ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.06.16р. Справа № 904/4032/16

За позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (м. Маріуполь)

до Публічного акціонерного товариства "Актабанк" (м. Дніпропетровськ)

про зобов'язання внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення до реєстру вимог кредиторів суми 95 381 грн. 82 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Бурганова С.В. - заступник директора юридичного департаменту

(довіреність № 1 від 12.01.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Виконавчий комітет Маріупольської міської ради (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Актабанк" (далі - відповідач), в якій просить суд зобов'язати уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, шляхом включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму 95 381 грн. 82 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2015 по справі № 904/8393/14 було, зокрема, зобов'язано відповідача перерахувати грошові кошти у сумі 94 163 грн. 82 коп. на поточний рахунок позивача; строк виконання зобов'язання відповідача перерахувати грошові кошти у сумі 94 163 грн. 82 коп. на поточний рахунок позивача встановлено 1 день. Також вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 218 грн. 00 коп.

На виконання вказаного рішення видано накази від 20.02.2015.

В добровільному та примусовому порядку вказане рішення суду відповідачем не виконане, зокрема, постановами від 28.05.2015 Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 28.05.2015 виконавче провадження по виконанню наказів у справі № 904/8393/14 закінчено на підставі пункту 3-1 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Заява про включення до реєстру кредиторів від 18.03.2016 № 05/713-1 була подана позивачем після спливу 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, отже листом від 28.03.2016 № 2309/0312016 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" було повідомлено позивача, що його вимоги в силу вимог частини 1 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є погашеними та не були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а внесення змін до вказаного реєстру відбувається за рішенням суду, що набрало законної сили.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 15.06.2016.

Від позивача електронною поштою надійшла заява (вх.суду 37617/16 від 14.06.2016), в якій він просить суд розглянути справу без участі його представника та зазначає, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 37967/16 від 15.06.2016), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, яку було опубліковано 22.01.2015 в газеті "Голос України" № 10(6014), всі кредитори банку набули право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Позивач не використав свого права кредитора банку та не звернувся до відповідача з відповідними кредиторськими вимогами у встановлений вказаним Законом строк. Відповідач вважає, що позивач мав можливість вчасно звернутися до банку з кредиторськими вимогами та суду не надано жодних доказів пропуску строку звернення з поважних причин, а тому вимоги щодо включення до реєстру кредиторів не підлягають задоволенню.

У судове засіданні 15.06.2016 з'явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання 15.06.2016 не з'явився, при цього судом було враховано наявність клопотання про розгляд справи без участі його представника, яке було задоволено судом.

У судовому засіданні 15.06.2016 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Слід зазначити, що відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, крім того, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.07.2015 оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2015 по справі № 904/8393/14 було, зокрема, зобов'язано відповідача перерахувати грошові кошти у сумі 94 163 грн. 82 коп. на поточний рахунок позивача; строк виконання зобов'язання відповідача перерахувати грошові кошти у сумі 94 163 грн. 82 коп. на поточний рахунок позивача встановлено 1 день. Також вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 218 грн. 00 коп. (а.с.20-22).

Під час прийняття вказаного рішення, господарським судом було встановлено наступне.

Між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, водночас, між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "РИМ2000" було укладено договір, відповідно до якого відповідач відкрив останньому поточний рахунок в національній валюті № 1535.

На виконання договору поставки № 1469452 від 22.07.2014, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "РИМ2000", 26.08.2014 органом держказначейства було проведено платіжне доручення № 1410 від 20.08.2014 та перераховано грошові кошти в сумі 94 163 грн. 82 коп. отримувачу - ТОВ "РИМ2000" на рахунок № 1535 у банку ПАТ "Актабанк".

Відповідач на адресу позивача надіслав лист, в якому повідомив, що поточний рахунок ТОВ "РИМ2000" закрито 06.08.2014 та зазначив, що після закриття поточного рахунку зарахування грошових коштів на такий рахунок не відбувається, а грошові кошти обліковуються на рахунку "Кредитові суми до з'ясування".

Позивач направив на адресу відповідача лист № 07-01-466 від 04.09.2014, в якому просив повернути перераховані грошові кошти у сумі 94 163 грн. 82 коп., що відповідачем здійснено не було.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2015 по справі № 904/8393/14 мотивоване порушенням відповідачем норм статті 1073 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Крім того, пунктом 2.33. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті передбачено, що якщо кошти зараховані на рахунок "Кредитові суми до з'ясування" унаслідок відсутності в банку отримувача рахунку, зазначеного в електронному розрахунковому документі як рахунок отримувача, і банк отримувача не має наміру уточнювати номер рахунку, то він повертає кошти з рахунку "Кредитові суми до з'ясування" не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням номера та дати електронного розрахункового документа та причини повернення.

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2015 по справі № 904/8393/14 видано накази від 20.02.2015 (а.с.23-24).

Постановами Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 20.05.2015 відкрито виконавче провадження з виконання вказаних наказів суду (а.с.25-26).

Постановами Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 28.05.2015 виконавче провадження по виконанню наказів у справі № 904/8393/14 закінчено на підставі пункту 3-1 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника (а.с.27-28).

Отже, в добровільному та примусовому порядку вказане рішення суду відповідачем не виконане.

Позивач звернувся до відповідача із листами № 05-920-03 та № 05-921-03 від 13.11.2015, в яких просив надати інформацію щодо виконання наказів суду по справі № 904/8393/14 (а.с.29-30).

Листом від 25.11.2015 № 2185/11/2015 відповідач в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" повідомив позивача, що після спливу 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів вносяться на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (а.с.31).

В подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою про включення до реєстру кредиторів від 18.03.2016 № 05/713-1 (а.с.32-33).

Листом від 28.03.2016 № 2309/0312016 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" було повідомлено позивача, що його вимоги в силу вимог частини 1 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є погашеними та не були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а внесення змін до вказаного реєстру відбувається за рішенням суду, що набрало законної сили. Вказане і стало причиною звернення із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Постановою Правління Національного банку України від 16.09.2014 № 576 Публічне акціонерне товариство "Актабанк" віднесено до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014 № 90, яким з 17.09.2014 по 17.12.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Актабанк".

Пізніше виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 144 від 15.12.2014 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Актабанк" до 17.01.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Статтею 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Пунктом 8 "Прикінцевих і перехідних положень" вказаного Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність" (частина 1 статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Актабанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Актабанк" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 1 рік з 16.01.2015 по 15.01.2016 включно.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється (частина 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет (частина 1 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку (частина 2 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються (частина 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Так, 22.01.2015 в газеті "Голос України" № 10 (6014) здійснено офіційне оприлюднення відомостей про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк".

Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини 2 статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (частина 1 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Чинним законодавством визначений перелік обов'язкових дій для включення кредитора(ів) до реєстру акцептованих вимог кредиторів, однією з яких, зокрема, є заявлення кредитором уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (пункт 3 частина 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини 2 статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (пункт 3 частини 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (частина 3 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури (пункт 4 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних ociб").

Так, заява про включення до реєстру кредиторів від 18.03.2016 № 05/713-1 була подана позивачем після спливу 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду.

При цьому, позивач помилково вважає, що, враховуючи отримання листа уповноваженої особи від 25.11.2015 лише 02.12.2015, саме з цієї дати слід відліковувати період, коли позивач дізнався про публікацію оголошення у газеті "Голос України" про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Крім того, проаналізувавши вищевказані положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд прийшов до висновку, що 30-денний строк на прийняття вимог кредиторів банку є граничним та поновленню не підлягає.

Отже, встановивши, що позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про визнання вимог кредиторів банку з пропуском вказаного строку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов'язання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, шляхом включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму 95 381 грн. 82 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічну позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 21.20.2015 по справі № 916/5236/14.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними позивачем належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати по справі відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ю.В. Фещенко