. Ковтонюк