РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016Справа №910/6618/16
За позовом: Житлово-будівельний кооператив "Квант-1"

до публічного акціонерного товариства "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ"

про: зобов'язання перерахувати кошти

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: Бай С.Е. - представник за довіреністю

Від відповідача: Левчук О.О. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Житлово-будівельний кооператив "Квант-1" до публічного акціонерного товариства "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" про зобов'язання перерахувати кошти.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 порушено провадження у справі №910/6618/16.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором банківського рахунку №1589-00 від 26.06.2014 року щодо виконання платіжних доручень клієнта.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи, що Постановою Правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь». Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015р. за № 138 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь». Посилаючись на ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідач вказує, що під час тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється. Позивач у порядку, встановленому ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з вимогами до банку не звертався.

У судовому засіданні 09.06.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2014 року між Житлово-будівельним кооперативом "Квант-1" (Клієнт) та публічним акціонерним товариством "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" (банк) укладено договір банківського рахунку №1589-00 від 26.06.2014 року (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Банк відкриває Клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валютах, в банківських металах та інші рахунки зі спеціальним режимом використання та здійснює його (їх) розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України (далі - НБУ) та умов цього Договору, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банка в розмірі, встановленому цим Договором.

Згідно з п.1.2. Договору за Договором банківського рахунку Банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий Клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених цим Договором та чинним законодавством України.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що відповідач не виконує платіжні доручення позивача №65 від 20.03.2015р., №66 від 06.04.2015 року, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Згідно п. 8.1. статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 за № 190, Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних, а згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 за № 61, в ньому запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.06.2015р. за № 185, здійснення тимчасової адміністрації продовжено по 19.07.2015 (включно).

Постановою Правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» .

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015р. за № 138 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» .

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п.1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Згідно з п.2 ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до ч.3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Оскільки постановою Правління Національного банку України відкликано банківську ліцензію відповідача, враховуючи, що здійснення операції по рахунку позивача є частиною банківської діяльності відповідача, здійснення якої припиняється з моменту відкликання банківської ліцензії, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з врахуванням того, що на час вирішення справи судом відкликано банківську ліцензію відповідача та розпочато процедуру ліквідації відповідача.

Відповідно до п.1 ст.49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Черговість задоволення вимог кредиторів, які заявили свої вимоги до банку визначається ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Доказів звернення з пред'явленими вимогами до уповноваженої особи фонду та відмови в їх розгляді суду не надано.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено: 10.06.2016р.

Суддя Л.М. Шкурдова