КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р. Справа№ 925/165/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Дикунської С.Я.

Алданової С.О.

за участю представників:

Від позивача: представник не з'явився,

Від відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.02.2016 року.

у справі № 925/165/16 (суддя Потапенко В.В.)

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛУ ОІЛ КОМПАНІ"

про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛУ ОІЛ КОМПАНІ" з вимогою про поновлення його на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛУ ОІЛ КОМПАНІ" та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛУ ОІЛ КОМПАНІ" 124 904,99 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29.02.2016 року у справі № 925/165/16 у прийнятті позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛУ ОІЛ КОМПАНІ" про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник, посилаючись на ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вважає, що дана норма не конкретизує те, що саме суддя, в провадженні якого знаходиться справа про банкрутство має розглядати інші вимоги до боржника.

Представниками сторін не використано наданого їм законом права на участь їх представників у судовому засіданні. Причин неявки суду не повідомлено. Однак, матеріали справи містять докази належного їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується, зокрема, поштовими повідомленнями про вручення їм поштового відправлення.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив останньому у прийнятті позовної заяви, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий господарський суд відмовив у прийнятті позовної заяви ОСОБА_2, посилаючись на те, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 19.01.2016 року у справі №925/1984/15 за заявою ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Центр-М" до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛУ ОІЛ КОМПАНІ" про визнання банкрутом порушено провадження у справі про банкрутство відповідача в даній справі.

В обґрунтування оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд зазначив, що заявлені позивачем вимоги підлягають вирішенню у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛУ ОІЛ КОМПАНІ".

За приписами ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI, далі - Закон про банкрутство) суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Отже, частина 4 статті 10 Закону про банкрутство відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, а саме: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника і дана норма кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України (у редакції Закону про банкрутство) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Одночасно частиною 9 ст. 16 ГПК України встановлено, що справи у майнових спорах, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

При цьому, на відміну від положень частини 8 статті 23 Закону про банкрутство, якими визначено, що спори боржника з поточними кредиторами вирішуються шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, норми частини 4 ст. 10 цього Закону прямо не встановлюють порядку розгляду майнових спорів, стороною яких є боржник, в окремому позовному провадженні. Тому такі майнові спори підлягають розгляду судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та саме в межах цієї справи.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 15.10.2015 року у справі №910/1872/15-г, від 22.10.2015 року у справі №903/437/15.

Враховуючи встановлені вище обставини, судова колегія погодждується з висновком суду першої інстанції про те, що спір про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати підлягає розгляду судом, який розглядає справу про банкрутство позивача та в межах такого провадження, а не в окремому позовному провадженні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, встановлених в оскаржуваній ухвалі.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не спростовані належними та допустимими доказами відповідно до положень ст.ст.33,34 ГПК України зазначені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що ухвала Господарського суду м. Києва від 29.02.2016 року відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105,106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.02.2016 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.02.2016 року

справі № 925/165/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 925/165/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.Я. Дикунська

С.О. Алданова