РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016Справа №910/18183/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до комунального підприємства "Господар Дарницького району міста Києва"

про стягнення 17 199 137,40 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дробишева Ю.Р.- представник за довіреністю № 18 від 05.05.2016 р.;

Мельник Н.В. - представник за довіреністю № 2 від 12.01.2015 року;

від відповідача: Шелудько Ю.М. - представник за довіреністю № 3644 від 23.10.2015 р..

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до комунального підприємства "Господар Дарницького району міста Києва" про стягнення 17 199 137,40 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.07.2012 №430132.

За період з 01.10.2013 року по 01.05.2015 року відповідачем за договором було отримано теплову енергію, вартість якої складає 43 734 802,72 грн. Однак свої зобов'язання за договором відповідач виконує неналежним чином, оплату спожитої теплової енергії здійснює невчасно та не у повному обсязі, оскільки ним сплачено лише 35 521 579,59 грн. Результатом неналежного виконання відповідачем умов договору є виникнення за період з 01.10.2013 по 01.05.2015 заборгованості за спожиту теплову енергію, яка на 01.05.2015 року становить 8 213 223,13 грн.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду з вимогами стягнути з відповідача 8 213 223,13 грн. Боргу за спожиту теплову енергію, індекс інфляції в розмірі 5 194 303,79 грн., 3% річних в розмірі 890 548,82 грн. та пеню в розмірі 2 901 061,66 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.07.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.08.2015 року.

30.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 17.07.2015 року.

В судовому засіданні 04.08.2015 року представники позивача заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача виконали вимоги ухвали суду від 17.07.2015 року.

В судовому засіданні оголошено перерву до 14.09.2015 року.

11.09.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

07.09.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав заяву про залучення третьої особи.

11.09.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав пояснення по справі.

В судовому засіданні 14.09.2015 року оголошено перерву до 22.09.2015 року.

18.09.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 22.09.2015 року суд зобов'язав представників сторін провести акт звірки взаєморозрахунків та надати його до суду.

В судовому засіданні 22.09.2015 року оголошено перерву до 29.09.2015 року.

28.09.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав документи по справі.

В судове засіданні 29.09.2015 року представник позивача не з'явився, акт звірки взаєморозрахунків не надав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.09.2015 року задоволено клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів. Продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів. Розгляд справи відкладено на 19.10.2015 року.

16.10.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав документи по справі.

В судовому засіданні 19.10.2015 року оголошено перерву до 26.10.2015 року.

21.10.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

У судовому засіданні 26.10.2015 року суд запропонував представникам сторін протягом трьох днів надати перелік питань, які слід поставити перед експертом та призначив судову експертизу.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 26.10.2015 року призначено судову експертизу та зупинено провадження у справі № 910/18183/15 до одержання результатів експертизи.

23.03.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду м. Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21168/15-45 від 14.03.2016 року з матеріалами справи № 910/18183/15.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.03.2015 року поновлено провадження у справі №910/18183/15, розгляд справи призначено на 19.04.2016 року.

13.04.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав пояснення по справі.

18.04.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав пояснення по справі.

В судовому засіданні 19.04.2016 року оголошено перерву до 23.05.2016 року.

23.05.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав пояснення по справі.

В судовому засіданні 23.05.2016 року суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи, поданого 07.09.2015 року у зв'язку з його необґрунтованістю.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача частково визнав позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в іншій частині.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.07.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (енергопостачальна організація) та комунальним підприємством "Господар Дарницького району міста Києва" (покупець) укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води (ос/рах 430132).

Відповідно до п 1.1 договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води енергопостачальна організація зобов'язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю - Комунальному підприємству "Господар" теплову енергію у вигляді гарячої води (надалі - "товар" або "теплоносій", "теплова енергія") у період з 01 липня 2012 р. до 01 липня 2013 р.

Покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору (п.1.2 договору).

Поставка товару (постачання теплової енергії) здійснюється енергопостачальною організацією на межу балансової належності, визначену у додатку №1 до договору (п.2.1 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що розрахунки з покупцем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, по групах споживачів, що затверджені розпорядженням (рішенням) Київської міської державної адміністрації (а також органами місцевого самоврядування, актами інших органів, що затверджують (погоджують, встановлюють) тарифи на теплову енергію) енергопостачальної організації за кожну відпущену гігакалорію (грн./1гкал). Тарифи можуть змінюватися в зв'язку зі змінами розмірів складових калькуляцій собівартості теплової енергії (ціни на паливо, тощо), а також в інших випадках передбачених діючим законодавством і нормативними актами. У разі зміни тарифів на теплову енергію сторони здійснюють розрахунки за новими тарифами, з дня їх введення в дію згідно умов даного договору. Діючі на час укладення договору тарифи (без урахування ПДВ) на теплову енергію обумовлені Додатком №4 до договору.

Згідно з п.6.4 договору, всі розрахунки по цьому договору виконуються на підставі рахунків, які покупець отримує від енергопостачальної організації, виключно у грошовій формі за винятком випадків, передбачених чинним законодавством України.

Покупець щомісяця з 07 по 14 число отримує в енергопостачальній організації оформлені бланки актів приймання передачі товарної продукції, актів звірки розрахунків за прийняту теплову енергію на початок розрахункового періоду, табуляграми та рахунок-фактуру на сплату теплової енергії з урахуванням недоплати або переплати за попередній періоди, що включають у себе вартість теплової енергії спожитої в попередньому місяці, та суми передоплати за теплову енергію (що визначається енергопостачальною організацією з урахуванням максимального теплового навантаження визначеного цим договором). По одному примірнику актів звірки та приймання передачі товарної продукції покупець повертає в енергопостачальну організацію не пізніше 15 числа поточного місяця (п.6.5 договору).

Відповідно до п. 6.6 договору покупець щомісячно згідно з отриманим рахунком-фактурою сплачує:

- до 30 числа, наступного за розрахунковим, теплову енергію, фактично спожиту населенням житлових будинків, зазначених у додатках № 3, 3А до договору;

- на пізніше 25 числа поточного місяця теплову енергію, спожиту покупцем, в тому числі, яка використана субабонентами покупця.

Згідно з п. 10.1 даний договір укладений на термін з 01.07.2012.р. по 01.07.2013 р. і вважається подовжений на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін даного договору не заявить іншій стороні протилежне не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору. В частині розрахунків дія договору триває до повного їх завершення.

Дослідивши зміст спірного договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6. та ч. 7 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року позивачем поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 43 734 802,72 грн.

Проте, позивачем зазначено, що відповідачем станом на 01.05.2015 року сплачено лише 35 521 579,59 грн.

Відповідач з даним твердженням не погодився та зазначив, що відповідачем оплачено за оспорюваний період 37 805 012,29 грн.

У зв'язку з необхідністю визначити розмір заборгованості, судом призначено судово-економічну експертизу, доручивши їх проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

У висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №21168/15-45 від 14.03.2016 року встановлено, що згідно наданих на дослідження документів, заборгованість комунального підприємства "Господар Дарницького району міста Києва" перед товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.07.2012 року особистий рахунок №430132, за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року становить 5 968 958,78 грн.

Так, в досліджувальній частині висновку встановлено, що ТОВ "Євро-Реконструкція" за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року поставлено КП "Господар Дарницького району міста Києва" теплової енергії на загальну суму 43 734 802,72 грн.

Згідно реєстрів та листів за період з жовтня 2013 року по лютий 2015 року за рахунок державних субвенцій ТОВ "Євро-Реконструкція" було компенсовано вартість постачання теплової енергій відповідним верствам населення в загальній сумі 3 930 641,16 грн.

Відповідно до «Зведених відомостей з розщеплення сплат» за формою 6.2, ДКП - сплати за період з жовтня 2013р. по травень 2015р. на розрахунковий розрахунок ТОВ "Євро-Реконструкція" зараховано 33 835 202,80 грн.

В матеріалах справи наявні зведені відомості розщеплення сплат 2220-КП «"Господар Дарницького району» за травень та червень 2015 року з яких вбачається, що відповідачем сплачено позивачу 29 654,14 грн. та 9 514,20 грн. відповідно.

Судом встановлено, що позивач з травня 2015 року зупинив надання послуг відповідачу, у зв'язку з чим відповідач припинив споживання послуг, та відповідно поточні нарахування з цього місяця вже до оплати не виставлялися. А тому, всі кошти, які оплачувалися з цього періоду є борговими оплатами та йдуть в погашення боргів.

Таким чином, оскільки при проведенні експертизи враховано період оплат з жовтня 2013 року по квітень 2015 року, а судом встановлено що послуги позивачем з травня не надаються, тому суд вважає за можливе врахувати кошти в розмірі 39 168,34 грн. (травень, червень 2015 року) в рахунок погашення заборгованості в спірний період по договору 01.07.2012 року з 01.10.2013 року по 30.04.2015 року.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 430132 від 01.07.2012 року в період з 01.07.2012 року по 30.04.2015 року у відповідача перед позивачем в сумі 5 929 790,44 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 2 901 061,66 грн. за період з січня 2014 року.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що в разі несплати покупцем за прийняту теплову енергію у встановлені строки енергопостачальна організація нараховує пеню за кожний прострочений день у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

У відзиві на позов відповідач заявив про сплив позовної давності за вимогами про нарахування пені.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 статті 267 ЦК України слив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява №09/1397 від 01.07.2015 року надійшла до суду 15.07.2015 року.

Положеннями пункту 4.4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що з урахуванням положення частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач звернувся до суду 15.07.2015 року, тому вимоги щодо нарахування пені в розмірі за період з січня 2014 року по 14.07.2014 року не підлягають задоволенню, у зв'язку із спливом позовної давності.

Розрахунок пені:

Місяць постачання теплової енергіїСума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
Жовтень .6701.12.2014 - 05.02.20156714.0000 %0.077 %8241.02
160339.6706.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %4454.37
160339.6704.03.2015 - 01.05.20155930.0000 %0.164 %15550.75
Листопад .4901.01.2015 - 05.02.20153614.0000 %0.077 %7635.05
276467.4906.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %7680.49
276467.4904.03.2015 - 01.05.20155930.0000 %0.164 %26813.56
Грудень .8801.02.2015 - 05.02.2015514.0000 %0.077 %1138.81
296903.8806.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %8248.23
296903.8804.03.2015 - 01.05.20155930.0000 %0.164 %28795.61
Січень .4301.03.2015 - 03.03.2015319.5000 %0.107 %902.10
281423.4304.03.2015 - 01.05.20155930.0000 %0.164 %27294.22
Лютий .8401.04.2015 - 01.05.20153130.0000 %0.164 %12803.98

Таким чином, за перерахунком суду загальний розмір пені становить 149 558,19 грн. та підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути три проценти річних в розмірі 890 548,82 грн. та індекс інфляції в розмірі 5 194 303,79 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох процентів річних:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
2103932.2801.12.2013 - 31.12.2013313 %5360.70
4245697.7801.01.2014 - 31.01.2014313 %10817.81
7729627.7001.02.2014 - 28.02.2014283 %17788.73
12151921.3501.03.2014 - 31.03.2014313 %30962.43
14309327.9201.04.2014 - 30.04.2014303 %35283.27
15920795.7601.05.2014 - 31.05.2014313 %40565.32
13844095.8001.06.2014 - 30.06.2014303 %34136.13
11574245.4601.07.2014 - 31.07.2014313 %29490.54
9038694.0801.08.2014 - 31.08.2014313 %23030.10
6420981.0401.09.2014 - 30.09.2014303 %15832.56
4789624.8301.10.2014 - 31.10.2014313 %12203.70
4289127.6601.11.2014 - 30.11.2014303 %10575.93
4449467.3301.12.2014 - 31.12.2014313 %11337.00
4725934.8201.01.2015 - 31.01.2015313 %12041.42
5022838.7001.02.2015 - 28.02.2015283 %11559.41
5304262.1301.03.2015 - 31.03.2015313 %13514.97
5555522.9701.04.2015 - 30.04.2015303 %13698.55
Загальний розмір трьох процентів річних становить 328 198,57 грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення трьох процентів річних в розмірі 562 350,25 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розрахунок індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.12.2013 - 31.12.2.281.00510519.662114451.94
01.01.2014 - 31.01.7.781.0028491.404254189.18
01.02.2014 - 28.02.7.701.00646377.777776005.47
01.03.2014 - 31.03.21.351.022267342..62
01.04.2014 - 30.04.27.921.033472207..74
01.05.2014 - 31.05.95.761.038604990..00
01.06.2014 - 30.06.95.801.010138440..76
01.07.2014 - 31.07.45.461.00446188..44
01.08.2014 - 31.08.4.081.00872309.559111003.63
01.09.2014 - 30.09.1.041.029186208.456607189.49
01.10.2014 - 31.10.4.831.024114951.004904575.83
01.11.2014 - 30.11.7.661.01981493.434370621.09
01.12.2014 - 31.12.7.331.030133484.024582951.35
01.01.2015 - 31.01.4.821.031146503.984872438.80
01.02.2015 - 28.02.8.701.053266210.455289049.15
01.03.2015 - 31.03.2.131.108572860.315877122.44
01.04.2015 - 30.04.2.971.140777773.226333296.19
Загальний розмір індексу інфляції становить 3 946 353,51 грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення індексу інфляції в розмірі 1 247 950,28 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення трьох процентів річних в розмірі 9 796,45 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Господар Дарницького району міста Києва" (02096, м. Київ, вулиця Заслонова, будинок 3, ідентифікаційний код 14315687) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (01011, м. Київ, вулиця Панаса Мирного, 28, офіс 20, ) основний борг в розмірі 5 929 790 (п'ять мільйонів дев'ятсот двадцять дев'ять тисяч сімсот дев'яносто) грн. 44 коп., пеню в розмірі 149 558 (сто сорок дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 19 коп., три проценти річних в розмірі 328 198 (триста двадцять вісім тисяч сто дев'яносто вісім) грн. 57 коп., індекс інфляції в розмірі 3 946 353 (три мільйони дев'ятсот сорок шість тисяч триста п'ятдесят три) грн. 51 коп., витрати за проведення судової експертизи в розмірі 10 951 (десять тисяч дев'ятсот п'ятдесят одна) грн. 82 коп. та судовий збір в розмірі 43 994 (сорок три тисячі дев'ятсот дев'яносто чотири) грн. 16 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 14.06.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий