ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2016 р. Справа № 914/1355/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Бойко С.М.

суддів: Бонк Т.Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання С о с у л и О.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2;

від третьої особи: ОСОБА_3;

розглянувши апеляційну скаргу Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн»

на рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року, суддя Кітаєва С.Б.

у справі № 914/1355/15

за позовом Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн», Китайська Народна Республіка, Ханчоу

до відповідача публічного акціонерного товариства «Унікомбанк», м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Арго-Лайн», м. Київ

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2015 у справі №914/1355/15 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» задоволено, рішення господарського суду Львівської області від 04.06.2015 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2015 року у справі № 914/1355/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області в іншому складі суду.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що доводи відповідача про неотримання банком документів, що відповідають умовам акредитиву, з метою встановлення обовязку відповідача здійснити оплату акредитиву, що передбачено пунктом 5.3. Контракту № 2-СІЕС0024 від 24.01.2013 р., пунктом 2.5. договору про надання акредитиву № А-4/13 від 05.02.2013 року та ст. 530 ЦК України, залишились поза увагою господарських судів, тоді як висновки судів попередніх інстанцій про достатність повідомлень засобів телекомунікацій: 8/УІРТ № 023825, № 037287, № 037290, № 037289, №045940, № 045852, № 045854, № 223158 та №327902 від ПАТ «Унікомбанк», в якості належних доказів є сумнівними, оскільки інформаційний характер S.W.I.F.T. повідомлень від ПАТ «Унікомбанку» не підтверджує факт отримання необхідних документів, передбачених акредитивом, що свідчить про виконання всіх умов акредитива та не ідентифікує, який саме документ отримано відповідачем.

Судом касаційної інстанції відзначено й те, що судами не перевірено тверджень ТОВ «Агро-Лайн» про неотримання ним від позивача товару обумовленого контрактом № 2-СІЕС0024 від 24.01.2013 р., необхідність якого встановлює обовязок останнього здійснити розрахунки його вартості.

Вказано на те, що висновки господарських судів попередніх інстанцій про задоволення позову є передчасними, оскільки судами в повній мірі не встановлено фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, зокрема, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту отримання відповідачем документів, необхідних для виконання останнім своїх зобов'язань за акредитивом, перелік яких визначений сторонами.

Рішенням господарського суду Львівської області від 29.02.2016 у справі №914/1355/15 в задоволенні позову Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» до публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лайн» - відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не подано до справи доказів виконання зобовязання по наданню публічному акціонерному товариству «Унікомбанк» повного пакету документів для отримання акредитиву відносно кожної партії товарів, наведених в п.5.3 Контракту № ZCIEC0024 від 24.01.2013 року, перелік документів, отримання яких (при відсутності в них невідповідності та /або інших недоліків) є безумовною підставою для виконання банком-емітентом своїх зобовязань за акредитивом, не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що документи, які відповідають умовам акредитиву, відсилались позивачем та надходили до ПАТ «Унікомбанк», а також в силу п.3.1.5 та 3.1.6 договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013 року не встановлений строк виконання зобовязання ПАТ «Унікомбанк» з перевірки документів. В матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано до справи доказів, які б підтверджували як факт відправки документів, необхідних для виникнення у відповідача обовязку по виконанню його зобовязань за акредитивом, а так само їх отримання останнім.

Також, суд першої інстанції зазначає, що внаслідок прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про ліквідацію публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В апеляційній скарзі Компанія «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» просить рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 у справі №914/1355/15 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» і стягнути з публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» на користь Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» борг в розмірі 4 422 635,25 доларів США, що еквівалентно 98 423 036,41 грн. на дату подання позовної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що висновки суду першої інстанції стосовно відсутності надсилання вимог на адресу публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» щодо оплати отриманого товариством з обмеженою відповідальністю «Арго-Лайн» товару не відповідає дійсності, оскільки банківською установою Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» - Agricultural Bank of China неодноразово на адресу публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» направлялися вимоги про оплату товару, оформлені у вигляді S.W.I.F.T.-повідомлень. Також зазначає, що умовами договору про акредитив безпосередньо встановлений строк виконання зобовязання публічним акціонерним товариством «Унікомбанк» стосовно перерахування грошових коштів на рахунок компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» за поставлений товар. Обовязок оплатити товар публічним акціонерним товариством «Унікомбанк» мало б бути виконане у випадку відсутності додаткових окремих вимог Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» або Agricultural Bank of China щодо проведення такої оплати в силу п. 8.21 постанови Національного Банку України «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» № 22 від 21.01.2004. Висновок суду про відсутність норми матеріального права, згідно якої передбачено виникнення у відповідача зобовязання по оплаті за акредитивом на підставі направленого S.W.I.F.T.-повідомлення, суперечить п. 1.3. постанови правління Національного Банку України «Про затвердження Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями» № 514 від 03.12.2003, в якій передбачається, що повідомлення, надіслані за допомогою системи S.W.I.F.T. є належним способом передачі інформації стосовно документарних акредитивів. Відсутність доказів, які підтверджують факт відправки документів, необхідних для виникнення у відповідача обовязку по виконанню його зобовязань за акредитивом, а так само їх отримання останнім зумовлене тим, що АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» під час доставки документів детальний опис вкладень компанією не здійснюється, а відтак не могли бути надані. Окрім того, апелянт вказує на те, що в момент передачі товару перевізнику Компанія «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» повністю виконало передбачені контрактом зобовязанння щодо поставки товару, а тому доводи товариства з обмеженою відповідальністю «Арго-Лайн» про неотримання товару є безпідставними і не мають відношення до предмету спору. Також вказує на те, що положення ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не розповсюджується на відносини, що склалися між Компанією «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» і публічним акціонерним товариством «Унікомбанк», тому доводи суду про неможливість виконання банком грошових зобовязань внаслідок введення у банку тимчасової адміністрації є безпідставним і необгрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу публічне акціонерне товариство «Унікомбанк» просить апеляційну скаргу Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» на рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 по справі № 914/1355/15 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 залишити без змін.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що в публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» виникає обовязок по оплаті за акредитивом після отримання від бенефіціара необхідних згідно встановленого переліку документів наведеного в п. 5.3. контракту та підтвердження їх прийняття і відповідність умовам акредитиву. Позивачем не подано до справи доказів виконання зобовязання по наданню публічному акціонерному товариству «Унікомбанк» повного пакету документів для отримання акредитиву відносно кожної партії товарів, наведених в п. 5.3. контракту. Перелік документів, отримання яких (при відсутності в них невідповідності та/або інших недоліків) є безумовною підставою для виконання банком-емітентом своїх зобовязань за акредитивом. Погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належними та допустимими доказами для підтвердження виникнення у відповідача зобовязання по сплаті заборгованості є виключно документи, які підтверджують отримання останнім повного пакету документів, переліченого в п. 5.3. контракту, а не на підставі направлених S.W.I.F.T.-повідомлень. Відкликання Національним Банком України, на момент вирішення спору банківської ліцензії у відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема виникнення спеціальної процедури предявлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» при цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в тиакому випадку активи банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобовязань неплатоспроможного банку за вкладом фізичних осіб, гарантованих фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

В судових засіданнях представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» та просив рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 у справі №914/1355/15 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» і стягнути з публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» на користь Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» борг в розмірі 4 422 635,25 доларів США, що еквівалентно 98 423 036,41 грн. на дату подання позовної заяви.

Представник відповідача в судових засіданнях заперечував проти доводів апеляційної скарги Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» та просив апеляційну скаргу Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» на рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 по справі № 914/1355/15 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 залишити без змін.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судових засіданнях заперечував проти доводів апеляційної скарги Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» та просив апеляційну скаргу Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» на рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 по справі № 914/1355/15 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 залишити без змін.

Після оголошення перерви в судове засідання 08.06.2016 зявився представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений, а тому його неявку суд розцінює як без поважних причин, відсутні процесуальні перешкоди в розгляді справи, вважає за можливе розглянути спір за наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Закарпатського обласного комунального підприємства Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» та залишення рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 у справі №914/1355/15 без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Арго-Лайн» (далі ТОВ «Арго-Лайн») (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) та Компанією «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» (позивач) укладено контракт № ZCIEC0024 (а.с.3-9, Т.3) (далі контракт), згідно умов якого позивач зобовязувався поставити ТОВ «Арго-Лайн» пестициди (далі товар), визначені в додатку № 1 до контракту, на умовах поставки CIF Іллічівськ або ОСОБА_3, Україна (у відповідності до Інкотермс 2000), а ТОВ «Арго-Лайн» зобовязувалось прийняти товар та оплатити його згідно з додатком № 1 до договору, який являється невідємною частиною договору, шляхом відкриття документарного безвідкличного акредитиву.

Згідно з п. 2.1., 3.1. контракту кількість, якість, асортимент та одиниці виміру товару встановлюються в специфікаціях на кожну відвантажувану партію товару, які являються невідємними частинами договору. Ціна на товар, який постачається по даному контракту встановлюється в доларах США на умовах CIF Іллічівськ або ОСОБА_3, Україна (у відповідності до Інкотермс 2000) і вказується в специфікаціях на кожну відвантажувану партію товару.

Пунктом 3.2. контракту визначено, що ціна товару включає вартість товару, тари, упаковки і маркування, транспортування, погрузки, митні витрати на території країни продавця.

Відповідно до п. 3.3. контракту, загальна ціна контракту становить 5 000 000,00 доларів США.

Додатком № 4 від 10.10.2013 до контракту № ZCIEC0024 від 24.01.2013 (а.с. 122, Т.1), який підписаний та скріплений відбитками печатки сторін, покупець зобовязується провести оплату за поставлений продавцем товар в строк не пізніше 15.11.2013. Вказане також підтверджується S.W.I.F.T.-повідомленнями (а.с.35,66,Т.1), в яких підтверджується продовження строку виконання зобовязання. Таким чином, відбулось продовження строку виконання договору.

Судами встановлено, що специфікація на товар є додатком № 1 (а.с. 118, Т.1) до контракту № ZCIEC0024 від 24.01.2013, а форма акредитиву є додатком №2 до контракту № ZCIEC0024 від 24.01.2013 (а.с.119-121, Т.1), які є невідємними частинами контракту.

Отже, сторони в контракті визначили специфікацію та форму акредитиву як суттєві елементи встановлених між ними правовідносин, а тому контракт (договір) як джерело матеріального права при вирішенні спору підлягає застосуванню у повному обсязі згідно зі статтями 6, 11 ЦК України.

Пунктом 40Е акредитиву, який є додатком №2 до контракту № ZCIEC0024 від 24.01.2013 (а.с.119-121, Т.1), визначено, що станом на дату відкриття документарного акредитиву, а саме 05.02.2013, до вказаного акредитиву застосовується остання редакція Уніфікованих правил та звичаїв для документарних акредитивів.

Відповідно до пункту 41А та 42Р акредитиву встановлено спосіб виконання акредитиву шляхом відстрочення платежу протягом 180 днів від дати представлення документів визначених пунктом 46А.

Згідно пункту 46А акредитиву, необхідними документами для здійснення платежу є:

належним чином завірений комерційний рахунок продавця із зазначенням вартості навантажених товарів, оригінали в трьох екземплярах;

коносамент, в якому заявник вказаний як вантажоодержувач, з позначкою «фрахт оплачений», оригінали в трьох екземплярах;

сертифікат походження товарів, виданий міністерством торгівлі або іншим уповноваженим органом, оригінал в одному екземплярі;

пакувальний лист із засвідченням всіх даних щодо пакування, ваги та вимірювання товарів, оригінал в одному екземплярі;

сертифікат якості товарів, виданий лабораторією продавця, оригінал в одному екзмеплярі;

страховий поліс для перевезення вантажу, з дублікатом бланкового індосаменту на 110 відсотків від вартості рахунку-фактури, із зазначенням вимоги авансованого в порту навантаження, бенефіціар несе морські ризики, копія в одному екзмеплярі.

Як встановлено пунктом 48 акредитиву, всі документи мають бути представлені протягом 21 дня після відправлення.

На виконання умов контракту між ПАТ «Унікомбанк» та ТОВ «Арго-Лайн» укладено договір про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013 (а.с.57-62, Т.2), згідно якого ПАТ «Унікомбанк» на умовах цього договору відкриває по розпорядженню підприємства безвідкличний акредитив, який задовольняє сторони, у розмірі 5 000 000,00 доларів США для виконання зобовязань ТОВ «Арго-Лайн» (банк) по контракту № ZCIEC0024 від 24.01.2013 укладеному між підприємством, що виступає по ньому покупцем та Компанією «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» (бенефіціар) строком дії 180 календарних днів до 04.08.2013 з умовою фінансування та відстрочки платежу по акредитиву для підприємства на загальний строк, який буде зазначено у відповідних супровідних на товар документах бенефіціара включаючи строк дії акредитиву.

Відповідно до п. 1.2. договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013, акредитив відкривається ПАТ «Унікомбанк» на підставі письмової заяви ТОВ «Арго-Лайн» на його відкриття.

Згідно з п. 1.3. договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013, у разі настання випадку сплати банком по акредитиву, банк відповідає перед бенефіціаром у межах суми визначеної п. 1.1. договору.

Як встановлено п. 1.3. договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013, у разі виконання банком платежу бенефіціару за акредитивом підприємство зобовязується не пізніше пятого робочого дня після здійснення платежу відшкодувати банку в повному обсязі всі витрати, повязані з виконанням платежу по акредитиву.

Відповідно до п. 2.5. договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013, сума акредитиву, визначена п. 1.1. цього договору, перераховується на рахунок бенефіціара в строки визначені акредитивом та супровідних на товар документах бенефіціара за умови отримання банком від бенефіціара (банка бенефіціара) відповідного пакету документів, які передбачені п. 5.3. контракту № ZCIEC0024 від 24.01.2013, та за умови не виявлення в них розбіжностей, а саме:

належним чином підписаний комерційний інвойс бенефіціара, в якому зазначено вартість відвантаженого товару, оригінальний примірник;

коносамент із зазначенням вантажоотримувачем LLC «ARGO-LINE», Adress: Ukraine, 03069, Kiev, Kirovogradska str. 38/58 та з відміткою «фрахт сплачено попередньо», копія або дублікат;

сертифікат походження, виданий місцевою Торговою палатою або іншим компетентним органом влади в м. Ханчжоу, копія або дублікат;

пакувальний лист, підтверджуючий всю інформацію по упаковці, вазі, вимірювання ваги, оригінальний примірник;

сертифікат якості на товар, виданий лабораторією виробника товару, копія або дублікат;

страховий поліс на період перевезення з бланковим індосаментом, на 110% вартості інвойса, із зазначенням того, що «претензії попередньо сплачені в порту відвантаження бенефіціаром» та який покриває «морські ризики» 2 оригінальні примірники або дублікати;

Згідно з п. 2.6. договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013, надання акредитиву відбувається шляхом передачі електронного текстового S.W.I.F.T.-повідомлення (Letter of Credit) банку бенефіціара (Agricultural Bank of China, The Hangzhou) для подальшого надання бенефіціару (Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн»).

Як встановлено п. 2.7. договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013, акредитив вважається чинним з дати його передачі бенефіціару.

Згідно з п. 3.1.1. договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013, банк зобовязується виконувати умови цього договору.

Пунктом 3.1.7 договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013, встановлено, що відповідно до умов акредитиву, але не пізніше дня, наступного за днем здійснення платежу, визначеним у відповідних супровідних на товар документах бенефіціара, перерахувати на рахунок бенефіціара суму, що зазначена в інвойсах на товар.

Відповідно до п. 4.1. договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013, сторони за невиконання зобовязань по цьому договору несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Додатковою угодою № 1 від 02.08.2013 (а.с. 63, Т.2) до договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013 внесено зміни, якими в п. 1.1. змінено строк дії договору до 20.10.2013.

Додатковою угодою від 20.11.2013 (а.с. 64, Т.2) до договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013 внесено зміни, якими в п. 1.1. змінено строк дії договору до 15.12.2013.

Додатковою угодою від 13.12.2013 (а.с. 65, Т.2) до договору про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013 внесено зміни, якими в п. 1.1. змінено строк дії договору до 15.01.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, договір про надання акредитиву №А-4/13 від 05.02.2013 за своєю правовою природою являє собою змішаний договір, а саме кредитний договір та договір про надання послуг.

Судом також встановлено, що на виконання умов контракту Компанія «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» поставило ТОВ «Арго-Лайн» товар визначений в додатку № 1 до контракту товару, на умовах поставки CIF (COST, INSURANCE AND FREIGHT (... named port of destination) ВАРТІСТЬ, СТРАХУВАННЯ ТА ФРАХТ (... назва порту призначення)) Іллічівськ або ОСОБА_3, Україна (у відповідності до Інкотермс 2000).

Виходячи зі змісту частини першої статті 7 ЦК України, звичаєм ділового обороту є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у сфері ділового обороту.

Якщо звичай визнаний господарським судом загальновідомим на підставі частини першої статті 35 ГПК України, він не потребує доказування. В іншому випадку наявність звичаю, його застосування у певній сфері цивільних відносин, на певній території тощо, згідно зі статтею 33 ГПК України, повинна довести сторона, яка посилається на звичай як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 7 ЦК України звичай може бути зафіксований у відповідному документі. Разом з тим фіксація певних правил поведінки у документі сама по собі не є доказом того, що ці правила є звичаєм. Зокрема, відповідно до статті 630 ЦК України типові умови договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку, можуть застосовуватись як звичай ділового обороту лише у разі, якщо вони відповідають вимогам статті 7 ЦК України.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Разом з тим сторони вправі укласти договір, який суперечить звичаю. Відповідно до частини другої статті 7 ЦК України звичай, що суперечить договору або актам цивільного законодавства, у цивільних відносинах не застосовується.

Як встановлено частиною четвертою статті 265 ГК України, сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Відповідно до частини пятої статті 4 ГПК у разі відсутності законодавства, що регулює спірні відносини за участю іноземного субєкта підприємницької діяльності, господарський суд може застосовувати міжнародні торгові звичаї.

Згідно з пунктом 1 «Інкотермс» Офіційних правил тлумачення торговельних термінів «Міжнародної торгової палати» у редакції 2000 року метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Таким чином, документами, що застосовуються в Україні, в яких зафіксовані звичаї ділового обороту, є «Уніфіковані правила та звичаї для документарних акредитивів» у редакції 1993 р., Принципи міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА) у редакції 1994, «Інкотермс» Офіційні правила тлумачення торговельних термінів «Міжнародної торгової палати» у редакції 2000 року.

Відповідно до правил CIF (COST, INSURANCE AND FREIGHT) Інкотермс 2000, термін «вартість, страхування та фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Згідно з пунктом 19 вступу до правил Інкотермс 2000, традиційно бортовий коносамент є єдиним прийнятним документом, який може надавати продавець відповідно до термінів CFR і CIF. Коносамент виконує три важливі функції, як-от: доказ поставки товару на борт судна; доказ укладення договору перевезення; засіб передання прав на товар у дорозі іншій стороні шляхом передачі їй паперового документа.

Відповідно до статті 307 ГК України, приписи якої кореспондуються зі статтею 909 ЦК України, договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладання договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 334, ст. 336 ЦК України, моментом набуття права власності для рухомих речей визначено момент передання (вручення, отримання) та заволодіння речі. Разом з тим цей момент визначено диспозитивно, оскільки законом або договором сторін може бути встановлено й інший момент такої передачі (наприклад, сплата покупної ціни, підписання передавального акта, настання іншої умови, передбаченої договором, тощо).

У ч. 2 ст. 334 ЦК України визначено, що переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Відповідно до п. А5 правил CIF (COST, INSURANCE AND FREIGHT) Інкотермс 2000, продавець зобов'язаний, з урахуванням положень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження.

Згідно п. Б5 правил CIF (COST, INSURANCE AND FREIGHT) Інкотермс 2000, покупець зобов'язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Пунктом А8 правил CIF (COST, INSURANCE AND FREIGHT) Інкотермс 2000, встановлено, що продавець зобов'язаний, за власний рахунок, негайно надати покупцю звичайний транспортний документ, виписаний для узгодженого порту призначення. Цей документ (наприклад, оборотний коносамент, необоротна морська накладна, документ перевезення внутрішнім водним транспортом) повинний поширюватися на товар, що продається, бути датованим у межах строків, узгоджених для відвантаження товару, давати покупцю можливість вимагати товар від перевізника в порту призначення та, за відсутності іншої домовленості, давати покупцю можливість продати товар у дорозі третій особі шляхом виконання передавального напису на документі на користь наступного покупця (оборотний коносамент) або шляхом повідомлення перевізника. Якщо такий транспортний документ видається в декількох оригіналах, покупцю повинен бути переданий повний комплект оригіналів. У випадку, якщо продавець і покупець домовилися про використання засобів електронного обміну даними, згаданий вище документ може бути замінено еквівалентним електронним повідомленням (EDI-повідомленням).

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що покупець (ТОВ «Арго-Лайн») набув право власності на товар за контрактом, з моменту, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Доказами підтвердження здійснення позивачем (Компанією «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн») належної поставки товару, визначеного специфікацією на товар, яка є додатком № 1 (а.с. 118, Т.1) до контракту № ZCIEC0024 від 24.01.2013 є:

комерційний рахунок (інвойс) № HX3YG01G011E (номер підтвердження отримання замовлення SC3YG01G011) від 22.02.2013 на суму 627 040,00 доларів США (а.с. 23,24, Т.3);

страховий поліс для перевезення вантажу № PYIE00006256 на суму 689 744,00 доларів США (а.с. 25,26, Т.3), згідно комерційного рахунку (інвойсу) № HX3YG01G011E;

коносамент № 570002480 (а.с. 27-31,Т.3) з датою видачі 03.04.2013 та датою відвантаження 26.03.2013;

комерційний рахунок (інвойс) № HX3YG01G011J (номер підтвердження отримання замовлення SC3YG01G011) від 22.02.2013 на суму 270 400,00 доларів США (а.с. 32-33,Т.3);

страховий поліс для перевезення вантажу № PYIE00003857 на суму 297 440,00 доларів США (а.с. 34-35, Т.3), згідно комерційного рахунку (інвойсу) № HX3YG01G011J;

коносамент № 570002495 (а.с. 36-42,Т.3) з датою видачі 19.03.2013 та датою відвантаження 16.03.2013;

комерційний рахунок (інвойс) № HX3YG01G011JL (номер підтвердження отримання замовлення SC3YG01G011) від 22.02.2013 на суму 350 030,00 доларів США (а.с. 43-44,Т.3);

страховий поліс для перевезення вантажу № PYIE00003864 на суму 385 033,00 доларів США (а.с. 45-46, Т.3), згідно комерційного рахунку (інвойсу) № HX3YG01G011JL;

коносамент № 570002493 (а.с. 47-51,Т.3) з датою видачі 19.03.2013 та датою відвантаження 16.03.2013;

комерційний рахунок (інвойс) № HX3YG01G011JВ (номер підтвердження отримання замовлення SC3YG01G011) від 20.02.2013 на суму 319 840,00 доларів США (а.с. 52-53,Т.3);

страховий поліс для перевезення вантажу № PYIE00003180 на суму 281 600,00 доларів США (а.с. 54-55, Т.3), згідно комерційного рахунку (інвойсу) № HX3YG01G011JВ;

коносамент № 570002481 (а.с. 56-59,Т.3) з датою видачі 13.03.2013 та датою відвантаження 27.02.2013;

комерційний рахунок (інвойс) № HX3YG01G011І (номер підтвердження отримання замовлення SC3YG01G011) від 22.02.2013 на суму 334 240,00 доларів США (а.с. 60, Т.3);

страховий поліс для перевезення вантажу № на суму 367 664,00 доларів США (а.с. 61-62, Т.3), згідно комерційного рахунку (інвойсу) № HX3YG01G011І;

коносамент № 570002494 (а.с. 63-66,Т.3) з датою видачі 19.03.2013 та датою відвантаження 16.03.2013;

комерційний рахунок (інвойс) № HX3YG01G011С (номер підтвердження отримання замовлення SC3YG01G011) від 20.02.2013 на суму 319 840,00 доларів США (а.с. 67-68, Т.3);

страховий поліс для перевезення вантажу № на суму 351 824,00 доларів США (а.с. 69-70, Т.3), згідно комерційного рахунку (інвойсу) № HX3YG01G011С;

коносамент № 570002492 (а.с. 71-75,Т.3) з датою видачі 19.03.2013 та датою відвантаження 16.03.2013;

комерційний рахунок (інвойс) № HX3YG01G011F (номер підтвердження отримання замовлення SC3YG01G011) від 22.02.2013 на суму 303 728,30 доларів США (а.с. 76-77, Т.3);

страховий поліс для перевезення вантажу № на суму 334 101,13 доларів США (а.с. 78-79, Т.3), згідно комерційного рахунку (інвойсу) № HX3YG01G011F;

коносамент № SHSB34327400 (а.с. 80-82,Т.3) з датою видачі 05.04.2013 та датою відвантаження 05.04.2013;

комерційний рахунок (інвойс) № HX3YG01G011K (номер підтвердження отримання замовлення SC3YG01G011) від 22.02.2013 на суму 1 324 800,00 доларів США (а.с. 83-84, Т.3);

страховий поліс для перевезення вантажу № PYIE00003863 на суму 1 457 280,00 доларів США (а.с. 85-86, Т.3), згідно комерційного рахунку (інвойсу) № HX3YG01G011K;

коносамент № 57002496 (а.с. 87-91,Т.3) з датою видачі 19.03.2013 та датою відвантаження 16.03.2013;

комерційний рахунок (інвойс) № HX3YG01G011Н (номер підтвердження отримання замовлення SC3YG01G011) від 22.02.2013 на суму 1 150 080,00 доларів США (а.с. 92-93, Т.3);

страховий поліс для перевезення вантажу № PYIE00004921 на суму 1 265 088,00 доларів США (а.с. 94-95, Т.3), згідно комерційного рахунку (інвойсу) № HX3YG01G011Н;

коносамент № 57002497 (а.с. 96-98,Т.3) з датою видачі 19.03.2013 та датою відвантаження 16.03.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

В постанові Вищого господарського суду України від 02.12.2015 у справі №914/1355/15, зазначається, що місцевим й апеляційним господарським судами не перевірено тверджень ТОВ «Арго-Лайн» про неотримання ним від позивача обумовленого контрактом товару.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, апеляційний господарський суд встановив, що факт отримання товару, обумовленого контрактом (визначений у специфікації до контракту) підтверджується наступним.

З листа-відповіді Hanjin Shipping Co №26.02/1 від 26.02.2016 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 від 19.02.2016 вбачається, що відповідно до корекції коносаменту SHSB34237400 в порту вивантаження Іллічівськ, вантаж було надано представнику вантажоотримувача ПП «Прилад». Вказане підтверджується нарядом №00419 від 21.05.2013 згідно якого вантажоотримувачем товару згідно коносаменту SHSB34237400 є ПП «Прилад», а також розпорядженням на видачу вантажу згідно якого: ватажоотримувач по коносаменту ТОВ «Арго-Лайн», вантажооотримувач ПП «Прилад», експедитор ТОВ «Альтаіс СВ».

З листа-відповіді ТОВ «Мерск Україна Лтд» №971 від 18.04.2016 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 від 14.04.2016 вбачається, що відповідно до нових коносаментів отримувачем вантажу було ПП «Прилад».

Таким чином, враховуючи, що право власності на товар, визначений контрактом, ТОВ «Арго-Лайн» набуло з моменту, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, а також наявність в покупця (ТОВ «Арго-Лайн») права (визначеного пунктом А8 правил CIF (COST, INSURANCE AND FREIGHT) Інкотермс 2000) на можливість продажу товару в дорозі третій особі шляхом виконання передавального напису на документі на користь наступного покупця (оборотний коносамент) або шляхом повідомлення перевізника, зокрема шляхом коригування коносаменту, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про доведеність факту отримання покупцем (ТОВ «Арго-Лайн») від позивача обумовленого контрактом товару, шляхом коригування вантажоодержувача в коносаменті та видачі доручення ПП «Прилад» на отримання товару в порту призначення.

Отже, позивачем надано належні та допустимі докази про поставку товару на загальну суму:

627 040,00 доларів США + 270 400,00 доларів США + 350 030,00 доларів США + 319 840,00 доларів США + 334 240,00 доларів США + 319 840,00 доларів США + 303 728,30 доларів США + 1 324 800,00 доларів США + 1 150 080,00 доларів США = 4 999 998,30 доларів США.

Згідно з Уніфікованими звичаями та правилами по документарному акредитиву (UCP-600), розроблених Міжнародною торгівельною палатою, чинні з 01.07.2007 (далі за текстом - Уніфіковані звичаї та правила), акредитив - це будь-яка угода, яка є безвідкличною і являє собою тверде зобов'язання банка-емітента сплатити в строк належне пред'явлення.

Відповідно до ст.ст. 1088, 1093 ЦК України при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту. У разі розрахунків акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара.

Відповідно до пункту 1.2. Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 514 (далі Положення), під час здійснення розрахунків за договорами в іноземній та національній валюті можна використовувати всі акредитиви, що передбачені діючими Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів, розробленими Міжнародною торговельною палатою, або іншими міжнародними документами, які регулюють питання проведення розрахунків за акредитивами, затвердженими Міжнародною торговельною палатою (далі - УПДА або інші міжнародні документи, затверджені МТП), з урахуванням міжнародної стандартної банківської практики та особливостей, визначених цим Положенням, і не суперечать законодавству України.

Пунктом 1.3. Положення, встановлено, що акредитив - це умовне грошове зобов'язання, що надається банком-емітентом за дорученням та з інструкціями особи - наказодавця акредитива (та від його імені) або від власного імені, здійснити платіж на користь одержувача коштів чи визначеної ним особи бенефіціара або акцептувати і сплатити виставлені бенефіціаром переказні векселі (тратти), або уповноважити інший банк провести такий платіж, або акцептувати і сплатити переказні векселі (тратти), або надати повноваження іншому банку здійснити негоціацію (купити або врахувати переказні векселі (тратти) проти передбачених документів з урахуванням дотримання умов акредитива; безвідкличний акредитив - акредитив, який не може бути змінений або анульований банком-емітентом без згоди підтверджуючого банку (якщо він є) та бенефіціара; авізування - офіційне повідомлення банку про відкриття, зміну або анулювання акредитива, надіслане на паперовому носії або за допомогою електронних засобів зв'язку; бенефіціар - особа, на користь якої відкривається акредитив; наказодавець акредитива - особа, за дорученням якої в банку-емітенті відкривається акредитив; банк бенефіціара - банк, який обслуговує бенефіціара за акредитивною формою розрахунків; банк-емітент - банк, який за дорученням наказодавця акредитива або за дорученням іншого банку або від власного імені відкриває акредитив на користь бенефіціара; виконуючий банк - банк, у якому акредитив передбачає виконання, або будь-який банк, якщо акредитив передбачає виконання в будь-якому банку; належне представлення - представлення документів, що відповідає умовам акредитива, положенням УПДА або іншим міжнародним документам, затвердженим МТП, та міжнародній стандартній банківській практиці; повідомлення - повідомлення, що складається уповноваженим банком у форматі міжнародних стандартів та надсилається за допомогою телекса (повідомлення може містити відповідний телексний ключ) або системи S.W.I.F.T., або іншими засобами передавання інформації на адресу банків, що беруть участь у супроводженні акредитива;

Як встановлено п. 1.6. Положення, акредитив є угодою, що відокремлена від договору з купівлі-продажу або іншого документа, який має силу договору, на якому він базується. Під час здійснення операцій за акредитивами всі сторони мають справу лише з документами (проти яких здійснюватиметься платіж), а не з товарами або іншими видами виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 5.1. Положення, уповноважений банк-емітент здійснює оплату коштів за акредитивом авізуючому (виконуючому, підтверджуючому, рамбурсуючому) банку або безпосередньо бенефіціару відповідно до умов акредитива та отриманих інструкцій.

Пунктом 5.5. Положення встановлено, що якщо умовами акредитива визначено, що акредитив виконується уповноваженим банком-емітентом шляхом платежу за пред'явленням відповідних документів, то оплата коштів за цим акредитивом здійснюється уповноваженим банком-емітентом на користь бенефіціара лише після отримання документів та встановлення їх належного представлення. Якщо документи за акредитивом отримані наказодавцем акредитива безпосередньо від бенефіціара, то уповноважений банк-емітент може зробити запит до банку, що обслуговує бенефіціара, про підтвердження цим банком відправлення документів та інструкцій щодо платежу. Оплата коштів за акредитивом здійснюється уповноваженим банком-емітентом згідно з отриманими інструкціями у строк, що не перевищує трьох банківських днів з дня прийняття уповноваженим банком відповідного рішення щодо оплати документів за акредитивом. Уповноважений банк здійснює перерахування коштів (міжбанківський платіж) за акредитивом згідно з реквізитами, зазначеними в інструкціях банку, або бенефіціара, якщо документи отримані від бенефіціара.

З метою отримання оплати згідно відкритого акредитиву за поставлений товар, Компанія «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» надіслала покупцю (ТОВ «Арго-Лайн») необхідні для здійснення платежу документи, які визначені в п. 46А акредитиву.

Доказами надсилання вказаних документів є повітряні накладні № НОМЕР_1 від 15.03.2013 (а.с.218,223, Т.5); № НОМЕР_2 від 29.03.2013 (а.с.219,224, Т.5); № НОМЕР_3 від 29.03.2013 (а.с.220,225, Т.5); № НОМЕР_4 від 12.04.2013 (а.с.221,226, Т.5); № НОМЕР_5 від 19.04.2013 (а.с.222,227, Т.5). Проте, з відповіді АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» №123 від 23.02.2016 (а.с. 139, Т.5) на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 від 19.02.2016 (а.с.140-141, Т.5) вбачається, що при доставці документів детальний опис вкладень остання не здійснює. Відтак, вказані повітряні накладні не є належними та допустимими доказами, які б підтверджували надсилання саме визначеного п. 46А акредитиву переліку документів.

Судом встановлено, що підтвердженням виконання умов акредитиву позивачем, визнання такого виконання належним та його прийняття банком є надіслані банком відповідні S.W.I.F.T.-повідомлення до банку Agricultural Bank of China, The Hangzhou, що є банком, який обслуговує позивача, зокрема банк підтвердив позивачу, що він отримав документи за акредитивом, документи відповідають умовам акредитиву, банк здійснить відповідні платежі за акредитивом у наступні терміни:

319 840,00 доларів США, відповідно до S.W.I.F.T.-повідомлення №190995ВР13000323 (а.с.22,53,Т.1), яким банк підтвердив отримання від позивача відповідних документів за акредитивом на вказану суму, та яке (S.W.I.F.T.-повідомлення) підтверджене банком 03.04.2013 й мало бути оплачене за умовами п. 42Р акредитиву протягом 180 днів з дня представлення документів позивачем за акредитивом, а саме до 09.09.2013.

350 030,00 доларів США, відповідно до S.W.I.F.T.-повідомлення №190995ВР13000384 (а.с.23,54,Т.1), яким банк підтвердив отримання від позивача відповідних документів за акредитивом на вказану суму, та яке (S.W.I.F.T.-повідомлення) підтверджене банком 04.04.2013 й мало бути оплачене за умовами п. 42Р акредитиву протягом 180 днів з дня представлення документів позивачем за акредитивом, а саме до 15.09.2013.

1 324 800,00 доларів США, відповідно до S.W.I.F.T.-повідомлення №190995ВР13000383 (а.с.24,55,Т.1), яким банк підтвердив отримання від позивача відповідних документів за акредитивом на вказану суму, та яке (S.W.I.F.T.-повідомлення) підтверджене банком 04.04.2013 й мало бути оплачене за умовами п. 42Р акредитиву протягом 180 днів з дня представлення документів позивачем за акредитивом, а саме до 15.09.2013.

270 400,00 доларів США, відповідно до S.W.I.F.T.-повідомлення №190995ВР13000385 (а.с.25,56,Т.1), яким банк підтвердив отримання від позивача відповідних документів за акредитивом на вказану суму, та яке (S.W.I.F.T.-повідомлення) підтверджене банком 04.04.2013 й мало бути оплачене за умовами п. 42Р акредитиву протягом 180 днів з дня представлення документів позивачем за акредитивом, а саме до 15.09.2013.

319 840,00 доларів США, відповідно до S.W.I.F.T.-повідомлення №190995ВР13000367 (а.с.26,57,Т.1), яким банк підтвердив отримання від позивача відповідних документів за акредитивом на вказану суму, та яке (S.W.I.F.T.-повідомлення) підтверджене банком 05.04.2013 й мало бути оплачене за умовами п. 42Р акредитиву протягом 180 днів з дня представлення документів позивачем за акредитивом, а саме до 15.09.2013.

1 150 080,00 доларів США, відповідно до S.W.I.F.T.-повідомлення №190995ВР13000365 (а.с.27,58,Т.1), яким банк підтвердив отримання від позивача відповідних документів за акредитивом на вказану суму, та яке (S.W.I.F.T.-повідомлення) підтверджене банком 05.04.2013 й мало бути оплачене за умовами п. 42Р акредитиву протягом 180 днів з дня представлення документів позивачем за акредитивом, а саме до 15.09.2013.

334 240,00 доларів США, відповідно до S.W.I.F.T.-повідомлення №190995ВР13000366 (а.с.28,59,Т.1), яким банк підтвердив отримання від позивача відповідних документів за акредитивом на вказану суму, та яке (S.W.I.F.T.-повідомлення) підтверджене банком 05.04.2013 й мало бути оплачене за умовами п. 42Р акредитиву протягом 180 днів з дня представлення документів позивачем за акредитивом, а саме до 15.09.2013.

627 040,00 доларів США, відповідно до S.W.I.F.T.-повідомлення №190995ВР13000449 (а.с.29,60,Т.1), яким банк підтвердив отримання від позивача відповідних документів за акредитивом на вказану суму, та яке (S.W.I.F.T.-повідомлення) підтверджене банком 17.04.2013 й мало бути оплачене за умовами п. 42Р акредитиву протягом 180 днів з дня представлення документів позивачем за акредитивом, а саме до 30.09.2013.

303 728,30 доларів США, відповідно до S.W.I.F.T.-повідомлення №190995ВР13000485 (а.с.30,61,Т.1), яким банк підтвердив отримання від позивача відповідних документів за акредитивом на вказану суму, та яке (S.W.I.F.T.-повідомлення) підтверджене банком 24.04.2013 й мало бути оплачене за умовами п. 42Р акредитиву протягом 180 днів з дня представлення документів позивачем за акредитивом, а саме до 02.10.2013.

Також банком позивача було надано банку відповідні інструкції про здійснення оплати та направлено повторні вимоги про здійснення оплати за акредитивом, а саме вимоги № C69A7B від 29.04.2013, № C70CD0 від 11.10.2013, № C95FB7 від 20.11.2013.

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених норм, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що підтвердження банку-емітента про отримання необхідних для здійснення платежу за акредитивом документів у вигляді S.W.I.F.T.-повідомлень є належним та достатнім доказом, який підтверджує факт отримання необхідних для здійснення платежу за акредитивом документів (визначені в п. 46А акредитиву), що в силу п. 41А, 42Р, 46А акредитиву є підставою для здійснення платежу банком-емітентом.

Отже, ПАТ «Унікомбанк» належним чином підтверджено отримання необхідних документів для здійснення платежу на загальну суму: 319 840,00 доларів США+350 030,00 доларів США+1 324 800,00 доларів США+270 400,00 доларів США+319 840,00 доларів США+1 150 080,00 доларів США+334 240,00 доларів США+627 040,00 доларів США+303 728,30 доларів США = 4 999 998,30 доларів США.

Також, в матеріалах справи наявні S.W.I.F.T.-повідомлення (а.с.35,66, Т.1), яким ПАТ «Унікомбанк» підтверджує свою готовність виконати умови акредитиву та інформує про відстрочення виконання оплати за акредитивом до 15.11.2013, а відтак останнім не заперечувалось щодо отримання необхідного пакету документів для здійснення платежу за акредитивом.

Як вбачається з матеріалів справи, підтвердженням здійснення часткової оплати по акредитиву банківським переказом є:

квитанція № 199999HR13422241 від 10.09.2013, згідно якої Tikentoll Business Corp. здійснило оплату в розмірі 319 840,00 доларів США з призначенням платежу «за пестициди відповідно до контракту № ZCIEC0024» (а.с.101,115, Т.3);

квитанція № 199999HR13510830 від 31.10.2013, згідно якої здійснено оплату в розмірі 95 000,00 доларів США з призначенням платежу «платіж відповідно до контракту № ZCIEC0024 від 24.01.2013» (а.с.102,116, Т.3);

квитанція № 190995HR13002299 від 18.11.2013, згідно якої Fortress Trading S.R.O здійснило оплату в розмірі 93 600,00 доларів США з призначенням платежу «постачання споживчих товарів» (а.с.103,117, Т.3);

квитанція № 199999HR13549789 від 20.11.2013, згідно якої Algand Trading LTD здійснило оплату в розмірі 249 980,00 доларів США з призначенням платежу «контракт № ZCIEC0024 від 24.01.2013 на імпорт агрохімічного обладнання» (а.с.104,118, Т.3);

квитанція № 199999HR13552685 від 21.11.2013, згідно якої Algand Trading LTD здійснило оплату в розмірі 46 985,00 доларів США з призначенням платежу «контракт № ZCIEC0024 від 24.01.2013 на постачання агрохімічного обладнання» (а.с.105,119, Т.3);

квитанція № 199999HR13613605 від 23.12.2013, згідно якої Gameride Holdings Inc. здійснило оплату в розмірі 100 000,00 доларів США з призначенням платежу «за пестициди відповідно до контракту № ZCIEC0024» (а.с.106,113, Т.3);

Таким чином, загальні сума проплат за контрактом № ZCIEC0024 від 24.01.2013 становить:

319 840,00 доларів США + 95 000,00 доларів США + 93 600,00 доларів США + 249 980,00 доларів США + 46 985,00 доларів США + 100 000,00 доларів США = 905 405,00 доларів США

Позивач також звернувся з претензією № 69 від 22.08.2014 (а.с.161-162, Т.1) з вимогою виконати умови акредитива та погасити заборгованість (розрахунок позивача (а.с.92,Т.1) в розмірі 4 422 635,25 доларів США, з якої: 4 094 558,30 доларів США сума основної заборгованості, 133 073,14 доларів США пеня, 195 003,81 доларів США 3 % річних, проте в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання вказаної претензії відповідачем.

Згідно з визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 2.5 та 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ч. 2 ст. 343 ГК України, розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Апеляційний господарський суд, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені у відповідності до вимог законодавства, з урахуванням норм щодо перебігу строків та моменту виникнення прострочення виконання зобовязання, прийшов до висновку про обґрунтованість розрахунків позивача та необхідність стягнення з відповідача пені в розмірі 133 073,14 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 4.1, 4.2, 6.1, 6.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013, розяснено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Апеляційний господарський суд, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру 3% річних у відповідності до вимог законодавства, прийшов до висновку про обґрунтованість розрахунків позивача та необхідність стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 195 003,81 доларів США.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що позивач виконав свої обовязки за акредитивом повністю і належним чином, а саме здійснив належне представлення документів, передбачених акредитивом, банку-емітенту (ПАТ «Унікомбанк»), проте останній не сплатив належні платежі за акредитивом, що призвело до порушення прав позивача та виникнення заборгованості відповідача перед позивачем та підлягає стягненню в розмірі 4 422 635,25 доларів США, що на дату подачі позову за офіційним обмінним курсом Національного Банку України складає 98 423 036,41 грн.

Судами встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» до категорії неплатоспроможних» №704/БТ від 15.10.2015 ПАТ «Унікомбанк» визнано неплатоспроможним.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Унікомбанк» №188 від 15.10.2015 вирішено розпочати з 16.10.2015 процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» (, МФО: 335902; місцезнаходження:79019, м.Львів, вул..Богдана Хмельницького,117а) з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 16.10.2015 по 15.01.2016 включно.

Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2015 року №856 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УНІКОМБАНК» , відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ ««Унікомбанк».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №216 від 03.12.2015 вирішено припинити здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Унікомбанк», розпочати процедуру ліквідації ПАТ «Унікомбанк» з 04.12.2015по 03.12.2017 року включно, з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 25.03.2015 р. у справі № 910/9232/14 та постанові від 01.04.2015 р. у справі № 910/5560/14, позивач має статус кредитора відповідача та на нього поширюються обмеження щодо задоволення його вимог під час запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Унікомбанк», встановлені приписами пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Станом на момент прийняття рішення у справі судом встановлено перебування відповідача в ліквідаційній процедурі.

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Крім того, порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (частини 2 та 3 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів»).

Положеннями статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 4 вказаної вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Отже, з огляду на зазначене вище, та враховуючи прийняте Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УНІКОМБАНК» задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», при цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Компанія «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» звернулась з заявою (а.с. 103-109, Т.5) про визнання вимог кредитора до ліквідатора ПАТ «Унікомбанк» 04.01.2016. Вказана вимога отримана ліквідатором 06.01.2016.

Стаття 32 ГПК України визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до вимог п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що з урахуванням припису частини другої статті 104 ГПК не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

Таким чином, враховуючи, що задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Львівський апеляційний господарський суд, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте не погоджується з висновками про недоведеність обставин з настанням яких у ПАТ «Унікомбанк» виник обовязок по сплаті 4 422 635,25 доларів США, а тому апеляційна скарга Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року в справі № 914/3262/15 залишенню без змін, проте зі зміною мотивувальної частини рішення та виключення з її змісту висновку суду першої інстанції про відсутність обовязку ПАТ «Унікомбанк» по сплаті 4 422 635,25 доларів США на час отримання документів про перерахування коштів та в строк визначений за акредитивом.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги сплату судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії «Чжецзян Кемікалс Імпорт енд Експорт Корпорейшн» частково задоволити.

Рішення господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року в справі № 914/3262/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Бонк Т. Б.

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлено 13.06.2016.