ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.06.16р. Справа № 904/4747/16

Суддя Бондарєв Е.М., розглянувши матеріали

за позовом виробничо-комерційної фірми "Взірець-2000" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, Одеська область, Овідіопольсикй район, с. Мізікевича

до фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості у сумі 460 603,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційна фірма "Взірець-2000" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору поставки №21 у сумі 460 603,73 грн. яка складається з:

- 58 304,27 грн. суму основного боргу;

- 402 299,46 грн. штрафних санкцій.

Позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

При цьому, суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви:

- майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.).

Отже, сума судового збору за подання даного позову до господарського суду Дніпропетровської області мала складати 6 909, грн. 06 коп. (460 603,73 х 1,5% = 6 909,06), а позивачем згідно платіжного доручення № 6399 від 01.06.2016 року сплачено 6 099 грн. 07 коп. Таким чином, сума недоплаченого судового збору складає 809,99 грн.

Враховуючи вищевикладене, платіжне доручення № 6399 від 01.06.2016 року про сплату судового збору у розмірі 6 099 грн. 07 коп., що додане до позовної заяви, не може бути належним доказом сплати судового збору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не додано доказів оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Крім того, згідно з частиною першою статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Належним доказом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція) та опис вкладення, який відповідає спеціалізованій формі бланків №107.

В якості підтвердження направлення позовної заяви з додатками, позивачем надано фіскальний чек від 01.06.2016 року та опис вкладення у цінний лист від 01.06.2016 року.

З наданого опису вкладення у цінний лист вбачається, що в його найменуванні містяться, лише копії доданих до суду разом з позовною заявою документів, проте сама копія позовної заяви, яка подавалася до господарського суду - відсутня.

Таким чином, позивач направив на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, лише копії документів, окрім самої копії позовної заяви.

З вищевикладеного вбачається, що позивач не врахував вимоги статті 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України (п.3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

При цьому суд зазначає, що за змістом статті 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви без розгляду у даному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду.

Керуючись пунктами 4, 6 частини першої ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додатки: - позовна заява № б/ від 11.05.2016 року з додатками на 32 аркушах в. т. ч.

оригінал платіжного доручення № 6399 від 01.06.2016 року про сплату

судового збору в розмірі 6 099,07 грн.;

- опис вкладення у цінний лист;

- конверт.

Суддя Е.М. Бондарєв