ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р. Справа № 918/385/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю Томашгородський кар'єр "Розовий" про стягнення 75 748, 66 грн.

За участі:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. №94 від 30.12.2015 р.);

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Рівнеобленерго (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Томашгородський кар'єр "Розовий" (далі - Відповідач) про стягнення 75 748, 66 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

22.10.2015 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір № 270011658 про постачання електричної енергії (надалі-договір), за яким постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з сумарною приєднаною зазначеною в додатку № 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Позивач свої зобовязання з продажу електричної енергії виконав, однак відповідач оплату вартості спожитої електричної енергії не провів, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 68 500, 56 грн.

Крім того, за порушення умов договору, а саме за несвоєчасне проведення розрахунків за електричну енергію, позивачем нараховано пеню в розмірі 4 908, 70 грн.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 530, 625 ЦК України, ст.ст. 173, 193, 216, 218, 222, 232 ГК України, ст.ст. 26, 27 Закону України Про електроенергетику.

Ухвалою суду від 27.05.2016 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 02.06.2016 року.

Ухвалою суду від 02.06.2016 року розгляд справи відкладено на 16.06.2016 року.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, дату, час та день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що незявлення відповідача в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.06.2016 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2015 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір № 270011658 про постачання електричної енергії (надалі-договір), за яким постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з сумарною приєднаною зазначеною в додатку № 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За п. 9.4. договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2015 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів того, що одна із сторін заявила про припинення договору, відтак останній вважається продовженим.

Договір підписано уповноваженими представниками позивача та відповідача і скріплено відбитками печаток сторін.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором енергопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно з п. 5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року, з наступними змінами і доповненнями, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами підп. 2.2.2. п. 2.2. договору постачальник зобов'язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком № 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності (додаток № 3 "Перелік об'єктів і точок обліку Споживача" та додаток № 3.1 "Перелік об'єктів і точок обліку субспоживачів, що споживають електроенергію від споживача").

Споживач, у свою чергу, зобов'язався дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок, які передбачені додатками до цього договору; повідомляти та погоджувати всі зміни стосовно нормального режиму роботи підприємства; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 "Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії та розрахунків"; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 8 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (підп.2.3.2-2.3.4. п. 2.3 договору).

Розрахунок величини плати за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та споживача здійснюється у порядку, визначеному додатком № 8 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Відповідно до п. 6.4. Правил користування електричною енергією плата за перетікання реактивної електричної енергії, за передачу (транспортування) електричної енергії, яка постачається постачальниками електричної енергії за нерегульованим тарифом, плата за надання споживачу додаткових послуг, плата у рахунок відшкодування завданих збитків, суми штрафних санкцій зараховуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії за регульованим тарифом або електропередавальної організації відповідно до умов укладеного договору.

Пунктом 6.33. Правил користування електричною енергією передбачено, що величина плати за перетікання реактивної електроенергії на межі розділу електромереж визначається електропередавальною організацією відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 року № 19, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 року за № 93/6381 (далі - Методика обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії), та зазначається у відповідному договорі між електропередавальною організацією та споживачем, електроустановки якого приєднані до електричних мереж електропередавальної організації. Величина плати за перетікання реактивної електричної енергії між основним споживачем та його субспоживачами визначається основним споживачем відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електричної енергії та зазначається у відповідному договорі, що укладається між ними.

За п. 3.1. Методика обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії розрахунки за перетікання реактивної електроенергії з мережі електропередавальної організації та за генерацію в її мережу згідно з відповідними додатками до Договорів, передбаченими Правилами користування електричною енергією, здійснюються з усіма споживачами (крім населення), які мають сумарне середньомісячне споживання активної електроенергії за всіма точками обліку на одній площадці 5000 кВт.год. та більше.

Згідно із п. 17 додатку № 8 до договору плата за перетікання реактивної електроенергії проводиться споживачем на підставі документів для платежів протягом 5 днів від дня їх отримання. Кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії.

Порядок розрахунків визначено п. 3.1 - попередня оплата не пізніше 3-х банківських днів до початку розрахункового періоду, п. 3.3 додатку 4 до договору -: у строк до 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

В якості доказу позивачем подано суду рахунки-фактури за спожиту електричну енергію, плату за перетікання реактивної енергії за січень-травень 2016 року.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача з оплати активної та реактивної електричної енергії виникла з лютого 2016 року, загальною вартістю 68 500, 56 грн.

Вимоги в цій частині позову є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до підп. 8.1. п. 8 Правил користування електричною енергією постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України.

За п. 2 п. 10.2. Правил користування електричною енергією споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих правил та умов договору.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом із матеріалів справи, станом на день винесення рішення сума боргу відповідачем не сплачена.

За порушення умов договору в частині оплати вартості активної електроенергії позивачем нараховано пеню в розмірі 4 908, 70 грн. та 2 339, 40 грн. інфляційних втрат (а.с. 29-30).

Пунктом 8 додатку 4 до договору визначено, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком палтежів, постачальник здійснює споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок пені та інфляційних втрат, встановив, що розмір перших є меншим і складає 4 905, 23 грн, а тому підлягає стягненню саме ця сума вимог (заявлено 4 908, 70 грн.), другої 2 946 грн. (підлягає стягненню менший розмір заявлений позивачем - 2 339, 40 грн., оскільки відсутнє клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог).

Зважаючи на викладене, позивач належними та достатніми доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів заявлені позовні вимоги, а відповідач, в свою чергу, не надав доказів на їх спростування, відтак останні підлягають частковому задоволенню.

Cтосовно судового збору в розмірі 1 377, 93 грн., то згідно із ст. 49 ГПК України останній покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар'єр "Розовий" (34240, смт. Томашгород, вул. Заводська, 1, код 04991074) на користь Публічного акціонерного товариства Рівнеобленерго (вул. Кн. Володимира,71, м. Рівне, 33013, ) 62 537, 50 грн. основного боргу з оплати активної електроенергії, 5 963, 06 грн. основного боргу за перетоки реактивної електроенергії, 4 905, 23 грн. пені, 2 339, 40 грн. інфляційних втрат та 1 377, 93 грн. судового збору.

3. У решті позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складене 16.06.16 року.

Суддя Гудзенко Я.О.