ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р.Справа № 916/61/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

Секретар судового засідання: Кіртока Л.В.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 21/17-8 від 04.01.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 235/104-06 від 03.02.2015р.

ОСОБА_3, за довіреністю № 1378/104-06 від 07.06.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 національного політехнічного університету

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.03.2016р.

по справі № 916/61/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Одесагаз

до ОСОБА_4 національного політехнічного університету

про стягнення 390 082,79 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство "Одесагаз" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 національного політехнічного університету про стягнення 390082,79грн., з яких 113 426,93 пені, 6 126,17 грн. - 3% річних, 270 529,69 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним розрахунком відповідача за спожитий газ на підставі Договору № 000215 БТ від 02.03.2015 року на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02 березня 2016 року (головуючий суддя Оборотова О.Ю. ) позов задоволено у повному обсязі; стягнуто з ОСОБА_4 національного політехнічного університету пеню у розмірі 113 426,93грн., трьох відсотків річних у сумі 6 126,17 грн., інфляційні витрати у розмірі 270 529,69 грн. та 5 851,24 грн. витрати по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про порушення споживачем природного газу умов договору щодо строків розрахунків за отриманий газ на підставі договору, внаслідок чого відповідно до ст.ст. 549, 625 ЦК України та 218, 230 ГК України стягнув зазначені суми.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4 національний політехнічний університет звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона наполягає на тому, що позивачем 18 травня 2015 року був виставлений рахунок за отриманий газ, який 19 травня був повністю сплачений, 20 травня 2015 сплата проведена банком, а тому у відповідача взагалі відсутня заборгованість за спожитий газ.

Апелянт звертає увагу на те, що суд безпідставне послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терм ЛТД" Чечеткін та Юліус проти України від 18 жовтня 2005 року, якій не має відношення до спору між юридичними особами, оскільки стосується правовідносин між фізичними особами та юридичною особою в частині виконання судового рішення.

Більш детальніше доводи зазначені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство Одесагаз просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи його правомірним та обґрунтованим.

Ухвалою ОСОБА_4 апеляційного господарського суду від 26.04.2016р. за клопотанням сторін витребувано акт приймання-передачі природного газу за січень 2015р. та продовжено строк розгляду справи на 15 діб.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступників висновків.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

02.03.2015р. року між Публічним акціонерним товариством "Одесагаз" (Постачальник) та ОСОБА_4 національним політехнічним університетом (Споживач) був укладений договір № 000215-БТ на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до умов договору Позивач зобовязується надати Споживачу послуги з постачання та розподілу природного газу до межі балансової належності об'єктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін, а Відповідач зобовязується сплатити вартість послуги з постачання та розподілу природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку передбаченими умовами Договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на термін до 31 грудня 2015 року. Даний договір розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01.01.2015 р. згідно Цивільного кодексу України статті 631 п.3 (п.11.1 Договору № 000215-БТ)

Згідно пункту п.5.1.Договору № 000215-БТ Розрахунки за реалізований природний газ здійснюються за цінами встановленими НКРЕ.

Відповідно до п. 5.5 Договору № 000215-БТ розрахунковим періодом за Договором є один місяць, а п.5.6 встановлює, що оплата за спожитий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100 % вартості запланованих обсягів газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунка-фактури.

Позивач зазначає, що на момент звернення до господарського суду Одеської області заборгованість Відповідача відсутня, але протягом періоду постачання та розподілу природного газу Споживачем несвоєчасно проводились розрахунки за про транспортований природний газ, чим останній порушив п. 5.5 та 5.6 Договору № 000215-БТ.

Відповідно до положень п. 7.2.1 Договору № 000215-БТ у разі порушення Споживачем строків оплати, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідно до Договору № 000215-БТ, Публічним акціонерним товариством "Одесагаз" нараховано пеню у розмірі 113 426,93грн.

Крім цього позивачем нараховано три проценти річних у сумі 6 126,17 грн. та інфляційні втрати у розмірі 270529,69 грн.

Судова колегія частково погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення зазначених сум виходячи з такого.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд звертає увагу, що правовідносини, на які розповсюджуються умови Договору між сторонами розпочались ще до підписання Договору № 000215-БТ, а саме 01.01.2015р. (п.11.1 Договору № 000215-БТ)

Дійсно судовою колегією встановлено невиконання відповідачем умов договору у частині щомісячної сплати грошових коштів за спожитий газ, визначених пунктом 5. 6 Договору, а тому у відповідача перед позивачем виникла заборгованість не тільки у розмірі спожитого газу, а також і по сплаті пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Відповідно до положень п. 7.2.1 договору у разі порушення Споживачем строків оплати, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши рахунок, наданий позивачем в частині стягнення пені, судова колегія вважає його арифметично вірним.

Між тим судова колегія звертає увагу на наявність виключних обставин, що дають право суду для зменшення нарахованої пені.

Як роз'яснено в п. 3.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно з правовим статутом університету, а саме п. 3.3, університет є неприбутковою юридичною особою публічного права.

Так, позивачем зазначено, що основна сума заборгованості за спожитий газ відповідачем сплачена. Станом на час виконання обов'язків договір між сторонами ще не був укладений та не зареєстрований у державному казначействі, що фактично унеможливлювало проведення оплати за договором з боку відповідача, який є бюджетною установою. Обов'язок відповідача виник у зв'язку з розповсюдженням дії Договору на минулий час.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки, пені, штрафу, яка підлягає стягненню і сторони, що порушила зобов'язання. Колегія суддів зауважує, що зменшення розміру пені є правом суду. При цьому, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів

Заперечення позивача щодо зменшення розміру пені штрафу є безпідставними, оскільки необхідність використання судом п. 3 ст. 83 ГПК України залежить від конкретних обставин справи, які має оцінити суд.

Відтак, врахувавши причини неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань, виходячи з інтересів сторін спірних правовідносин, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру пені таким наслідкам, поведінки винної сторони, тощо, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені до 1000,0 грн. Суд апеляційної інстанцій вважає, що таке зменшення, з огляду на нарахування, крім пені, також й інфляційних втрат та трьох процентів річних, а також зважаючи на те, що відповідач повністю розрахувався за поставлений природний газ, і в матеріалах справи, відсутні докази, які б підтверджували наявність у позивача суттєвих збитків, у зв'язку з порушенням відповідачем строків грошового зобов'язання, є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін,

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснено у пункті 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши рахунок, наданий позивачем, судова колегія находить його вірним та приймає як підставу для нарахування за несвоєчасне виконання умов договору 6 126,17 грн. -3% річних, 270 529,69 грн. інфляційних втрат.

Доводи апелянта про відсутність заборгованості спростовуються на підставі такого.

Позивачем 18.05.2015 р. виставлений рахунок № 1 на загальну суму 1 531 043,77 грн. без визначення періодів прострочення оплати за спожитий газ в об'ємі 198475 куб. м.. (а.с. 27).

Зазначені суми погашені відповідачем 20 травня 2015 р., про що свідчать доручення ОСОБА_4 національного політехнічного університету № 315 и 316 на суму 1 531 043,77 грн. (а. с. 28, 29)

Виходячи з розрахунку, наданому позивачем, за спожитий газ в січні 2015 року відповідач повинен сплатити за 106,878 тис. куб. м. природного газу 824 593, 69 грн. на підставі тарифу 7 715, 28 грн.. З урахуванням наявного авансу 71 714, 44 грн. заборгованість за січень 2015 р. склала 752 879, 25 грн.

Оскільки різниця між сумою оплати та заборгованості за газ у січні 2015р. складає 778 164, 52 грн. (1 531 043, 77 752 879, 25) зазначена сума спрямована постачальником на заборгованість за споживання остаточної кількості газу (198475, 06 куб. м. - 106878 куб. м. = 91597,06 куб.м.).

Таким чином, нараховані позивачем суми за несвоєчасне виконання умов договору 390 082,79грн., з яких 113 426,93 пеня, 6 126,17 грн. -3% річних, 270 529,69 грн. інфляційні витрати, не увійшли в рахунок № 1 від 18.05.2015р.

Відповідно до пункту 5.8 у разі виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості послуг по Договору, Сторони за взаємною та у порядку, передбаченому законодавством, укладають графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до Договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача за газ у поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.

Оскільки Постачальник не скористався таким правом, суд не має можливості примусово зарахувати суми за несвоєчасне виконання умов договору в різницю 778 164, 52 грн. між сумою оплати та заборгованості за газ у січні 2015р., але таке право позивача має бути застосованим у майбутньому.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості перед постачальником не підтверджені матеріалами справи, а тому відхиляються судовою колегією.

Доводи апеляційної скарги відносно невірного застосування практики Європейського суду з прав людини не приймаються до уваги як безпідставні. Судові витрати покладаються на відповідача.

Оскільки судова колегія зменшує стягнення пені, судове рішення підлягає зміні, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 п.4, 104 ч.1 п.1, 105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 національного політехнічного університету частково задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 02 березня 2016р. по справі № 916/61/16 змінити в частині стягнення розміру пені, в решті рішення залишити без змін, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 національного політехнічного університету (65044, м. Одеса, пр. Шевченка, 1; код 02071045; р/р 1204, № 204 в ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011) на користь Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, код 03351208; р/р 1 у ПАТ „Марфін Банк, МФО 328168) 1000,00 грн. пені, 6 126,17 грн. трьох відсотків річних, 270 529,69 грн. інфляційних втрат та 5 851,24 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовити.

Господарському суду Одеської області доручити видати наказ.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 09.06.2016р

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош