КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа№ 910/23096/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Хрипуна О.О.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Лєгостаєв І.В.,

від відповідача: Кузьмич Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016р. у справі №910/23096/15 (головуючий суддя Ломака В.С., судді Ващенко Т.М., Лиськов М.О.)

за позовом Національного банку України

до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

про стягнення 9518088,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення 7282293,27 грн., з яких 5259434,18 грн. пені та 2022859,09 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва №910/23096/15 від 20.01.2016р. позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 7465821,10 грн. пені, 2023422,19 грн. штрафу та 106184,26 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що Відповідачем порушено умови договору щодо строків передачі квартир Позивачеві, а тому вимоги Позивача про стягнення пені та штрафу є обґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення місцевого суду та прийняти нове, яким відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом невірно застосовано норми матеріального права, які регулюють стягнення пені та штрафу. Також судом не досліджено всіх обставин справи та необґрунтовано відмовлено в клопотанні Відповідача про зменшення штрафних санкцій.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2016р. прийнято апеляційну скаргу Відповідача до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 15.03.2016р.

15.03.2016р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судових засіданнях 15.03.2016р. та 29.03.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 29.03.2016р. та 12.04.2016р.

Розпорядженням №09-52/821/16 від 12.04.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/23096/15, відповідно до якого апеляційну скаргу у справі передано на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Хрипуна О.О., Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. справу №910/23096/15 прийнято до свого провадження визначеним складом суду, розгляд апеляційної скарги призначено на 24.05.2016р.

10.05.2016р. Відповідач подав клопотання, в якому просив зменшити штрафні санкції до 3000000,00 грн.

24.05.2016р. у судовому засіданні відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 31.05.2016р.

Розпорядженням №09-52/1878/16 від 31.05.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/23096/15, відповідно до якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Корсакової Г.В., Хрипуна О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2015р. справу №910/23096/15 прийнято до свого провадження визначеним складом суду, розгляд апеляційної скарги призначено на 31.05.2016р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

22.08.2013р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №Г-2245 про інвестування у житлове будівництво, відповідно до п.1.1. якого Позивач в порядку та на умовах, визначених цим договором, бере участь у здійсненні фінансування будівництва об'єктів будівництва, перелік яких зазначений у додатку №1 до договору, а Відповідач зобов'язувався в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, збудувати та передати Позивачеві об'єкти будівництва належної якості за актами приймання-передавання за кожною адресою та зареєструвати їх в Департаменті будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Відповідно до п.3.1. договору загальна вартість об'єктів будівництва за цим договором становить 58383650,55 грн., в тому числі ПДВ 9730608,43 грн.

Згідно з п.3.2. договору ціна за один квадратний метр об'єктів будівництва визначена по кожній окремій квартирі у адресному переліку квартир, що наведено у додатку 1 до цього договору.

Відповідно до п.4.1. договору оплата проводиться інвестором в національній валюті України - гривня, протягом 5 робочих днів з дати підписання договору в сумі, яка передбачена п.3.1.

Згідно з п.4.2. договору якщо фактична площа об'єкта будівництва буде відрізнятись в сторону збільшення/зменшення більше як на 0,50 квадратних метрів (по кожній окремій квартирі), сторони здійснюють остаточний перерахунок на підставі технічного паспорту квартири у об'єкті будівництва, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації на об'єкти нерухомого майна або іншої уповноваженої організації виходячи з вартості 1 кв. м. об'єкта будівництва, визначеного відповідно до умов цього договору згідно додатку 1 до моменту підписання акта приймання-передавання об'єктів будівництва.

Відповідно до п.5.1. договору Відповідач передає Позивачеві об'єкти будівництва за актами приймання-передавання у строки, що зазначені у додатку 1 цього договору.

Згідно з п.5.2. договору після підписання актів приймання-передавання та отримання Відповідачем оплати згідно з п.3.1 цього договору, Відповідач передає Позивачеві на кожну окрему квартиру наступні документи: завірену своєю печаткою копію сертифікату відповідності закінченого будівництвом житлового будинку; технічний паспорт на кожну квартиру; у разі необхідності, інший документ для оформлення права власності на об'єкти будівництва.

Відповідно до п.6.1.8. договору Відповідач зобов'язується у строк, визначений у п.5.1. цього договору передати Позивачеві об'єкти будівництва за актом приймання-передавання об'єкта будівництва разом із документами, визначеними у пункті 5.2. цього договору.

Згідно з п.10.1 договору договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

На виконання умов договору Позивач перерахував Відповідачу 58383650,55 грн., що підтверджується меморіальним ордером № від 27.08.2013р. та довідкою Відповідача №Ф/РН/1193 від 28.08.2013р.

15.10.2013р. сторони уклали додатковий договір №Г-2277 до договору №Г-2245, відповідно до якого сторони домовились про внесення змін до договору №Г-2245.

Відповідно до п.1 додаткового договору, сторони домовились додаток 1 до договору «адресний перелік квартир» викласти в новій редакції.

Згідно з п.2 додаткового договору сторони домовились викласти п.7.2. договору в новій редакції: «у разі порушення Відповідачем строків передачі об'єктів будівництва останній сплачує Позивачеві пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості несвоєчасно переданих квартир за кожний день прострочення до дня виконання зобов'язань, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.».

09.06.2015р. та 08.07.2015р. між Позивачем та Відповідачем були підписані акти №6-8, відповідно до яких Відповідачем передано, а Позивачем прийнято 12 квартир за адресою м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 9-В (будівельна адреса: проспект Академіка Глушкова, 92-Б, житловий будинок №1 у Голосіївському районі м. Києва), 18 квартир за адресою м. Київ, вул. Антонова-Овсієнка, 4 (будівельна адреса: вул. Обухівська, 135-А, житловий будинок №2 у Святошинському районі м. Києва) та 19 квартир за адресою м. Київ, вул. Антонова-Овсієнка, 4-А (будівельна адреса: вул. Обухівська, 135-А, житловий будинок №1 у Святошинському районі м. Києва).

23.07.2015р. Позивач здійснив перерахування коштів в сумі 8044,30 грн. на рахунок Відповідача з призначенням платежу «інвестування у житловий будинок згідно договору №2245 додаткового договору №Г-2277 акту №8 від 08.07.2015р. листа №02809/0/2-15р».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права.

Згідно з ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» розміщення інвестицій у будь-яких об'єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід'ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст.231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.232 Господарського кодексу України якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно з ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст.254 Цивільного кодексу України до строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно з ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З встановлених судом обставин вбачається, що 13.11.2012р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №Г-2245 про інвестування у житлове будівництво, відповідно до умов якого Позивач взяв участь у здійсненні фінансування будівництва об'єктів будівництва, перелік яких зазначений у додатку №1 до договору, а Відповідач зобов'язувався збудувати та передати Позивачеві об'єкти будівництва належної якості за актами приймання-передавання за кожною адресою та зареєструвати їх в Департаменті будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. 15.10.2013р. між сторонами був укладений додатковий договір №Г-2277 до договору №Г-2245, відповідно до якого сторони домовились викласти в новій редакції «адресний перелік квартир» та п.7.2. договору. На виконання умов договору Позивач перерахував Відповідачу кошти.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, додатку №1 до договору, в редакції додаткової угоди, Відповідач зобов'язаний був передати квартири Позивачеві до 30.09.2014р. Проте, як вірно встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, в порушення взятих на себе зобов'язань 12 квартир, розташованих за будівельною адресою: м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 92-Б, Відповідачем були передані Позивачу лише 08.07.2015р., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом. Також, з порушенням обумовлених договором строків Відповідачем були передані Позивачу 37 квартир, розташованих за будівельною адресою: м. Київ, вул. Обухівська, 135-А, житлові будинки № 1 та № 2, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами.

А тому, враховуючи, що Відповідач взяті на себе договірні зобов'язання в частині передачі спірних квартир Позивачу виконав з порушенням обумовлених договором строків, Позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом про стягнення з Відповідача пені в сумі 7494666,71 грн. та штрафу в сумі 2023422,19 грн., нарахованих на підставі п.7.2. договору.

Відповідач під час розгляду справи місцевим судом, а також у своїй апеляційній скарзі зазначав, що позовні вимоги про стягнення пені та штрафу за порушення зобов'язання з передачі квартир є необґрунтованим.

Проте, аналіз ст.231 Господарського кодексу України дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкцій у вигляді пені та штрафу, передбачених ч.2 ст.231 ГК України, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Оскільки Позивач належить до державного сектору економіки, Відповідачем порушені не грошові зобов'язання з передачі майна Позивачу, то позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача пені та штрафу є обґрунтованими.

Також не приймаються посилання Відповідача на Закону України №543/96-ВР від 22.11.1996р. «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», так як цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Апеляційний суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені в сумі 749466,61 грн., погоджується з висновком місцевого суду, що він є невірним, оскільки Позивачем нарахована пеня включаючи день фактичної передачі спірних квартир за актами, тоді як правильним є період з 01.10.2014р. по 08.06.2015р. та з 01.10.2014р. по 07.07.2015р., а тому, за розрахунком суду, розмір пені складає 7465821,10 грн. Разом з тим, розрахунок штрафу в сумі 2023422,19 грн., є арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Також, Відповідач звернувся до господарського суду міста Києва та апеляційного суду з клопотанням про зменшення нарахованих Позивачем штрафних санкцій, обґрунтовуючи його тим, що Відповідачем вживались заходи щодо своєчасного виконання зобов'язань, проте складна соціально-економічна та політична ситуація в країні, збільшення курсу гривні, призвели до необхідності внесення змін в угоди на постачання, які зумовили, у тому числі, використання інших матеріалів, придбання яких потребувало додаткового часу та коштів. Також, не з вини Відповідача районними в місті Києві державними адміністраціями затримувалось отримання розпоряджень про присвоєння поштових адрес новозбудованим об'єктам, що стало підставою для відтермінування виконання зобов'язань. Крім того, Відповідачем з метою належного виконання зобов'язань за договором, на адресу Позивача направлялись листи, в яких повідомлялись причини затримки введення будинків в експлуатацію та передача майна Позивачу, а також направлялась додаткова угода про внесення змін щодо термінів передачі квартир позивачу, яка залишилась без реагування з боку останнього.

Згідно з ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п.3.17.4. Постанови Пленум Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши подані Відповідачем документи, які долучені до матеріалів справи, на підтвердження зазначених фактів, а саме, листи, розпорядження районних в місті Києві державних адміністрацій, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання, підстав прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, поведінки Відповідача, апеляційний суд вважає, що клопотання Відповідача підлягає задоволенню частково, а нараховані штрафні санкції зменшенню в розмірі пені до 3000000,00 грн. та штрафу до 1000000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення місцевого суду відповідній зміні.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016р. у справі №910/23096/15 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016р. у справі №910/23096/15 змінити. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (01010, місто Київ, вулиця Суворова, будинок 4/6; ) на користь Національного банку України (01601, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 9; ) пеню в сумі 3000000 (три мільйони) грн., штраф в сумі 1000000 (один мільйон) грн. та 106184 (сто шість тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 26 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.»

Повний текст постанови складено 07.06.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.О. Хрипун

Г.В. Корсакова