РІШЕННЯ

13 червня 2016 року Справа № 913/461/16

Провадження №4/913/461/16

За позовом

Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк", м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром», м.Попасна Попаснянського району Луганської області

про стягнення 898 654 грн. 18 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Старкова Г.М.

Секретар судового засідання помічник судді Наумова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, провідний юрисконсульт юридичного відділу філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк", довіреність № 1773 від 16.07.2015;

від відповідача - представник не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором овердрафту № 93 від 10.10.2012 в сумі 944167 грн. 53 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 417623 грн. 50 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 125078 грн. 93 коп.; 3% річних за простроченим кредитом в сумі в сумі 27508 грн. 96 коп.; 3% річних за простроченими відсотками в сумі 3116 грн. 88 коп.; інфляційні нарахування за простроченим кредитом в сумі 340501 грн. 90 коп., інфляційні нарахування за простроченими відсотками в сумі 30337 грн. 36 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобовязань в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні нарахування.

Разом з тим, від представника відповідача до канцелярії господарського суду Луганської області 10.05.2016, згідно штемпеля вхідний № 3607/16, надійшов відзив на позовну заяву № УЗП-14/16ю від 06.05.2016, за яким відповідач не заперечує щодо наявності основної суми заборгованості перед позивачем за договором овердрафту № 93 від 10.10.2012 в розмірі 417623 грн. 50 коп., та заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій. Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що адреса електронної пошти , на яку позивачем було направлено вимогу № 46-02/74-369 від 14.08.2015 не належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрзалізничпром" відповідачу у справі. Однак, адреси електроної пошти, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрзалізничпром" у відзиві на позовну заяву відповідачем не зазначено.

Також, у відзиві на позовну заяву та під час судового засідання представник відповідача неодноразово заявляв про неналежність та недопустимість доказів, що надані позивачем та неможливість розгляду справи без наявності оригіналів відповідних договорів та інших документів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, посилаючись на ст.ст. 33, 36 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що відповідно до приписів законодавства позивач повинен надати оригінали документів на підтвердження своїх вимог та заперечення, оскільки саме позивач звертається до суду та повинен мати оригінали всіх документів, які підтверджують позовні вимоги, а надані позивачем документи зроблені не з оригіналів, а з відповідних копій, які не є належними доказами заявлених позовних вимог.

Відповідач вважає, що лише після огляду та дослідження оригіналу договору овердрафту № 93 від 10.10.2012, підписаного уповноваженими представниками сторін і скріпленого печатками юридичних осіб, встановлення фактичного розміру визначених цим договором процентів за користування кредитом та порядок їх нарахування, а також строку повернення кредиту та інше, можна буде достовірно стверджувати про обґрунтованість заявлених позовних вимог, настання строку сплати кредиту, правильність нарахування процентів тощо.

Таким чином, відповідач вважає, що нарахування позивачем відсотків за кредитом, 3% річних та інфляційних нарахувань є неправомірними та суперечать нормам чинного законодавства. Вказану позицію було підтримано представником відповідача у судовому засіданні.

Крім цього, відповідач зазначає про відсутність у нього будь-яких даних або доказів щодо укладення та виконання спірного кредитного договору, оскільки всі документи, що стосувалися господарської діяльності підприємства відповідача знаходяться в будівлі, що була захоплена невідомими особами та знаходиться на території непідконтрольній українській владі в місті Первомайськ Луганської області.

Виходячи з цього, відповідач не має можливості надати суду відповідні докази та документи за спірним договором.

Представник позивача подав до суду письмові пояснення від 18.05.2016 № 39-09/540, згідно штемпеля вхідний № 4041/16 від 24.05.2016, відповідно до яких зазначив, що заявлені до стягнення суми відповідачем не сплачені та просить долучити до матеріалів справи заперечення на відзив відповідача, докази вручення відповідачу заяви про зменшення розміру позовних вимог. Надані позивачем пояснення прийняті судом до розгляду, досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача подав до суду пояснення на заперечення на відзив № УЗП-16/16ю від 20.05.2016, згідно штемпеля вхідний № 3972/16 від 23.05.2016, відповідно до яких зазначив, що з моменту звернення до позивача ( 04.02.2015) відповідач не отримав від останнього копії договору овердрафту № 93 від 10.10.2012 (оригінал якого необхідний для огляду та дослідження) та будь-якої іншої інформації щодо існування правовідношень між сторонами, а також не було отримано жодних вимог чи претензій стосовно оплати кредиту та відсотків за вказаним договором. Відповідач вважає, що без отримання від позивача договору овердрафту № 93 від 10.10.2012, який відсутній у відповідача, оскільки залишився на неконтрольованій українською владою території як і майже вся господарська документація (про що було повідомлено позивача), або отримання його засвідченої копії, відповідач обєктивно не мав можливості виконати свої зобовязання з повернення грошових коштів. Вчасне отримання засвідчених копій кредитних договорів та іншої інформації з цих питань, надало б відповідачу можливість здійснити звірення розрахунків з позивачем та повернути кредитні кошти. Оскільки з боку позивача не було вчинено жодних дій, які б надали відповідачу можливість встановити обставини з кредитних правовідносин та повернути грошові кошти, відповідач проти позову заперечує. Надане пояснення судом розглянуте та долучене до матеріалів справи.

Представником позивача в судовому засіданні 24.05.2016 подано заяву, за якою позивач просить суд відповідно до положень ст. 69 ГПК України продовжити строк розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.05.016 заява представника позивача про продовження строку розгляду справи задоволена та розгляд справи № 913/461/16 продовжено на 15 днів до 12 червня 2016 року включно.

Представник позивача під час слухання справи неодноразово звертався до суду з заявами про зменшення розміру позовних вимог та про повернення надміру сплаченого судового збору, які судом були розглянуті, задоволені та долучені до матеріалів справи.

Представником позивача у судовому засіданні 13.06.2016 подано клопотання № 39-09/649 від 06.06.2016, за яким позивач просить суд долучити до матеріалів справи заяву про зменшення розміру позовних вимог від 03.06.2016 № 39-09/69, відомості на підтвердження направлення відповідачу заяви про зменшення розміру позовних вимог, а саме роздруківку з офіційного сайту Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк", а також просить суд повернути позивачу надмірно сплачену суму судового збору з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Вказане клопотання судом розглянуте, задоволене та долучене до матеріалів справи з усіма доданими до нього документами.

Представником позивача 13.06.2016 у судовому засіданні надав до суду заяву, в порядку ст. 22 ГПК України, про зменшення розміру позовних вимог № 39-09/69 від 03.06.2016 з розрахунком заборгованості, за якою позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 93 від 10.10.2012 в сумі 898654 грн. 18 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 417623 грн. 50 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 125078 грн. 93 коп. за період з 06.08.2014 по 07.02.2016, 3 % річних за простроченим кредитом в сумі 27508 грн. 96 коп. за період з 02.12.2013 по 07.02.2016, 3% річних за простроченими відсотками в сумі 3116 грн. 88 коп. за період з 06.12.2013 по 07.02.2016; інфляційні нарахування за простроченим кредитом в сумі 299547 грн. 24 коп. за період з березня 2014 року по грудень 2015 року, інфляційні нарахування за простроченими відсотками в сумі 25778 грн. 67 коп. за період з вересня 2014 року по грудень 2015 року.

Подана позивачем, в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, заява про зменшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду та долучається до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

З урахуванням викладеного вище, позовними вимогами у даній справі слід вважати вимоги зазначені позивачем у заяві про зменшення розміру позовних вимог № 39-09/69 від 03.06.2016, яка здана у судовому засіданні 13.06.2016.

В даному випадку заявою, зданою у судовому засіданні 13.06.2016, було зменшено розмір позовних вимог, що є правом позивача та вказані дії ніяким чином не порушують прав та інтересів відповідача, скільки фактично зменшується обсяг зобовязань та відповідальності останнього.

Представник позивача позовні вимоги у судовому засіданні 13.06.2016 підтримав у повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість позовних вимог (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог № 39-09/69 від 03.06.2016).

Крім того, представник позивача у клопотанні від 06.06.2016 № 39-09/649, зданого у судовому засіданні 13.06.2016, просить суд, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, повернути Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 682 грн. 70 коп., у звязку із зменшенням розміру позовних вимог.

Надмірно сплачений позивачем судовий збір в сумі 682 грн. 70 коп. підлягає поверненню за ухвалою суду після вирішення спору по суті.

Представник відповідача подав до суду пояснення № УЗП-19/16ю від 03.06.2016, згідно штемпеля вхідний № 4335/16 від 06.06.2016, за якими зокрема зазначив, що у нього також відсутні оригінали документів, які стосуються укладення та виконання договору овердрафту № 93 від 10.10.2012 з усіма змінами та доповнення до нього, оскільки документи фінансово- господарської діяльності підприємства відповідача залишилися на тимчасово окупованій території м.Первомайськ Луганської області. Вказані пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Заява позивача щодо зменшення розміру позовних вимог судом прийнята та підлягає до задоволення.

Позовними вимогами слід вважати вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 93 від 10.10.2012 в сумі 898654 грн. 18 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 417623 грн. 50 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 125078 грн. 93 коп., 3 % річних за простроченим кредитом в сумі в сумі 27508 грн. 96 коп.; 3% річних за простроченими відсотками в сумі 3116 грн. 88 коп.; інфляційні нарахування за простроченим кредитом в сумі 299547 грн. 24 коп., інфляційні нарахування за простроченими відсотками в сумі 25778 грн. 67 коп.

Новою ціною позову слід вважати 898654 грн. 18 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог № 39-09/69 від 03.06.2016, яка здана у судовому засіданні 13.06.2016).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10012/035 філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі за текстом - Банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром», (далі за текстом - Позичальник, відповідач) був укладений договір овердрафту № 93 від 10.10.2012 (далі за текстом Договір овердрафту). Також між сторонами у справі укладений додатковий договір про реструктуризацію № 1 від 06.09.2013 до договору овердрафту № 93 від 10.10.2012.

Територіально відокремлене без балансове відділення № 10012/035 філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» входить до єдиної організаційної структури банку, не має статусу юридичної особи, є відокремленим підрозділом банку та підпорядковане філії- Луганському обласному управління АТ «Ощадбанк».

Відповідно до п. п. 2.1. - 2.4., 2.8.1.1. договору овердрафту № 93 від 10.10.2012 банк

зобовязується надавати позичальнику кредит на оплату платіжних документів позичальнику у випадку відсутності коштів на його поточному рахунку, а позичальник систематично та безумовно спрямовувати грошові кошти, які надходять на його користь на відкритий в АТ«Ощадбанк» рахунок, забезпечуючи таким чином погашення кредиту. Оплата платіжних документів позичальника здійснюється в порядку, визначеним договором, в строк до 09.10.2013. Цільове призначення - будь-які витрати позичальника, що не суперечать чинному законодавству. Ліміт овердрафту, в межах якого банк буде оплачувати за рахунок кредиту коштів платіжні документи позичальника, встановлено в розмірі 2 000 000 грн. 00 коп. За користування кредитом позичальник сплачує проценти, які розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 20 % річних.

Позивач у позові зазначив, що 06.09.2013 до договору овердрафту № 93 від 10.10.20142, згідно додаткового договору про реструктуризацію № 1 від 06.09.2013, внесено зміни та доповнення до умов договору (далі - Кредитний договір), зокрема, змінено статус договору овердрафту № 93 від| 10.10.2012 на статус «Кредитний договір» та викладено назву договору в наступній редакції «Кредитний договір № 93 від 10.10.2012».

У звязку з реструктуризацією кредитного договору змінено його суттєві умови.

Так, відповідно п. п. 2.1. - 2.4. кредитного договору банк зобовязується надати,

позичальник отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені

договором строки кредит в розмірі 1 879 500 грн. 00 коп. та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом. Кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення не пізніше 09.04.2014.

Крім того, сторонами погоджено погашення кредиту в строки згідно наданого графіку.

Пунктами 2.6.- 2.6.1.2. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку проценти, які розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 20 % річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному договором. Проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту (включно), та до повного погашення заборгованості за цим договором.

Позивач у позові вказує на те, що ним свої обовязки, передбачені кредитним договором, виконано повністю і належним чином.

На виконання кредитного договору банк перерахував кредитні кошти позичальнику, що підтверджується випискою з банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» щодо надання та повернення кредитних коштів.

Як вбачається з виписки з особового рахунку, відповідач свої грошові зобовязання за кредитним договором виконав частково.

Пунктом 5.3.2 кредитного договору позичальник зобовязаний точно в строки, обумовлені договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань за договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

Згідно із п. 2.6.1.3. кредитного договору нараховані за період з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення позичальником кредиту (або його частки) проценти (з урахуванням положень п. 2.6.1.4. цього договору) повинні бути сплачені позичальником не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітнім, а в разі дострокового погашення кредиту - одночасно з погашенням кредиту.

Пунктом 2.6.1.4. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення зобовязань позичальника, встановлених п. 5.3.5. цього договору (позичальник зобовязаний, починаючи з 01.12.2012, забезпечити надходження грошових коштів на поточні рахунки, відкриті в установах АТ «Ощадбанк», в обсязі не менше 100 % відсотків від загальної суми надходжень на всі поточні рахунки позичальника за квартал, виходячи з даних щоквартальних довідок всіх обслуговуючих банків позичальника), банк встановлює процентну ставку в розмірі 22 % річних, починаючи з першого дня звітного місяця, що слідує за кварталом, в якому відбулось порушення зобовязань позичальника, та закінчуючи останнім днем кварталу, в якому таке зобовязання буде виконане/дотримане. Сторони домовились, що встановлення процентної ставки за користування кредитом відповідно до цього пункту договору не є зміною в односторонньому порядку умов договору.

Згідно із п. 3.3.1 кредитного договору банк має право у випадку, якщо будуть мати будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або майновим поручителем/поручителем взятих на себе обовязків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими омами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, якщо позичальник вчасно не сплатив суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором.

Відповідно до п. 3.3.2. кредитного договору, після отримання позичальником від банку листа з повідомленням про вручення щодо відкликання кредиту позичальник зобовязаний не пізніше двадцяти банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення кредиту (включаючи основну суму боргу, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов договору).

Позивач у позові вказує на те, що відповідач порушив умови кредитного договору. Не виконав зобовязання щодо погашення кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом.

Позивачем на адресу відповідача направлена вимога від 14.08.2015 № 46-02/74-369 про дострокове повернення кредиту за кредитним договором № 93 від 10.10.2012, яка відповідачем не виконана.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобовязань, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 93 від 10.10.2012 в сумі 898654 грн. 18 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог № 39-09/69 від 03.06.2016, яка здана у судовому засіданні 13.06.2016). Обгрутовуючи позовні вимоги позивач посилається на умови кредитного договору № 93 від 10.10.2012 та положення ст. ст. 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідач відзивом на позовну заяву та запереченням проти розміру позовних вимог заперечує з підстав, викладених вище.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою кредитний договір № 93 від 10.10.2012 є кредитним договором, згідно якого за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Крім того, за приписами Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254, підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (п.п.4.2., 4.3.). До первинних документів відносяться меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій)(п. 4.4."б" Положення). Меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи (п. 4.6. Положення): меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).

Факт видачі відповідачу кредиту підтверджено матеріалами справи, а саме випискою з рахунку відповідача та меморіальним ордером.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 43, 33 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів належного виконання зобовязань за кредитним договором № 93 від 10.10.2012 не надав.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу відповідні кредитні кошти, які останній своєчасно не повернув, у звязку з чим станом на 08.02.2016 утворилась заборгованість за кредитом в сумі 417 623 грн. 50 коп., згідно наданого позивачем розрахунку.

За розрахунком позивача, відповідачем зобовязання щодо сплати щомісячних процентів за користування кредитом виконувалося неналежним чином, у звязку з чим утворилась заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 125 078 грн. 93 коп. за період з 06.08.2014 по 07.02.2016.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом здійснений на підставі банківських виписок з рахунків позичальника (позивача у справі).

Крім того, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву № УЗП-11/16ю від 08.04.2016 та поясненнях на заперечення на відзив № УЗП-16/16ю від 20.05.2016 погодився з тим, що оригінали банківських виписок підтверджують надання ТОВ «Укрзалізничпром» (відповідач у справі) грошових коштів, повернення частини грошових коштів за кредитним договором та заборгованість за кредитом складає 417 623 грн. 50 коп.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути: заборгованість за кредитом в сумі 417 623 грн. 50 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 125 078 грн. 93 коп. за період з 06.08.2014 по 07.02.2016

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за простроченим кредитом в сумі 27508 грн. 96 коп. за період з 02.12.2013 по 07.02.2016, 3% річних за простроченими відсотками в сумі 3116 грн. 88 коп. за період з 06.12.2013 по 07.02.2016; інфляційні нарахування за простроченим кредитом в сумі 299547 грн. 24 коп. за період з березня 2014 року по грудень 2015 року, інфляційні нарахування за простроченими відсотками в сумі 25778 грн. 67 коп. за період з вересня 2014 року по грудень 2015 року (з урахування заяви про зменшення розміру позовних вимог № 39-09/69 від 03.06.2016, яка здана у судовому засіданні 13.06.2016).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача та враховуючи п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 Про деякі практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань (із змінами і доповненнями), суд дійшов до висновку про обґрунтованість та правильність нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань, тому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних за простроченим кредитом в сумі 27508 грн. 96 коп., 3% річних за простроченими відсотками в сумі 3116 грн. 88 коп., інфляційні нарахування за простроченим кредитом в сумі 299547 грн. 24 коп., інфляційні нарахування за простроченими відсотками в сумі 25778 грн. 67 коп., підлягають задоволенню повністю.

Твердження відповідача щодо неможливості розгляду справи по суті у звязку з відсутністю у останнього та у позивача оригіналів договору овердрафту, додаткового договору до нього та інших доказів повязаних у виконанням цих договорів судом відхиляється виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, договір овердрафту № 93 від 10.10.2012, додаток до нього та додатковий договір про реструктуризацію № 1 від 06.09.2013 до договору овердрафту № 93 від 10.10.2012, вимога про дострокове повернення кредиту з підтвердженням її направлення на електронну пошту позичальника, містяться у справі в копіях. (окрім виписок по рахунку відповідача). При цьому, вказані документи завірені позивачем та вказано, що «згідно з оригіналом, підпис та прізвище головного юрисконсульта».

При цьому, як було встановлено під час розгляду справи оригінали відповідних документів, в тому числі і оригінали договорів як у позивача так і у відповідача відсутні, а копії зроблені позивачем шляхом сканування за допомогою сканеру, про що було наведено позивачем у запереченнях на відзив від 18.05.2016 № 39-09/538.

В той же час, за поясненнями представника відповідача, у останнього також відсутні оригінали відповідних документів, у звязку з чим представник відповідача посилався на недопустимість та неналежність доказів, що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

У випадку коли копії документів не засвідчені належним чином, але господарським судом при дослідженні витребуваних оригіналів документів з'ясовано відповідність копій цим оригіналам, то суд долучає копії до матеріалів справи, зазначивши про таку відповідність в описовій частині рішення або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

Відповідно до п. 2.5. вказаної постанови будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, за доводами як представника позивача так і представника відповідача оригінали відповідних договорів та інших доказів, що наявні у справі в копіях залишилися на території не підконтрольній українській владі і вивезти їх неможливо.

Суд вважає, що причини неподання відповідних доказів в оригіналах для огляду в судовому засіданні, як з боку позивача так і з боку відповідачів є повноважними.

Разом з цим, у суду відсутні підстави вважати, що надані позивачем документи в копіях є підробленими або недостовірними, та відповідачами будь-яких доказів в підтвердження підробки та недостовірності договору овердрафту № 93 від 10.10.2012, додаток до нього та додатковий договір про реструктуризацію № 1 від 06.09.2013 до договору овердрафту № 93 від 10.10.2012 та інших документів не надано.

Крім того, ненадання позивачем вказаних документів не спростовують факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором.

Виходячи з цього, суд вважає, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази, що дають змогу розглянути справу по суті, у звязку з чим доводи відповідачі в цій частині судом відхиляються.

Стосовно заперечень відповідача щодо направлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту за спірним договором на електрону адресу відповідача слід зазначити наступне.

Пунктом 2.2. кредитного договору встановлено, що кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення не пізніше 09.04.2014.

Пунктом 5.3.8. кредитного договору зобовязано позичальника протягом пяти банківських днів повідомляти банк про зміну адреси місцезнаходження, реквізитів, номерів телефонів, телефаксів та телексу, керівників підприємства, статутних документів, зміну форми власності та про всі інші зміни, які здатні вплинути на реалізацію кредитного договору та виконання зобов'язань за ним.

Згідно наданих позивачем заперечень на відзив останній зазначив, що на його адресу жодного повідомлення про зміну адреси місцезнаходження юридичної особи відповідача не надходило. У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом у строк, визначений договором, з метою досудового врегулювання спору, банком (позивачем у справі) було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту № 46-02/74-369 від 14.08.2015 за кредитним договором № 93 від 10.10.2012 позичальнику (відповідачу у справі) електронною поштою на адресу та поштою, відповідно до рекомендацій УДПГІЗ «Укрпошта» викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта» (www.ukrposhta.ua), (www.ukrposhta.com) у рубриці «Новини Сходу», оскільки позичальник, за останніми відомими банку даними, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 «А», м. Первомайськ Луганської області.

Про електронну адресу позичальника, а саме , банк дізнався відповідно до інформації, розміщеної на сайті UA.REGION.INFO (http://www.ua-reuion,com.ua/32082194), де міститься актуальна інформація про підприємства України (Роздруківка зображення знімку екрану монітору з інформацією про підприємство додана до матеріалів справи).

Позивач вказує на те, що вимогу про дострокове повернення кредиту № 46-02/74-369 від 14.08.2015 направлено лише з метою досудового врегулювання спору, оскільки строк повернення кредиту визначено умовами кредитного договору настав 09.04.2014.

З урахуванням наведеного та зібраних доказів доводи відповідача за відзивом є необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи, у звязку з чим судом відхиляються.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитом в сумі 417 623 грн. 50 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 125 078 грн. 93 коп., 3% річних за простроченим кредитом в сумі 27508 грн. 96 коп., 3 % річних за простроченими відсотками в сумі 3116 грн. 88 коп., інфляційні нарахування за простроченим кредитом в сумі 299 547 грн. 24 коп., інфляційні нарахування за простроченими відсотками за кредитом в сумі 25778 грн. 67 коп.( всього на загальну суму 898 654 грн. 18 коп., з урахуванням зави про зменшення розміру позовних вимог).

Згідно із ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16.06.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 13479 грн. 81 коп. слід покласти на відповідача пропорційно обґрунтовано заявлених та задоволених вимог.

Питання щодо повернення судового збору у звязку із зменшенням розміру позовних вимог буде вирішено ухвалою господарського суду Луганської області.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» про стягнення 898 654 грн. 18 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром», вул. 60 років утворення СРСР, буд.2 «Б», м.Попасна Попаснянського району Луганської області, , на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління, проспект Гвардійський, 40 А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, , заборгованість за кредитом в сумі 417623 грн. 50 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 125078 грн. 93 коп., 3% річних за простроченим кредитом в сумі 27508 грн. 96 коп., 3 % річних за простроченими відсотками в сумі 3116 грн. 88 коп., інфляційні нарахування за простроченим кредитом в сумі 299547 грн. 24 коп., інфляційні нарахування за простроченими відсотками за кредитом в сумі 25778 грн. 67 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 13479 грн. 81 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повне рішення складено та підписано - 16.06.2016.

СуддяОСОБА_2