номер провадження справи 14/29/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016 Справа № 905/1175/16

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства ДТЕК Октябрська ЦЗФ (адреса 85043 м. Добропілля, м. Білецьке, Донецька область, вул. Красноармійська, б. 1-А)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть (адреса 71600 м. Василівка Запорізької області, вул. Лихачова, б.2)

про тлумачення умов договору

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 27.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

04 квітня 2016 року Позивач - Публічне акціонерне товариство ДТЕК Октябрська ЦЗФ, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть, про тлумачення п. 5.3 договору № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та п. 5.4 договору № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р. щодо їх змісту, а саме: відносно моменту виникнення зобовязання у покупця в частині оплати вартості товару.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.04.2016р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1175/16, судове засідання призначено на 19.04.2016р.

Ухвалами господарського суду Запорізької області від 19.04.2016р. та від 23.05.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 23.05.2016р., та на 02.06.2016р. відповідно.

02.06.2016р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. Між позивачем та відповідачем було укладено договори постачання № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р. відповідно до яких відповідач взяв на себе зобовязання поставити товар, а позивач його прийняти та оплатити. У лютому 2016р. ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення боргу з ПАТ ДТЕК Октябрська ЦЗФ в сумі 41 648,32 грн., відповідно до зобовязань по договорам № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р. Оскільки на адресу позивача була направлена дана позовна заява про стягнення заборгованості в розмірі 41 648,32 грн., у звязку з нібито неналежним та несвоєчасним виконання грошового зобовязання з оплати поставленого товару за договорами № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р., то слід вважати, що між сторонами по договорам виник спір щодо неоднакового тлумачення умов договору та, як наслідок, подальше виникнення або не виникнення моменту виконання грошового зобовязання.

Враховуючи вищевикладені обставини, на підставі ст. 221 ГК України, ст.ст. 213, 637 ЦК України, позивач просить розтлумачити пункт 5.3 договору № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та пункт 5.4 договору № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р. щодо їх змісту, а саме: відносно моменту виникнення зобовязання у покупця в частині оплати вартості товару.

Представник відповідача підтримав обставини викладені у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 19.04.2016р. А також в усній формі зазначив, що 12.04.2016р. господарським судом Донецької області прийнято рішення у справі № 905/670/16, яким позовні вимоги ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть про стягнення заборгованості за договорами № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р. задоволені частково. Отже, приймаючи дане рішення господарським судом Донецької області було встановлено строки виникнення зобовязання щодо оплати отриманої позивачем продукції за спірними договорами. Просить в позові відмовити.

Позивач жодного разу у содові засідання за викликом суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи не надав.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Про час та місце слухання справи позивач повідомлений належним чином, ухвали господарського суду Запорізької області про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи направлялись за адресою, вказаною в позовній заяві, а саме: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1а.

Таким чином, Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду господарським судом та про час і місце проведення судових засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. Крім того, відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобовязує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 «Право на справедливий розсуд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в «розумний строк» через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014р. між ПАТ ДТЕК Октябрська ЦЗФ (покупець, позивач у справі) та ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть (постачальник, відповідач) був укладений договір № ЦО-2014/43-КП відповідно до умов якого, постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, погодженими сторонами у договорі та Специфікаціях, які є невід'ємними частинами чинного договору (п. 1.1).

Відповідно до п. 4.3 договору на підтвердження поставки постачальник зобовязується передати покупцю наступні товаросупровідні документи: - рахунок-фактуру; - податкову накладну; - відповідні товаросупровідні накладні; сертифікат якості або технічний паспорт (необхідність надання зазначається у специфікації на поставку); - сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій етерифікації, необхідність надання зазначається в специфікації на поставку); - інструкцію по експлуатації (якщо, даний документ передбачено); - технічну документацію, передбачену п. 2.3 даного договору.

Пунктом 4.4 договору сторони визначили, що датою поставки вважається дата, зазначена представниками покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником про приймання товару.

У пункті 4.5 договору зазначено, що зобовязання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження покупця у вищезазначеному пункті призначення поставки. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої продукції.

Право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця після виконання покупцем усіх необхідних процедур по прийманню продукції по кількості, якості та комплектації та підписання покупцем видаткової накладної (п. 4.11).

Згідно з п. 5.3 договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію по цьому договору здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 60-тий календарний день з моменту поставки партії продукції. У випадку, якщо строк оплати припадає на вихідний/неробочий день, оплата здійснюється у наступний банківський день.

Відповідно до п. 8.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Сторони прийшли до згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору становить до 31.12.2014р. включно. У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань по даному договору, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобовязань.

Крім того, 31.12.2014р. між ПАТ ДТЕК Октябрська ЦЗФ (покупець, позивач) та ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть (постачальник, відповідач) був укладений договір № ЦО-2014/349-КП відповідно до умов якого, постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, погодженими сторонами у договорі та Специфікаціях, які є невід'ємними частинами чинного договору (п. 1.1).

Відповідно до п. 4.3 договору постачальник зобовязується передати покупцю наступні документи: - рахунок; - податкову накладну; - видаткову накладну; - відповідні товаросупровідні накладні; сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт; - сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій етерифікації); - інструкцію по експлуатації (якщо, даний документ передбачено); - технічну документацію, передбачену п. 2.4 даного договору.

Пунктом 4.7 договору сторони визначили, що датою поставки вважається дата, зазначена представниками покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником .

У пункті 4.8 договору зазначено, що зобовязання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження покупця у погоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками погодженими сторонами в договорі та специфікаціях до нього. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої продукції.

Право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції (п. 4.9).

Згідно з п. 5.4 договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію по даному договору здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 5-ти робочих днів з 60-го календарного дня з моменту поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору, якщо інший більший строк відстрочки не передбачений у відповідній специфікації.

Відповідно до п. 8.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками. Сторони прийшли до згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору становить до 31.12.2015р. включно. У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань по даному договору, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про тлумачення пункту 5.3 договору № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та пункту 5.4 договору № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р. щодо їх змісту, а саме: відносно моменту виникнення зобовязання у покупця в частині оплати вартості товару. Підставою звернення з даним позовом до суду слугувало подання до господарського суду Донецької області позовної заяви ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть до ПАТ ДТЕК Октябрська ЦЗФ про стягнення заборгованості за договорами № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р. Позивач вважає, що сторони неоднаково тлумачать умови договорів, якими визначено момент виникнення зобовязання з оплати продукції.

Частиною 1 ст. 637 ЦК України визначено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, підставою для застосування такого правового інституту як тлумачення змісту угоди має бути наявність спору між сторонами щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги зясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тобто потребує встановлення справжньої волі, вираженої при вчиненні правочину, та відповідності волі та волевиявлення.

З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Відповідно, тлумачення не може створювати, натомість може тільки розяснювати вже існуючі умови угоди.

При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини сторін щодо виконання умов договору № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та договору № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р. в частині здійснення розрахунків за поставлену продукцію були предметом судового розгляду господарського суду Донецької області у справі № 905/670/16.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.04.2016р. у справі № 905/670/16 позов ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть до ПАТ ДТЕК Октябрська ЦЗФ про стягнення суми 41 648,32 грн. задоволений частково. Стягнуто з ПАТ ДТЕК Октябрська ЦЗФ на користь ТОВ Торгова компанія Спецзапчасть суму основного боргу у розмірі 34 424,77 грн., суму пені у розмірі 1 721,254 грн., суму 3% річних у розмірі 524,07 грн., суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 2 932,82 грн. та суму судового збору у розмірі 1 310,32 грн. (на час винесення рішення по даній справі рішення господарського суду Донецької області від 12.04.2016р. у справі № 905/670/16 набрало чинності).

Відповідно до ч. 3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно ж до частини першої статті 4-7 ГПК судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а частиною першою статті 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вже зазначалось, позивач звернувся з позовом про тлумачення умов договору, щодо моменту оплати, у звязку з тим, що на час звернення з даним позовом, в провадженні господарського суду Донецької області розглядалась справа про стягнення з позивача заборгованості за поставлену продукцію за договором № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та договором № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р.

Однак, розглядаючи спір про стягнення заборгованості господарський суд Донецької області самостійно встановив обставини повязані з моментом виникнення зобовязання у покупця в частині оплати вартості товару за договором № ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та договором № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р. Зазначене вбачається з рішення господарського суду Донецької області від 12.04.2016р. у справі № 905/670/16. Крім того, в описовій частині даного рішення суд відмовив ПАТ Торгова компанія Спецзапчасть у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 905/1175/16, зазначивши, що суд під час розгляду спору про стягнення заборгованості по договорам, самостійно встановлює обставини повязанні з моментом виникнення зобовязання в частині оплати товару.

Суд зазначає, що звернення однією із сторін до суду щодо неналежного виконання іншою стороною його умов, є спором сторін, який вирішується судом шляхом застосування, у тому числі, умов договору. Застосування судом умов договору при вирішенні спору є способом тлумачення змісту правочину.

В даному випадку вимога позивача про тлумачення «момент виникнення зобовязання у покупця в частині оплати товару» стосується фактичного виконання договору ЦО-2014/43-КП від 30.01.2014р. та договору № ЦО-2014/349-КП від 30.12.2014р., які були предметом розгляду справи № 905/670/16.

З урахування вищевикладеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ДТЕК Октябрська ЦЗФ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Спецзапчасть про тлумачення умов договору відмовити.

Повне рішення складено 07.06.2016р.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.