РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа № 924/111/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Василишин А.Р. ,

судді Бучинська Г.Б.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України на рішення господарського суду Хмельницької області від 28.03.16р. у справі № 924/111/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства „Хмельницькгаз, м. Хмельницький;

про стягнення 8 643 877,97 грн., з яких 157 586,44 грн. основного боргу, 3 998 433,58 грн. пені, 3 703 314,54 грн. інфляційних втрат, 784 543,41 грн. 3% річних

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 28.03.2016 р. у справі №924/111/16 (суддя Магера В.В.) в позові Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України до Публічного акціонерного товариства „Хмельницькгаз про стягнення 8 643 877,97 грн., з яких 157 586,44 грн. основного боргу, 3 998 433,58 грн. пені, 3 703 314,54 грн. інфляційних втрат, 784 543,41 грн. 3% річних відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Хмельницької області від 28.03.2016 р. у справі №924/111/16 Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 28.03.16р. у справі №924/111/16 у повному обсязі та прийняти нове рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства „Хмельницькгаз на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України 3 998 433,58 грн. пені, 3 703 314,54 грн. інфляційних втрат, 784 543,41 грн. 3% річних (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України зазначає, що обґрунтування на які посилається суд першої інстанції, як на обставину, що надала йому право відмовити у позовних вимогах компанії щодо стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та відповідно рішення прийняте з порушенням норм матеріального права ст.ст.525, 526, 599, 625, 631 Цивільного кодексу України, ст. 617 Господарського кодексу України та процесуального права ст.ст. 4-7, 43 Господарського процесуального права, а тому такий судовий акт підлягає скасуванню з огляду на наступні обставини.

Умови договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.13 №13-164-Н (далі - Договір) встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ (п. 6.1 Договору), жодних додаткових угод щодо зміни даного пункту не було укладено, вважаємо, що відсутні й підстави для звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Крім того, Договір не має жодного посилання на залежність розрахунків від своєчасності надання субвенцій державою.

Даний договір є двостороннім лише між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Відповідачем і обовязок Відповідача сплатити кошти ставиться в залежність лише від однієї умови - поставки природного газу. Жодних інших умов для настання у Відповідача обовязку сплатити кошти спірний договір не містить, як не містить він і посилання на виконання іншими субєктами своїх зобовязань перед Відповідачем.

Укладені між сторонами спільні протокольні рішення (далі-СПР) за своєю правовою природою не є додатковими угодами договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.13 (далі - Договір), оскільки: укладені між 5-ма сторонами, предметом рішень є організація розрахунків для перерахування субвенцій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", відсутні будь-які посилання на зміну порядку розрахунків між сторонами Договору, відсутні будь-які посилання на волевиявлення сторін спору щодо визнання протокольних рішень додатковими угодами/формою зміни порядку та способу здійснення розрахунку Договору.

Крім того, скаржник вважає, що спільні протокольні рішення, на які посилається господарський суд не є договором взагалі, а лише формою погодження сторонами порядку перерахування коштів. Жодних доказів зворотнього Відповідачем не було надано.

На думку, скаржника умовами Договору чітко встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ (п. 6.1 Договору), жодних додаткових угод щодо зміни даного пункту не було укладено, таким чином відсутні підстави для звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Також, скаржник звертає увагу на те, що пунктом 15 договору встановлено домовленість про відсутність претензій щодо взаєморозрахунків. Даний договір жодним чином не врегульовує питання сплати штрафних санкцій.

Крім того, апелянт стверджує, що спільні протокольні рішення не є новацію, оскільки умовами Договору жодним чином не встановлено звязок між наданням державою субвенцій та порядком оплати за природний газ. Також, постановою НКРЕ від 05.07.2012 року №849 «Про затвердження Типового договору на купівлю-продаж природного газу» встановлено, у тому числі і порядок розрахунків за отриманий природний газ. Аналогічна ситуація і щодо ціноутворення. Отже, діяльність підприємств на ринку природного газу жорстко регламентується державою.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.05.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України прийнято скаргу до провадження, розгляд справи призначено до слухання.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 05.05.2016 р. Публічне акціонерне товариство „Хмельницькгаз надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 28.03.2016 р. у справі №924/111/16 без змін.

У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 28.03.16р. у справі № 924/111/16 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення.

Представник ОСОБА_2 заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги та надала свої пояснення. Рішення суду першої інстанції вважає прийнятим із дотриманням усіх встановлених норм чинного законодавства та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу представника позивача без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2013р. між ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України м. Київ та ПАТ „Хмельницькгаз укладено договір №13-164-Н на купівлю-продаж природного газу, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу у 2013 році природний газ, а відповідач прийняти та оплатити газ на умовах цього договору. Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню (далі - споживачі покупця). (п.п.1.1., 1.2).

Згідно із п.2.1 договору визначено, що продавець передає покупцеві газ у 2013 році в обсязі до 494000,000 тис. куб.м.

Відповідно до п.3.3. договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 6.1. договору вбачається, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Згідно п.п.7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.2. договору встановлено, що строк у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності і числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у три роки.

Договір набуває чинності із дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Із метою узгодження вартості природного газу, обсягів переданого газу та інших умов до даного договору було укладено низку додаткових угод, якими врегульовано обсяг природного газу для задоволення потреб ПАТ „Хмельницькгаз у природному газі та порядок проведення розрахунків між сторонами.

Так відповідно до додаткової угоди №1 від 10.07.2013р. продавець зобов'язується передати у власність покупцю із 01 січня 2013 по 31 грудня 2013р. газ обсягом до 521 342,959 тис. куб. Пункт 2. викладено із 01 липня 2013р. пункт 5.2 та 5.4 статті 5 ціна газу згідно договору у наступній редакції: «п.5.2. ціна за 1000 куб. м. природного газу, який передається за цим договором, без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (4%), тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом. П.5.4 Загальна ума вартості природного газу за договором становить 183 240 420,86 грн., в тому числі ПДВ 20%.

31.12.2013р. сторони підписали Додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013р. №13-164-Н, відповідно до якої п.2.1 ст.2 договору було викладено в наступній редакції: п.2.1. Продавець передає Покупцеві у період з 01 січня 2013р. по грудень 2014р. газ в обсязі до 1 039 627,727 тис. куб.

Вказаною додатковою угодою №2 змінено порядок розрахунків, викладено п.6.1 статті 6 у наступній редакції: п.6.1. Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

Викладено п.7.2 ст.7 договору у наступній редакції: „7.2. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується, крім суми заборгованості, сплатити продавцеві пеню а розмірі подвійної облікової ставки НБ України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 6.1 договору).

Викладено п.7.4 договору в такій редакції: „7.4. Продавець звільняється від відповідальності (штраф, пеня, інше) за несвоєчасну поставку природного газу у разі відсутності у продавця по незалежним від нього обставинам достатнього ресурсу природного газу на дату складання акта приймання-передачі газу.

Цією ж додатковою угодою викладено статтю 11 „Строк дії Договору в редакції, відповідно до якої договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014р., а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

28.04.2014р. сторони підписали Додаткову угоду №3 від 28.04.2014р. до договору №13-164-Н від 04.01.2013р., відповідно до якої п.6.1 договору виклади в наступній редакції: 6.1. Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

15.05.2014р. було підписано Додаткову угоду №4 до договору №13-164-Н, згідно якої виклали з 01.05.2014р. пункти 5.1, 5.2 та п.5.4 договору в редакції, зокрема „п.5.4 Загальна сума вартості природного газу за договором становить 254 746 219,58 грн., в тому числі ПДВ 305 695 463,50 грн..

Згідно Додаткової угоди №5 від 10.06.2014р. та Додаткової угоди №6 до договору №13-164-Н сторони внесли зміни в з 01.06.2014р. в п. 5.2 та п.5.4 договору щодо ціни газу.

Додатковою угодою №7 від 22.12.2014р. сторони вирішили викласти п.1.1 статті 1 договору у наступній редакції „п.1.за договором Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору. Також, було викладено п.2.1 статті 2 Договору у наступній редакції: „Продавець передає Покупцеві у період з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року газ в обсязі до 1 188 967,928 тис. куб.м., в тому числі: у 2013 роді - 517 180,927 (тис, куб. м), у 2014 році - до 474 737,001 (тис. куб. м), у І кварталі 2015р. до 197 050,00 тис. куб.м.

Згідно підписаної сторонами Додаткової угоди №8 від 26.03.2015р. до договору №13-164-Н сторони виклали п. 2.1 статті 2, п.5.1, 5.2, 5.4 статті 5 та статтю 11 договору в новій редакції.

Додатковою угодою №9 від 19.06.2015р. до договору від 04.01.2013р. №13-164-Н сторони вказали про наступне:

1. Вважати договір №13-164-Н від 04 січня 2013 року таким, що припинив дію в частині поставки природного газу з 01 липня 2015 року.

2. Викласти статтю 1.1. „Строк дії Договору у наступній редакції: „Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

3. Дана угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання та скріплення печатками сторін.

На виконання умов договору №13-164-Н від „04 січня 2013 року сторонами складено та підписано акти приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.01.2013р. за січень 2013р. на суму 40 389 915,10 грн., від 28.02.2013р. за лютий 2013р. на суму 30 927 833,96 грн., від 31.03.2013р. за березень 2013р. на суму 35 038 091,04 грн.; від 30.04.2013р. за квітень 2013р. на суму 16 479 034,00 грн., від 31.05.2013р. за травень 2013р. на суму 5 279 085,92 грн., від 31.07.2013р. за липень 2013р. на суму 4 648 231,45 грн., від 31.08.2013р. за серпень 2013р. на суму 4 261 074,54 грн., від 30.09.2013р. за вересень 2013р. на суму 8 188 590,31 грн., від 31.10.2013р. за жовтень 2013р. на суму 16 336 843,87 грн., від 18.08.2014р. за листопад 2013р. на суму 21 337 031,90 грн., від 31.12.2013р. за грудень 2013р. на суму 32 229 772,57 грн., від 22.09.2014р. за січень 2014р. на суму 17 260 149,02 грн., від 31.01.2014р. за січень 2014р. на суму 24 298 661,56 грн., від 22.09.2014р. за лютий 2014р. на суму 12 420 264,89 грн., від 28.02.2014р. за лютий 2014р. на суму 20 811 372,65 грн., від 28.10.2014р. за березень 2014р. на суму 5 943 522,56 грн., від 31.03.2014р. за березень 2014р. на суму 17 474 443,55 грн., від 30.04.2014р. за квітень 2014р. на суму 12 893 454,34 грн., від 31.05.2014р. за травень 2014р. на суму 8 924 420,65 грн., від 30.06.2014р. за червень 2014р. на суму 7 248 063,88 грн., від 31.07.2014р. за липень 2014р. на суму 7 010 922,60 грн., від 31.08.2014р. за серпень 2014р. на суму 6 897 345,12 грн., від 30.09.2014р. за вересень 2014р. на суму 7 877 924,27 грн., від 31.10.2014р. за жовтень 2014р. на суму 21 519 068,46 грн., від 30.11.2014р. за листопад 2014р. на суму 42 032 336,02 грн., від 31.12.2014р. за грудень 2014р. на суму 54 993 429,23 грн., від 31.01.2015р. за січень 2015р. на суму 49 963 975,25 грн., від 28.02.2015р. за лютий 2015р. на суму 41 945 881,25 грн., від 31.03.2015р. за березень 2015р. на суму 37 242 943,84 грн., від 30.04.2015р. за квітень 2015р. на суму 84 351 690,67 грн., від 31.05.2015р. за травень 2015р. на суму 60 815 132,54 грн., від 30.06.2015р. за червень 2015р. на суму 47 283 586,73 грн.

Із матеріалів справи слідує, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій від 11.01.2005 року №20, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації, ПАТ Хмельницькгаз та ПАТ НАК Нафтогаз України підписані Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20, та проведені відповідні оплати, а саме:

1. Спільне протокольне рішення №374 від 15.02.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 на суму 1 830 066,68 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення №230 від 18.02.2013р. на суму 1 830 066,68 грн.);

2. Спільне протокольне рішення №662 від 19.03.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 4 500 000,00 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення №230 від 20.03.2013р. на суму 4 500 00,00 грн.);

3. Спільне протокольне рішення №929 від 17.04.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 6 000 000,00 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення №242 від 31.05.2013р. на суму 6 000 000,00 грн.);

4. Спільне протокольне рішення №1120 від 20.05.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 1 680 982,00 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення №238 від 21.05.2013р. на суму 1 680 982,00 грн.);

5. Спільне протокольне рішення №1122 від 20.05.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 1 717 740,47 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення №239 від 21.05.2013р. на суму 1 717 740,47 грн.);

6. Спільне протокольне рішення №1241 від 18.06.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 1 716 599,15 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення №242 від 26.07.2013р. на суму 1 716 599,15 грн.);

7. Спільне протокольне рішення №1344 від 12.07.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 1 249 249,61 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення №246 від 26.07.2013р. на суму 1 249 249,61 грн.):

8. Спільне протокольне рішення №1470 від 14.08.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 773 847,99 грн. (проведено плату згідно платіжного доручення №248 від 15.08.2013р. на суму 773 847,99 грн.);

9. Спільне протокольне рішення №1580 від 13.09.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 323 757,83 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення №250 від 16.09.2013р. на суму 323 757,83 грн.);

10. Спільне протокольне рішення №1894 від 22.09.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 5 500 000,00 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення №268 від 22.09.2014р. на суму 5 500 000,00 грн.);

11. Спільне протокольне рішення №1895 від 22.09.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 3 237 706,17 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №267 від 22.09.2014р. на суму 3 237 706,17 грн.);

12. Спільне протокольне рішення №267 від 22.09.2014р. від 20.05.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 3 237 706,17 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №267 від 22.09.2014р. на суму 3 237 706,17 грн.);

13. Спільне протокольне рішення №1896 від 22.09.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 20 000 000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №269 від 22.09.2014р. на суму 20 000 000,00 грн.);

14. Спільне протокольне рішення №1723 від 14.10.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 1 186 864,62 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №252 від 15.10.2013р. на суму 1 186 864,62 грн.);

15. Спільне протокольне рішення №1993 від 15.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 565 871,23 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №№273 від 16.10.2014р. на суму 565 871,23 грн.);

16. Спільне протокольне рішення №1994 від 15.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 2 462 644,22 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №272 від 16.10.2014р. на суму 2 462 644,22 грн.);

17. Спільне протокольне рішення №2137 від 14.11.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 2 000 000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №276 від 17.11.2014р. на суму 2 000 000,00 грн.);

18. Спільне протокольне рішення №2138 від 14.11.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 1 710 100,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №275 від 17.11.2014р. на суму 1 710 100,00 грн.);

19. Спільне протокольне рішення №2139 від 14.11.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 7 161 071,52 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №277 від 17.11.2014р. на суму 7 161 071,52 грн.);

20. Спільне протокольне рішення №1930 від 14.11.2013р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 3 546 308,72 грн. (сплачено згідно платіжного доручення від 15.11.2013р. на суму 3 546 308,72 грн.);

21. Спільне протокольне рішення №2448 від 17.12.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 12 000 000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №280 від 18.12.2014р. на суму 12 000 000,00 грн.);

22. Спільне протокольне рішення №152 від 21.01.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 11 634 494,48 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №283 від 24.02.2015р. на суму 11 634 494,48 грн.);

23. Спільне протокольне рішення №153 від 21.01.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 16 070 250,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №284 від 24.02.2015р. на суму 575 588,00 грн.);

24. Спільне протокольне рішення №357 від 18.02.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 3 992 134,12 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №288 від 19.02.2015р. на суму 3 992 134,12 грн.);

25. Спільне протокольне рішення №574 від 18.03.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 12 399 375,52 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №292 від 19.03.2015р. на суму 8 491 495,00 грн.);

26. Спільне протокольне рішення №1218 від 21.05.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 37 551 282,50 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №304 від 22.05.2015р. на суму 35 027 834,69 грн.);

27. Спільне протокольне рішення №1362 від 17.06.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 24 988 697,57 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №311 від 18.06.2015р. на суму 24 988 697,57 грн.);

28. Спільне протокольне рішення №1607 від 17.06.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 1 280 252,74 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №320 від 20.07.2015р. на суму 1 280 252,74 грн.);

29. Спільне протокольне рішення №1608 від 17.07.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 8 617 790,31 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №319 від 20.07.2015р. на суму 8 617 790,31 грн.);

30. Спільне протокольне рішення №1842 від 21.08.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 на суму 2 086 509,70 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №325 від 25.08.2015р. на суму 2 086 509,70 грн.);

31. Спільне протокольне рішення №2031 від 21.09.2015р. про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 564 054,99 грн. (сплачено згідно платіжного доручення №331 від 22.09.2015р. на суму 564 054,99 грн.)

За умовами вищевказаних Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року №13-164-Н.

Так, за змістом пункту 3 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Таким чином сторони, в тому числі НАК „Нафтогаз України (сторона остання по Спільних протокольних рішеннях), підписавши дані протокольні рішення, узгодили порядок проведення розрахунків з газопостачальною організацією, змінивши строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року №13-164-Н.

На виконання зазначених протокольних рішень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 та договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.13 №13-164-Н відповідачем проведено розрахунки із позивачем за отриманий природний газ за рахунок наданих державою на погашення заборгованості коштів, що підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, банківськими виписками.

28.10.2015р. відповідач направив на адресу позивача заяву за №4977/2 про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої зобовязання ПАТ „Хмельницькгаз та ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України на суму 157 586,44 грн. за договорами від 04.01.2013р. №13-165-Н та №13-164-Н припинені зарахуванням зустрічної однорідної вимоги відповідно до вимог ст. 601 ЦК України.

Однак, на думку позивача, відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу виконав, порушивши строки сплати за отриманий природний газ (п. 6.1, п.6.2 договору) а тому, на підставі п.7.2, 9.2 договору та керуючись ст.625 ЦК України, позивачем заявлено позов про стягнення із відповідача 157 586,44 грн. основного боргу, 3 998 433,58 грн. пені, 3 703 314,54 грн. інфляційних втрат, 784 543,41 грн. 3% річних згідно поданих розрахунків.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору купівлі-продажу та поставки ст.ст.655, 712 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

04.01.2013р. між ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України м. Київ та ПАТ „Хмельницькгаз укладено договір №13-164-Н на купівлю-продаж природного газу, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу у 2013-2015р.р. природний газ, а відповідач прийняти та оплатити газ на умовах цього договору для подальшої реалізації населенню (п.п.1.1, 1.2 договору).

Поняття договору визначене у ст.626 ЦК України, відповідно до якого договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п.1 ст.653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За приписами ст.193 ГК України, ст.ст.526, 629 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст.180 Господарського кодексу України встановлено істотні умови господарського договору. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Договір №13-164-Н від 04.01.2013 року та додаткові угоди до нього (№1 від 10.07.2013р., №2 від 31.12.2013р., №3 від 28.04.2014р., №4 від 15.05.2014р., №5 від 10.06.2014р., №6 від 30.10.2014р., №7 від 22.12.2014р., №8 від 26.03.2015р.) за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, підписаний повноважними представниками сторін, відповідає вимогам, передбаченим статтями 628, 639, 655 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору.

При цьому, згідно статті 11 договору в редакції Додаткової угоди №9 від 19.06.2015р. сторони передбачили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем заявлено до стягнення 157 586,44 грн. основного боргу відповідно до поданого розрахунку.

Колегією суддів враховується, що 28.10.2015р. відповідач направляв на адресу позивача заяву за №4977/2 про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої зобовязання ПАТ „Хмельницькгаз та ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України на суму 157 586,44 грн. за договорами від 04.01.2013р. №13-165-Н та №13-164-Н припинені зарахуванням зустрічної однорідної вимоги.

При цьому, позивач отримав заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог 30.10.2015р. за вх.№4807/15-15, підтвердив таке зарахування на суму 157 586,44 грн. та не подав будь-яких доказів на спростування припинення взаємних однорідних зобовязань із відповідачем на вказану суму.

Згідно ст.601 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відтак, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вимога позивача про стягнення із відповідача 157 586,44 грн. основного боргу є безпідставною та такою, що не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи.

Крім того, позивачем, заявлено до стягнення 3 998 433,58 грн. пені, 3 703 314,54 грн. інфляційних втрат та 784 543,41 грн. 3% річних згідно розрахунків.

У відповідності до п.7.2. Договору в редакції Додаткової угоди №2 від 31.12.2013р. сторони передбачили, що у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу покупець не здійснить повну салату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язується, крім суми заборгованості, сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.1. Договору).

Враховуючи те, що договір припинив дію 30.06.2015 року у відповідності до п.2 Додаткової угоди №9 від 19.06.2015р., прострочення оплати у відповідності до п.7.2. договору необхідно було б вважати дату починаючи із 20.07.2015 року. Натомість позивачем відповідно до наданого розрахунку сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, такі нарахування проведені починаючи із 20.11.2014 року, що не узгоджується із умовами договору та суперечить вимогам чинного законодавства.

Тому, для застосування санкцій, передбачених пунктом 7.2 договору поставки природного газу, та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором, тобто необхідною умовою повинен бути факт невиконання або прострочення виконання грошового зобовязання.

Із наявного в матеріалах справи розрахунку сум пені, 3% річних та інфляційних втрат слідує, що позивачем день фактичної сплати суми боргу включено у період часу, за який проводиться таке нарахування, що суперечить вимогам п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань.

Також, із поданого розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивач здійснив інфляційне нарахування за наступні періоди: за зобов'язаннями грудня 2013 року нарахування із 02.2014р. по 09.2014р. із суми простроченого платежу 3 237 706,17 грн., відповідно інфляційні втрати становлять 516 472,86 грн. Натомість, позивачем не було враховано, що платіж у сумі 3 237 706,17 грн. було проведено на підставі Спільного протокольного рішення №1895 від 22.09.2014р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 згідно платіжного доручення №267 від 22.09.2014 року.

Також, за зобов'язаннями січня 2014 року позивач провів нарахування за березень 2014р. із суми простроченого платежу 2231350,57 грн., інфляційні втрати становлять 49089,71 грн. Проте, заборгованість на кінець місяця (28.02.2014 року) не була сталою на протязі наступного повного календарного місяця (березня 2014 року) та була погашена 19.03.2014 року.

Судом враховується, що індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Тобто, врахування індексу інфляції можливе лише на суму простроченої заборгованості не менше як на один місяць та у порядку відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання.

Відтак, розрахунки сум пені, інфляційних та 3% річних не відповідають матеріалам справи та не можуть бути прийняті судом як належні та правильні.

Судом також приймається до уваги, що у період 2013-2015р.р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації, ПАТ Хмельницькгаз та ПАТ НАК Нафтогаз України підписувались Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків.

Укладаючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, якими передбачається процедура розрахунку і надання населенню не тільки теплової енергії, а і пільг, субсидій та компенсацій на оплату тепло-, водопостачання, зокрема Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій і Наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України, Державного казначейства України від 03.02.2009р. №55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідно до п.п.1.1-1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України, Державного казначейства України від 03.02.2009 №55/57/43, цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідні головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України, ДП „Енергоринок та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 (із змінами).

Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

Згідно з п.п. 2.1-2.3 вищевказаного порядку постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 (із змінами), складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) та надаються Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, відповідним головним фінансовим управлінням. Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, відповідні фінансові управління узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - головні управління Державної казначейської служби України). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках.

Пунктами 2.6, 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що не пізніше ніж за 2 дні до проведення розрахунків усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, надають до Державної казначейської служби України та його територіальних органів, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Із змісту наявних у матеріалах справи спільних протокольних рішень вбачається, що останніми передбачалось надання державою коштів на погашення заборгованості за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню послуг, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору №13-164-Н на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 року.

Таким чином, спільні протокольні рішення та платіжні доручення про перерахування позивачу отриманих коштів як вартість пільг та субсидій населенню, є підтвердженням того, що відповідні розрахунки здійснювались в межах договору №13-164-Н на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р. та є процедурою погашення зобов'язань ПАТ „Хмельницькгаз по оплаті за природний газ у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенню сум пільг та субсидій населенню.

Судом апеляційної інстанції, також приймається до уваги, що підписання сторонами у 2013-2015р.р. спільних протокольних рішень і виконання їх умов, а також положень постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. та Порядку, затвердженого наказом №55/57/43, підтверджує той факт, що сторони спільно погодились на те, що залишок оплати за достачання природного газу за договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення. Тобто, день проведення взаєморозрахунків між сторонами, які здійснювались на підставі укладених між ними спільних протокольних рішень для можливості отримання населенням пільг, був одночасно днем погашення заборгованості за поставлений позивачем природний газ у відповідному місяці за договором №13-164-Н від 04.01.2013р.

Дії сторін з питань остаточних розрахунків за договором №13-164-Н від 04.01.2013 року за їх взаємною згодою і домовленістю з метою надання населенню права на отримання пільг з оплати послуг за постачання газу, були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.03.2015р. по справі №3-23гс15, від 09.09.2014р. по справі №3-101гс14, від 09.09.2014р. по справі №3-102гс14, від 09.09.2014р. по справі №3-105гс14, від 01.07.2015р. по справі №924/1230/14.

Відтак, відповідач на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013р. та спільних протокольних рішень, повністю розрахувався за поставлений природний газ, не прострочив виконання грошового зобов'язання, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача заявлених сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України та ч.1 ст.230 ГК України.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що заявлена позивачем вимога про стягнення із відповідача 157 586,44 грн. основного боргу, 3998 433,58 грн. пені, 3 703 314,54 грн. інфляційних втрат, 784 543,41 грн. 3% річних є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє.

Як розяснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України на рішення господарського суду Хмельницької області від 28.03.16р. у справі №924/111/16 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Справу №924/111/16 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.