ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа № 920/122/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,

при секретарі Марченко В.О.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 08.02.2016р. № 15-556,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 05.01.2016р. № 0501,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України (вх.№1503 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі №920/122/16,

за позовом Публічного акціонерного товариства Сумихімпром, м. Суми,

до відповідача ОСОБА_3 підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України, м. Суми,

про стягнення 217173,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі №920/122/16 (суддя Левченко П.І.) позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України (40002, м. Суми, вул. Роменська, буд. 79/2, ідентифікаційний код 31931024) на користь Публічного акціонерного товариства Сумихімпром (40003, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12, ідентифікаційний код 05766356) заборгованість в сумі 130692,00 грн., пеню в сумі 86481,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3257,60 грн.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Дочірнє підприємство Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі № 920/122/16 та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову; стягнути з позивача на користь відповідача (апелянта) судові витрати.

В обґрунтування своєї позиції у справі відповідач зазначає, що з урахуванням положень п. 8.2, 8.3 договору підряду від 22.07.2015р. № 90/22-07-2015, факт не завершення інших робіт ніж тих, що зазначені в акті виконаних робіт на суму 163713,60 грн., не може бути підставою для неприйняття фактично виконаних відповідачем робіт.

Крім того, апелянт зазначає, що враховуючи виконання робіт на 513471,60 грн. за двома актами пеню у відповідності до положень ст. 231 Господарського кодексу України необхідно розраховувати не з суми договору, а з вартості невиконаних робіт, тобто 447428,40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" просить апеляційну скаргу ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 11.04.2015р. у справі № 920/122/16 без змін (вх.№ 6101 від 14.06.2016р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі, позивач зазначає, що оскільки ПАТ "Сумихімпром" було підписано лише один акт виконаних робіт від 30.12.2015р. за грудень 2015р. на загальну суму 349758,00 грн. та закінчення дії договору від 22.07.2015р., у відповідача відсутня правова підстава користуватися коштами ПАТ "Сумихімпром" у розмірі 130692,00 грн. (сплачений аванс 480450,00 грн. 349758,00 грн. сума виконаних робіт по підписаному акту), що, на думку апелянта, є підставою для повернення вказаних грошових коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України як збережених без достатньої правової підстави.

Крім того, апелянт зазначає, що акт приймання-передачі виконаних робіт на суму 163713,60 грн. не був підписаний з боку позивача, у звязку з чим з урахуванням положень ст. 231 Господарського кодексу України пеня за порушення відповідачем строків виконання зобовязань за договором від 22.07.2015р. повинна бути нарахована до 30.12.2015р.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі №920/122/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі №920/122/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, враховуючи явку сторін в судове засідання, а також надання ними пояснень з приводу заявлених вимог та заперечень, судова колегія дійшла висновку про можливість закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши правильність застосування господарським судом Сумської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

22.07.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Сумихімпром" (іменоване - замовник) та Дочірнім підприємством "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (іменоване "підрядник") укладено договір підряду № 90/22-07-2015, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобовязується на власний ризик виконати у відповідності до умов даного договору роботи по ремонту дороги інвентарний № 029046623 ПАТ "Сумихімпром" та передати замовнику результати робіт, а замовник зобовязується прийняти та оплатити результати роботи.

Згідно з п. 1.2 договору результати робіт повинні бути передані замовнику у вигляді виконаних робіт на обєкті.

Пунктом 2.1 договору визначено, що загальна вартість договору визначається відповідно до СОУ 42.1-5:2012 на підставі договірної ціни, яка є невідємною частиною цього договору і складає 800750,00 грн. Крім того, ПДВ 20% - 160150,00 грн. Всього 960900,00 грн. (додаток № 1).

Відповідно до п. 2.3 договору договірна ціна переглядається сторонами з оформленням додаткової угоди до цього договору у випадках:

- збільшення договірної ціни у разі виконання додаткових обсягів робіт, передбачити які, при укладенні договору, було неможливо, за узгодженням із замовником та з внесенням змін до дефектного акту;

- у разі введення нового та зміни діючого законодавства оподаткування, яке впливає на вартість виконаних робіт.

Згідно з п. 2.4 договору договірна ціна не переглядається сторонами з оформленням додаткової угоди до цього договору у випадках:

- зміни найменування та вартості матеріально-технічних ресурсів, при умові, що загальна вартість договору не збільшиться;

- зміни обсягів роботи при умові, що загальна вартість договору не збільшиться.

Пунктом 2.5 договору визначено, що роботи виконуються відповідно до локального кошторису, складеного підрядником. Локальний кошторис набирає чинності та стає невідємною частиною договору з моменту підписання його замовником (додаток № 2).

Згідно з п. 3.1 договору підрядник зобовязаний розпочати виконання робіт протягом 3-х робочих днів з моменту оплати авансу відповідно до п. 4.2 цього договору.

Строк виконання робіт до 01.09.2015 (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору оплата здійснюється поетапно:

- оплата авансу в сумі 480450,00 грн. (у т.ч. ПДВ 20% - 80075,00 грн.). Аванс зараховується в рахунок вартості виконаних робіт;

- проміжні платежі за виконані роботи відповідно до акут приймання виконаних будівельних робіт по формі № КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по формі № КБ-3 (надалі акти виконаних будівельних робіт). Строк оплати 30 календарних днів з моменту підписання сторонами актів виконаних робіт.

Згідно з п. 4.3 договору остаточний розрахунок за договором проводиться замовником не пізніше 30 днів після усунення підрядником виявлених у процесі приймання недоліків, у разі їх наявності, та підписання сторонами останнього акту виконаних робіт.

Замовник надає підряднику до початку виконання робіт дефектний акт на виконання вищевказаних робіт (п. 5.1 договору).

Відповідно до п.п. 7.1.1 п. 7.1 договору підрядник зобовязаний виконати своїми силами, з можливим залученням до виконання робіт субпідрядників, всі роботи в обсязі й у строки, передбачені договором, і здати результати робіт замовнику в стані, що відповідає розробленому дефектному акту по обєкту та нормативним документам у галузі будівництва, що діють на території України.

Результати робіт повинні бути передані замовнику у вигляді виконаних робіт (п. 8.1 договору).

Відповідно до п. 8.2 договору прийом-передача результаті робіт здійснюється сторонами по актам виконаних робіт, які надаються підрядником замовнику у 4-х примірниках (з них три примірника замовнику).

Відповідно до п. 8.3 договору акти виконаних робіт складаються підрядником щомісячно по мірі готовності окремих робіт на надаються замовнику на підпис не пізніше 25 числа звітного місяця, в т.ч. останній акт виконаних робіт. Замовник підписує акти виконаних робіт у разі відсутності зауважень та наявності документів згідно п. 6.3 цього договору протягом 5 робочих днів з моменту їх надання підрядником. Акти виконаних робіт повинні надаватися замовнику в друкованому вигляді, підписані підрядником в установленому порядку та з супровідним листом.

Замовник зобовязаний направити підряднику підписані акти виконаних робіт або вмотивовану відмову від приймання результатів робіт. У випадку мотивованої відмови замовника сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок, строків та порядку їх виконання. Всі недоліки виправляються за рахунок підрядника і у строки, встановлені замовником.

Відповідно до п. 9.1 договору підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання робіт.

За порушення умов цього договору підрядник сплачує замовнику штрафи у розмірі, передбаченому ст. 231 Господарського кодексу України (п. 9.7 договору).

Пунктом 13.8 договору визначено, що договір набирає законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Відповідно до додатку № 1 до договору підряду від 22.07.2015р. № 90/22-07-2015 сторонами узгоджено договірну ціну, яка становить 960900,00 грн. (а.с. 18).

Крім того, сторонами на виконання умов договору було підписано локальний кошторис № 1, розрахунок № 1-2 загальновиробничих витрат до локального кошторису № 1, відомість ресурсів до договірної ціни.

Також, ПАТ "Сумихімпром" на виконання п.5.1 договору підряду було надано відповідачу дефектний акт на ремонт дороги № 029046623 (а.с. 31).

У відповідності до п. 4.2 договору позивачем було проведено оплату авансу на підставі платіжного доручення від 29.07.2015р. № 85718 в розмірі 200000,00 грн. (а.с. 32) та від 31.07.2015р. № 85891 в розмірі 280450,00 грн. (а.с. 33).

Як вбачається з матеріалів справи, Дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" листом (вх.№ 01-757 від 27.08.2015р.) звернулося з вимогою продовження строку дії договору від 01.10.2015р. № 90/22-07-2015 та переглянути кошторисну вартість викання робіт.

Супровідними листами від 01.10.2015р. за вих.№ 97 та від 21.10.2015р. за вих.№104 відповідачем було надано ПАТ "Сумихімпром" акти приймання-передачі робіт відповідно до договору від 22.70.2015р. № 90/22-07-2015 (а.с. 36, 42-44).

В свою чергу ПАТ "Сумихімпром" вказані акти не було підписано та супровідними листами від 07.10.2015р. за вих.№ 90-5894, від 27.10.2015р. за вих.№90-6249 було надано зауваження щодо актів приймання виконаних будівельних робіт з зазначення необхідності їх усунення для можливості погодження з боку позивача (а.с. 37-41, 45-47).

Дочірнім підприємством "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" супровідним листом від 28.12.2015р. за вих.№ 149 після усунення виявлених позивачем недоліків було надано для підписання ПАТ "Сумихімпром" акти приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 48).

Супровідним листом від 30.12.2015р. № 90-7561 ПАТ "Сумихімпром" було надіслано відповідачу підписані та скріплені печаткою товариства акт виконаних робіт за грудень поточного року на суму 349758,00 грн.; відомість ресурсів; розрахунок загальновиробничих витрат; розрахунок перевезення матеріалів та будівельної техніки; три акти на приховані роботи (а.с. 51).

Разом з тим, відповідно до вказаного листа ПАТ "Сумихімпром" відмовилось від підписання акту виконаних робіт на суму 163713,60 грн., з посилання на виконання зазначених в акті обєм робіт не в повному обсязі (виконано влаштування тільки підсилюючого шару за допомогою щебеню та бітумної емульсії, при цьому, відсутній вирівнюючий шар покриття).

ПАТ "Сумихімпром", вважаючи наявність факту порушення відповідачем умов договору підряду від 22.07.2015р. № 90/22-07-20153, передбачених п. 3.2, п.п. 7.1.1 п. 7.1 договору (встановленого строку виконання робіт), здійснило нарахування відповідачу пені в сумі 86481,00 грн.

З метою стягнення з ОСОБА_3 підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України зазначеної суми, а також сплаченої на виконання п. 4.2 договору суми авансу в розмірі 130692,00 грн. ПАТ "Сумихімпром" звернулось з даним позовом до господарського суду Сумської області.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 Господарського кодексу України. Зокрема, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору, є договір підряду від 22.07.2015р. №90/22-07-20153.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського Кодексу України, яка також передбачає, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтею 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України та частини сьомої статті 193 Господарського Кодексу України, одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами, а відповідно до частини шостої зазначеної правової норми замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання обєкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Як встановлено судовою колегією, позивач листами від 07.10.2015р. за вих.№90-5894, від 27.10.2015р. № 90-6249 неодноразово повідомляв відповідача про недоліки у виконаних ним роботах.

Супровідним листом від 28.12.2015р. за № 149 Дочірнім підприємством Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України після усунення зазначених позивачем недоліків було направлено два акти приймання виконаних робіт форми № КБ-2в: за грудень 2015 року (а.с. 53-55) на суму 349758,00 грн. та на суму 163713,60 грн. (а.с. 61,62). Вказані акти були отримані позивачем 31.12.2015р. за вх.№ 41 (а.с. 51).

Відповідно до вимог статті 629 цього ж Кодексу, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 883 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за недоліки збудованого обєкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

Частинами другою, третьою статті 883 Цивільного кодексу України визначено, що за невиконання або неналежне виконання обовязків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну.

Згідно статей 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), якщо це встановлено договором або законом, а стаття 547 цього ж Кодексу встановлює, що правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій формі.

Пунктом 9.7 договору передбачена відповідальність сторін, зокрема, за порушення умов цього договору підрядник (відповідач) сплачує замовнику (позивачу) пеню у розмірі передбаченому статтею 231 Господарського кодексу України.

Згідно з абзацом 3 частини другої статті 231 Господарського кодексу України, за порушення строків виконання зобовязання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 3.1 договору підряду від 22.07.2015р. № 90/22-07-2015 строк виконання робіт встановлено до 01.09.2015р.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що в установлені п. 3.1, п. 8 договору порядку та строк відповідачем не було передано результати виконаних робіт, визначених локальним кошторисом, вартість яких відповідно до визначеної сторонами договірної ціни складає 960900,00грн., з боку підрядника має місце прострочення виконання взятих на себе за договором зобовязань.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачено умовами укладеного між сторонами договору підряду від 22.07.2015 № 90/22-07-2015, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 86481,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі вимог статей 549-552 Цивільного Кодексу України.

Щодо позовних вимог ПАТ "Сумихімпром" в частині повернення сплаченого на виконання п. 4.2 договору підряду авансу в розмірі 130692,00 грн. в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать субєктам цивільного права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подана до господарського суду позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та обставини, якими позивач їх обґрунтовує, тобто предмет та підстави позову; зміна підстав чи предмету позову виходить за межі компетенції суду, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Натомість, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Положеннями ст. 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі, яка переглядається, було укладено договір про оплатне виконання робіт по ремонту дороги, інвентарний № 029046623, а кошти, які ПАТ "Сумихімпром" просить стягнути з ОСОБА_3 підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України, отримано останнім у якості оплати за роботи, які повинні бути виконані за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо вимоги повернути замовнику попередньо сплачені кошти у зв'язку з неналежним виконанням підрядником умов договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.10.2014р. у справі № 3-129гс14.

Також, відповідно до Висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України, за II півріччя 2014 р., визначено, якщо між сторонами у справі існували договірні відносини, кошти, які позивач просить зарахувати при здійсненні розрахунків за договором у майбутніх періодах, відповідач отримав відповідно до умов договору, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені на підставі положень ст. 1212 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду України від 2.09.2014 р. у справі N 3-64гс14).

Враховуючи існування між сторонами договірних правовідносин на підставі договору підряду від 22.07.2015р. № 90/22-07-2015, а також передачу грошових коштів в розмірі 130692,00 грн. на виконання положення п. 4.2 договору, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність обраного позивачем способу захисту його прав, шляхом подання позовної заяви з підстав, визначених статтею 1212 Цивільного кодексу України, у звязку з чим заявлені в частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За наведених підстав, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, через що апеляційна скарга ОСОБА_3 підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії Автомобільні дороги України підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі №920/122/16 частковому скасуванню.

Судові витрати у відповідності до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч.1 ст. 104, ст.ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі №920/122/16 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (40002, м. Суми, вул. Роменська, буд. 79/2, ідентифікаційний код 31931024) на користь Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (40003, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12, ідентифікаційний код 05766356) 86481,00 грн. пені, 1297,17 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (40003, м.Суми, вул. Харківська, п/в 12, ідентифікаційний код 05766356) на користь ОСОБА_3 підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (40002, м. Суми, вул. Роменська, буд. 79/2, ідентифікаційний код 31931024) 2155,02 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідні накази.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 21.06.2016р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Здоровко Л.М.