ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.06.16р. Справа № 904/1939/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 3" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 83 770 грн. 49 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №170/1001 від 01.04.16р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 3" Дніпропетровської міської ради заборгованість за активну електроенергію в розмірі 83 770 грн. 49 коп., відповідно до умов договору про постачання електричної енергії від 14.12.2006р. №6048.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Відповідач явку повноважного представника в призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернулися конверти з ухвалами що направлялася на адресу відповідача, з відміткою поштового відділення: "Фирмы нет".

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, тому що позовна заява з доданими до неї документами і ухвали суду направлялися за юридичною адресою, яка значаться у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.03.16р. Згідно статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2006р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 6048 (надалі - Договір), відповідно до умов якого, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 184,2 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії визначається (визначаються) за додатком „Загальна схема електропостачання, який є невідємною частиною цього Договору (п.1 Договору).

Відповідно до п. 9.8 Договору, даний Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.8.1 Договору).

Згідно з п. 2.3.3. Договору споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку „Порядок розрахунків та додатку „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Пунктом 1 додатку № 3 до Договору „Порядок розрахунків (надалі додаток № 3) визначено, що розрахунковий період встановлюється з 5 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Відповідно до п. 4 додатку № 3 до Договору споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, заявленого на поточний розрахунковий період ща наступною системою платежів:

Поточним платежем, що дорівнює 100% вартості обсягу електроенергії, заявленого на поточний розрахунковий період, який здійснюється споживачем не пізніше 5-гоопераційного банківського дня з початку цього розрахункового періоду, на підставі рахунку отриманого від постачальника у день надання акту про використану електричну енергію за минулий розрахунковий період. Вартість заявленого обсягу електроенергії розраховується за тарифами, що діють на кінець розрахункового періоду, за який здійснюється поточний платіж.

Остаточним розрахунком на підставі акту про використану електричну енергію, згідно п. 2.2 цього Додатку, за весь розрахунковий період за остаточним рахунком, який споживач повинен отримати у день надання постачальнику цього акту, або за остаточним рахунком, наданим згідно п. 2.3 цього Додатку. Остаточний розрахунок споживач повинен здійснити протягом 10 операційних банківських днів з дати отримання рахунку.

Листом від 09.11.2011р. № 1067/600 постачальник повідомив Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне підприємство № 3" Дніпропетровської міської ради про зміну номеру договору про постачання електричної енергії з № 6048/45-9 на № 045009 (а.с. 42).

На виконання умов Договору у квітні 2013р., у період з червня 2013р. по лютий 2014р. та з червня по жовтень 2014р. позивач здійснював постачання активної електричної енергії відповідачу, що підтверджується відповідними актами споживача про використану електричну енергію у вказаних періодах (а.с. 18-41).

Внаслідок порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасної оплати спожитої електроенергії, у нього утворилась заборгованість по оплаті за активну електроенергію за вказані періоди у загальній сумі 83 770 грн. 49 коп., що підтверджується даними детального розрахунку позивача (а.с. 9).

Крім того, на підставі наданих відповідачем актів про використану електричну енергію, позивачем складені та вручені відповідачу під розпис рахунки на оплату спожитої електроенергії у спірному періоді, які залишені споживачем без оплати (а.с. 43-74).

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором з додатками та додатковою угодою до Договору, актами про використану електричну енергію, копіями рахунків та доказами їх вручення відповідачу, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

На час розгляду справи, доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем не надано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом виконання зобовязань в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні (майново-господарські) зобовязання перед позивачем, допустивши прострочення платежів, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача заборгованості в сумі 83 770 грн. 49 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 3" Дніпропетровської міської ради (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, буд. 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, буд. 22, ) 83 770 грн. 49 коп. (вісімдесят три тисячі сімсот сімдесят грн. 49 коп.) заборгованості за активну електричну енергію, 1 378 грн. 00 коп. (одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_2

Повне рішення складено 13.06.16р.