ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.06.16р. Справа № 904/3092/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акку-Енерго", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", Дніпропетровська область, м. Павлоград

про стягнення 1 472 830, 85 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 ордер на надання правової допомоги серія КВ № 264481 від 10.05.2016р.;

ОСОБА_2, довіреність № б/н від 06.04.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № ББУ/ПУ208/ББ/15 від 10.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Акку - Енерго" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення 1 428 383, 27 грн., з яких: 1 326 609,43 грн. - основний борг, 66 330,46 грн. - пеня, 9 704,24 грн. - 3% річних, 25 739,14 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 625-ПУ від 07.07.2014р., в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 21.04.2016р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 11.05.2016р.

11.05.2016р. розгляд справи відкладено на 23.05.2016 р.

23.05.2016р. позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 481 214, 92 грн., з яких: 1 326 609,43 грн. - основний борг, 66 330,46 грн. - пеня, 16 104,56 грн. - 3% річних, 72 170,47 грн. - інфляційні втрати.

23.05.2016р. відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

23.05.2016р. засіданні оголошено перерву до 03.06.2016р.

03.06.2016р. представник позивача подав заяву про уточнення розміру позовних вимог, в якій у звязку із допущеною у розрахунку помилкою просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 470 850,02 грн., з яких: 1 326 609,43 грн. - основний борг, 66 330,46 грн. - пеня, 17 303,96 грн. - 3% річних, 60 606,17 грн. - інфляційні втрати.

03.03.2016р. позивач подав до суду пояснення на відзив відповідача, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.06.2016р. розгляд справи відкладено на 09.06.2016 р.; зобовязано відповідача до засідання подати: оригінал специфікації від 12.08.2014р. до Договору поставки № 625-ПУ від 07.07.2014р.; письмові пояснення щодо проведення/не проведення випробувань.

09.06.2016р. позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 472 830, 85 грн., з яких: 1 326 609,43 грн. - основний борг, 66 330,46 грн. - пеня, 17 958,18 грн. - 3% річних, 61 932,78 грн. - інфляційні втрати.

09.06.2016р. відповідач подав до суду клопотання, в якому зазначив, що відсутність доказів, що підтверджують факт поставки продукції за специфікацією від 12.08.2014р. до договору унеможливлює розгляд справи, у звязку із чим просить суд залишити позов без розгляду.

У судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.07.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Акку - Енерго" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (покупець) було укладено договір поставки № 625-ПУ (далі - договір).

В порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію і / або обладнання виробничо-технічного призначення (надалі - «продукція»), в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, які є невід'ємними частинами до цього договору (п. 1.1. договору).

Покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється в його власність відповідно до умов цього договору (п. 1.2. договору).

Продукція приймається покупцем на підставі даних: за фактичною кількістю продукції, поставленої в узгоджене місце призначення поставки,згідно з даними, зазначеними в видаткових, залізничних / товарно-транспортних накладних; за якістю - відповідно до якісних показників, зазначених в сертифікаті якості заводу-виготовлювача, паспорті, а також відповідно до технічних характеристик і інших додаткових вимог до даної продукції, обумовлених сторонами у відповідних специфікаціях до даного договору (п. 2.6. договору).

Якщо за результатами проведеного вхідного контролю при прийманні продукції за кількістю, якості, асортименту, комплектності покупцем не виявлено невідповідність даних, зазначених у товаросупровідних документах, сертифікатах якості заводу-виготовлювача, паспорті або додатковим вимогам до даної продукції, обумовлених сторонами у відповідній специфікації до договору, покупець оформляє за результатами приймання продукції в односторонньому порядку акт приймання продукції за кількістю і якістю (п. 2.7. договору).

Якщо за результатами проведеного вхідного контролю при прийманні продукції за кількістю, якості, асортименту, комплектності покупцем виявлено невідповідність даних, зазначеним у товаросупровідних документах, сертифікатах якості заводу виробника, паспорті або додатковим вимогам до даної продукції, обумовлених сторонами у відповідній специфікації до договору, іншої документації, що визначає кількісні та якісні характеристики продукції. Покупець зобов'язується викликати постачальника, шляхом направлення телеграми на адресу постачальника, і / або факсу, і / або електронного листа для спільної приймання продукції (п. 2.8. договору).

Продукція надходить партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, узгоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яке супроводжується одним документом про якість та/або одним з товаросупровідним документом (п. 4.1. договору).

Умови поставки продукції - DDP, згідно з «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і застережень, що містяться в цьому договорі та / або відповідних специфікаціях до договору. Узгоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе всі витрати, пов'язані з постачанням продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки. У випадках, коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємини сторін будуть регулюватися положеннями, погодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору (п. 4.2. договору).

У разі поставки продукції без товаросупровідної документації, що спричинить неможливість здійснити приймання продукції за кількістю, якості, асортименту, комплектності, покупець має право відмовитися від приймання продукції, що надійшла. В такому випадку, повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченим п. 2.5. справжньої угоди (п. 4.4. договору).

Датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на видатковій накладній. При постачанні залізницею датою поставки вважається дата, зазначена в залізничній накладній, яка свідчить про прибуття продукції на залізничну станцію призначення (узгоджене місце призначення поставки) (п. 4.7. договору).

Зобов'язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, в терміни, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і специфікаціях до договору. Зобов'язання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття і оплати поставленої продукції (п. 4.8. договору).

Право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції (п. 4.9. договору).

При надходженні коштів на поточний рахунок постачальника від покупця, сторони обумовлюють, що в будь-якому випадку вони надходять в рахунок оплати продукції, що поставляється постачальником продукції (п. 5.3. договору).

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п'яти) робочих днів з 120 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Остаточні взаєморозрахунки між покупцем і постачальником здійснюються на підставі даних якості, кількості, асортименту та комплектності продукції, визначених відповідно до розділу 2 цього договору (п. 5.4. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання будь-якої зі сторін прийнятих на себе за цим договором зобов'язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, відшкодовує збитки, сплачує штрафні санкції. Сторони дійшли згоди, що збитки (витрати), понесені на виконання даного договору, стягуються з винної сторони в повному обсязі незалежно від санкцій, передбачених розділом 6 цього договору (п. 6.1. договору).

У разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості не своєчасно оплаченої продукції, однак не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції (п. 6.8. договору).

Цей договір вступає в силу з « 07» липня 2014 року за умови його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що в разі належного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, термін дії договору встановлюється до « 31» грудня 2015 року включно. У разі не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань за цим договором, термін дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 8.1. договору).

25.09.2014р. сторони уклали додаткову угоду до договору (а.с.58), в якій дійшли згоди пункт 1 специфікації від 12.08.2014 року, по якій загальна сума продукції, що поставляється, складає 690 576,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% (далі - специфікація) викласти в такій редакції: « 1. Постачанню підлягає: тягова акумуляторна батарея 7TPzS630/120V (2x60V) болтове з'єднання з системою Акваматик у кількості 2 шт. вартістю 530 027,86 грн., строк поставки до 30.09.2015р.; тягова акумуляторна батарея 8TPzS720/120V (2x60V) болтове з'єднання з системою Акваматик у кількості 4 шт. вартістю 575 480,00 грн., строк поставки до 30.09.2015р.; всього з ПДВ: 1 326 609,43 грн.»

Позивач стверджує, що на виконання умов договору поставив відповідачу продукцію на загальну суму 1 326 609,43 грн., про що свідчать:

- видаткова накладна № РН-0806010 від 06.08.2015р. про поставку тягових акумуляторних батарей 8TPzS720/120V (2x60V) болтове з'єднання з системою Акваматик у кількості 2 шт. на суму 345 288,00 грн. з ПДВ (а.с. 59);

- рахунок на оплату по замовленню № СФ-ГЛ/08052 від 05.08.2015р. на суму 345 288,00 грн. з ПДВ (а.с. 60);

- податкова накладна від 06.08.2015р. на суму 345 288,00 грн. (а.с. 61);

- товарно-транспортна накладна від 06.08.2015р. про поставку товару на суму 345 288,00 грн. (а.с. 62);

- видаткова накладна № РН-0806011 від 06.08.2015р. про поставку тягових акумуляторних батарей 8TPzS720/120V (2x60V) болтове з'єднання з системою Акваматик у кількості 2 шт. на суму 345 288,00 грн. з ПДВ (а.с. 63);

- рахунок на оплату по замовленню № СФ-ГЛ/08054 від 05.08.2015р. на суму 345 288,00 грн. з ПДВ (а.с. 64);

- податкова накладна від 06.08.2015р. на суму 345 288,00 грн. (а.с. 65);

- товарно-транспортна накладна від 06.08.2015р. про поставку товару на суму 345 288,00 грн. (а.с. 66);

- видаткова накладна № РН-0909005 від 09.09.2015р. про поставку тягових акумуляторних батарей 7TPzS630/120V (2x60V) болтове з'єднання з системою Акваматик у кількості 2 шт. на суму 636 033,43 грн. з ПДВ (а.с. 67);

- рахунок на оплату по замовленню № СФ-ГЛ/09078 від 08.09.2015р. на суму 636 033,43 грн. з ПДВ (а.с. 68);

- податкова накладна від 09.09.2015р. на суму 636 033,43 грн. (а.с. 69);

- товарно-транспортна накладна від 09.09.2015р. про поставку товару на суму 636 033,43 грн. (а.с. 70);

- довіреність № 222180/Д від 04.08.2015р. видана на імя ОСОБА_4 (а.с. 71);

- довіреність № 222442/Д від 07.09.2015р. видана на імя ОСОБА_4 (а.с. 72)

Як зазначає позивач, відповідач свої договірні зобовязання не виконав за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 1 326 609,43 грн.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати за поставлений товар в сумі 1 326 609,43 грн. відповідач не надав.

23.05.2016р. відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідно до умов договору, настання правових наслідків щодо оплати продукції ставиться в залежність від настання (ненастання) після укладення правочину в майбутньому певних обставин, а саме - отримання покупцем рахунку. Також, у підтвердження узгодження сторонами зобов'язання щодо оплати продукції з відкладальною обставиною, відповідач звертає увагу суду на п.4.5 договору, яким передбачено право покупця затримати оплату за продукцію при ненаданні та/або несвоєчасному наданні оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання або передача яких постачальником є обов'язковим в силу договору, при цьому покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати. Посилання позивача в підтвердження надання відповідних документів на фразу, викладену в видаткових накладних, відповідач вважає безпідставним оскільки сторони чітко узгодили порядок надання документів по акту приймання-передачі продукції. Також, позивачем не підтверджено складання та підписання акту випробування продукції. Таким чином, при укладанні договору позивач та відповідач визначили, що обов'язок покупця по оплаті настає з моменту отримання рахунку, підписання акту проведення випробувань, при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 поговору. З огляду на зазначене, позивач по справі, у відповідності до умов договору, не надав суду доказів передання ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» рахунку на оплату продукції, а отже, не довів належними та допустимими доказами факт передачі ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» рахунку-фактури на оплату та акту проведення випробувань. У зв'язку з тим, що позивачем не виконано умови договору №625-ПУ від 07.07.2014р., відповідачем використано право, передбачене п.4.5 договору, та затримано оплату.

Як зазначено вище договором визначено, що постачальник зобов'язаний надати покупцеві за актом прийому-передачі, підписаним уповноваженими представниками сторін, такі документи: рахунок; податкову накладну; видаткову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну / товарно-транспортну накладну); сертифікат якості заводу-виготовлювача та / або паспорт; сертифікат відповідності (в разі, якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації); дозвіл Держгірпромнагляду (в разі, якщо отримання даного документа обов'язковою згідно з нормами чинного законодавства); інструкцію з експлуатації (у разі, якщо даний документ передбачений); технічну документацію, передбачену п. 2.4. справжньої угоди. Не обмежуючись переліком, обумовленим в цьому пункті договору, покупцеві надається виключне право визначати перелік документів згідно з чинним законодавством України та / або виходячи із специфіки продукції, які повинні бути надані постачальником в терміни, зазначені в цьому пункті договору. Документи (крім податкових накладних), постачальник зобов'язується надати покупцеві разом з поставленим продукцією (п. 4.3. договору). Зазначені в даному договорі документи надаються постачальником в повній мірі, в належному стані, оформлені відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 4.6. договору). Датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником (п. 4.7. договору). Зобов'язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, в терміни, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і специфікаціях до договору. Зобов'язання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття і оплати поставленої продукції (п. 4.8. договору). Право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції (п. 4.9. договору). У разі поставки продукції без товаросупровідної документації, що спричинить неможливість здійснити приймання продукції за кількістю, якістю, асортиментом, комплектністю, покупець має право відмовитися від приймання продукції, що надійшла. В такому випадку, повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченому п. 2.5. справжньої угоди (п. 4.4. договору). Покупець має право затримати оплату за продукцію при ненаданні та/або несвоєчасному поданні оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання або передача яких постачальником є обов'язковим в силу договору, при цьому покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати (п. 4.5. договору).

З вище наведеного вбачається, що відповідач приймає товар лише за наявності всіх товаросупровідних документів передбачених договором. Покупець має право затримати оплату за продукцію при ненаданні та/або несвоєчасному поданні оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання або передача яких постачальником є обов'язковим в силу договору. Видаткові накладні (а.с. 59, 63, 67) підписані сторонами без зауважень із зазначенням: «постачальник передав, а покупець прийняв товар за супровідними документами (ТТН, рахунок, податкова накладна, сертифікат відповідності, техпаспорт, Інструкція по експлуатації, тощо) згідно умов договору. Покупець підтверджує, що умови поставки виконані постачальником в повному обсязі, претензій до постачальника по кількості, комплектності товару та супровідним документом покупець не має ». Крім того, в силу приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 цього Кодексу.

Також у відзиві відповідач зазначає, що під час виконання договору, позивачем були допущені чисельні порушення його умов, щодо строків поставки продукції, тому йому були нараховані штрафні санкції у вигляді пені та штрафу загалом на суму: 265 804,08 грн. 27.04.2016р. на адресу позивача був надісланий розрахунок штрафних санкцій на суму 265 804,08 грн.

Посилання відповідача на порушення позивачем строків поставки товару суд до уваги не приймає, оскільки, по-перше, дотримання позивачем строків поставки товару не є предметом дослідження у даній справі, а по-друге, жодним чином не впливає на обовязок відповідача оплатити поставлений товар в строк, встановлений в договорі, відлік якого повязаний виключно з фактичною датою поставки товару.

Щодо складання та підписання акту випробування продукції господарський суд зазначає наступне.

Умовами договору поставки № 625-ПУ від 07.07.2014р. та додаткової угоди від 25.09.2014р. проведення будь-яких випробувань як за участю постачальника, так і загалом - не передбачено.

У судовому засіданні 23.05.2016р. представник позивача надав суду для огляду ксерокопію специфікації від 12.08.2014р. до договору поставки № 625-ПУ від 07.07.2014р., що підписана лише зі сторони відповідача, в якому пунктом 3 та 4 передбачено, що після поставки покупець проводить випробування продукції протягом 90 календарних днів. Про дату початку проведення випробування покупець складає відповідний акт. За фактом проведення випробувань сторони підписують акт проведених випробувань.

Оригіналу вищевказаної специфікації відповідачем до суду не надано.

03.03.2016р. позивач подав до суду пояснення на відзив відповідача, в якому зазначив, що вищевказана специфікація сторонами укладена не була, оскільки умови цієї специфікації позивача не влаштовували. Таким чином, проект специфікації, ксерокопія якого була пред'явлена суду, так і залишилась проектом, не набрала законної сили і не являється обов'язковою до виконання сторонами. До свого пояснення позивач долучив копію вищевказаної специфікації (а.с.159), що також підписана лише зі сторони відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доводи відповідача, викладені у відзиві, безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 1 326 609,43 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 66 330,46 грн., 3 % річних у розмірі 17 958,18 грн. станом на 09.06.2016р. та інфляційні втрати у розмірі 61 932,78 грн. (по травень 2016року включно).

У разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, однак не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції (п. 6.8. договору).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Термін нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій за договором не обмежується 6 (шістьма) місяцями з моменту виконання зобов'язань за договором, у зв'язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов'язання (п. 6.11. договору).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перевірку розрахунку позивача та встановлено, що він виконаний вірно.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобовязання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 472 830, 85 грн., з яких: 1 326 609,43 грн. - основний борг, 66 330,46 грн. - пеня, 17 958,18 грн. - 3% річних, 61 932,78 грн. - інфляційні втрати.

У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з позивача витрати на послуги адвоката за надану правову допомогу у розмірі 250 000,00 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. (п.6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а при відмові у позові - на позивача. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат. (п.6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

На підтвердження понесених витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у межах цієї справи, позивач надав: витяг з угоди про надання правової допомоги від 14.03.2016р., укладеної між позивачем та адвокатським обєднанням Консулат (а.с. 76), копію платіжного доручення № 604 від 12.04.2016р. про сплату 250 000,00 грн. з призначенням платежу: оплата гонорару за правову допомогу згідно з угодою про надання правової допомоги від 14.03.2016р. (а.с. 77), ордер на надання правової допомоги серії КВ № 264481 (а.с. 89), ордер на надання правової допомоги серії КВ № 264486 (а.с. 157), копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю № 2240/10 (а.с. 90), копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю № 2325/10 (а.с. 158).

З урахуванням розміру позовних вимог та незначної складності розрахунку, підготовлених адвокатом процесуальних документів та участі в судових засіданнях, приймаючи до уваги чинний на час розгляду справи розмір мінімальної заробітної плати, суд вважає, що розумні витрати позивача на оплату послуг адвоката будуть складати 20 000,00 грн., які і підлягають стягненню з відповідача.

09.06.2016р. відповідач подав до суду пояснення, в яких зазначив, що специфікацію від 12.08.2014 р. було направлено у двох екземплярах позивачу. Позивачем отримано проект специфікації від 12.08.2014р. та не підписано до цього часу. Таким чином, посилання позивача у позові на той факт, що постачання продукції відбувалось саме за специфікацією від 12.08.2014 р. до договору № 625-ПУ не відповідає дійсності, оскільки саме ця специфікація не узгоджена обома сторонами. Відповідач вважає, що позивач здійснив постачання продукції не за договором, на який він посилається у позовній заяві, а на власний розсуд та на власний ризик. Таким чином, має місце поставка незамовленої відповідачем продукції поза рамками вищевказаного договору, тобто позадоговірна поставка. Інших документів, підтверджуючих факт поставки продукції за умовами укладеного сторонами договору до матеріалів справи не надано. Тобто підстав вважати, що продукція була поставлена за договором немає, у звязку із чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Господарський суд зазначає, що у видаткових накладних: № РН-0806010 від 06.08.2015р. (а.с. 59), № РН-0806011 від 06.08.2015р. (а.с. 63), № РН-0909005 від 09.09.2015р. (а.с. 67), що підписані сторонами та скріплені їх печатками, зазначено, що вони укладені на виконання договору поставки № 625-ПУ від 07.07.2014р. Вищевказані видаткові накладні підписані без зауважень сторін.

У податкових накладних: від 06.08.2015р. на суму 345 288,00 грн. (а.с. 61), від 06.08.2015р. на суму 345 288,00 грн. (а.с. 65), від 09.09.2015р. на суму 636 033,43 грн. (а.с. 69) також містяться посилання на договір поставки № 625-ПУ від 07.07.2014р.

У довіреностях, що видані відповідачем, № 222180/Д від 04.08.2015р. та № 222442/Д від 07.09.2015р. (а.с.71, 72) зазначено, що вони видані ОСОБА_4 на отримання від позивача цінностей за договором № 625-ПУ від 07.07.2014р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає посилання відповідача на те, що спірна поставка відбулась не в рамках договору поставки № 625-ПУ від 07.07.2014р. необґрунтованими.

09.06.2016р. відповідач подав до суду клопотання, в якому зазначив, що відсутність доказів, що підтверджують факт поставки продукції за специфікацією від 12.08.2014р. до договору унеможливлює розгляд справи, у звязку із чим просить суд залишити позов без розгляду.

З урахуванням вищевказаного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача.

Позовна заява надіслана позивачем до суду 14.06.2016р., про що свідчить відбиток штемпеля відділення поштового звязку в правому верхньому куті поштового конверту (а.с.79).

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата з 1 січня 2016 року становить 1 378 грн. При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 22 218,22 грн. згідно з платіжними дорученнями: № 600 від 11.04.2016р. на суму 21 425,75 грн. та № 776 від 16.05.2016р. на суму 792,47 грн. (а.с. 123) замість 22 092,46 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 125,76 грн. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Ухвалою суду від 09.06.2016р. повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Акку - Енерго" із державного бюджету України судовий збір розмірі 125,76 грн., перерахований згідно з платіжним дорученням № 776 від 16.05.2016р.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 22 092,46 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, будинок 76, ідентифікаційний код 00178353) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акку-Енерго» (04209, м. Київ, вул. Полярна, 12-А, ідентифікаційний код 31902769) 1 472 830, 85 грн., з яких: 1 326 609,43 грн. - основний борг, 66 330,46 грн. - пеня, 17 958,18 грн. - 3% річних, 61 932,78 грн. - інфляційні втрати, про що видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, будинок 76, ідентифікаційний код 00178353) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акку-Енерго» (04209, м. Київ, вул. Полярна, 12-А, ідентифікаційний код 31902769) витрати по сплаті судового збору у розмірі 22 092,46 грн. та витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у розмірі 20 000,00 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.06.2016р.

Суддя ОСОБА_5