ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.06.2016 Справа № 905/273/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Комерційний банк Південкомбанк ОСОБА_1, м. Донецьк

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк

про стягнення 108 005 007,46 гривень

Представники сторін

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Південкомбанк, в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Комерційний банк Південкомбанк ОСОБА_1 звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой () про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 108005007,46 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов кредитного договору №294К-02Ю від 23 серпня 2011 року.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.06.2015 року було порушено провадження у справі № 905/273/15.

21.07.2015 від ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой () надійшов відзив від 20.07.2015 на позов, в якому останній зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

04.08.2015 від ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой () до канцелярії суду надійшла заява про те, що позовна заява подана позивачем до неналежного відповідача.

04.08.2015 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути заборгованість за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №294К-02Ю від 23 серпня 2011 року в розмірі 108005007,46 гривень з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой ().

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.08.2015 замінено первісного відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой (), на належного відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой ().

Від відповідача, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой () 08.09.2015 надійшов відзив на позов, в якому він зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими у повній мірі та є такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позовна заява подана до суду із порушенням умов ст. 57 ГПК України, оскільки позивач не надав суду документів, які підтверджують вжиття заходів щодо досудового врегулювання спору. Також, відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження виникнення між сторонами кредитних зобовязань. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не збігається з розрахунком зробленим відповідачем. Відповідно до умов договору, з метою виконання кредитного договору, у заставу було передано майно, на яке уповноважена особа фонду має право звернути стягнення. Одночасно, відповідач зазначає, що нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, а у відповідності до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами у період з 14.04.2014. Також, позивачем не надано процентів стосовно обґрунтування застосованих відсоткових ставок, за якими були розраховані штрафні санкції у вигляді пені, що позбавляє можливості здійснення перевірки вірності нарахованих штрафних санкцій. Відповідачем у відзиві також зазначено, що позивачем надані копії документів, які не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів, оскільки вони завірені з порушенням порядку, встановленому законодавством.

15.09.2015 від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи стосовно визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з підприємства, а 16.09.2015 відповідачем наданий суду контрозрахунок заборгованості за кредитним договором. Позивач заперечив проти задоволення клопотання про проведення судової економічної експертизи.

Ухвалою від 16.09.2015 відкладено розгляд означеного клопотання.

Ухвалою від 23.09.2015 суд відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, м. Київ про визнання кредитного договору № 294К-02Ю від 23.08.2011 року недійсним.

Ухвалою суду від 23.09.2015 провадження по справі №905/273/15 було зупинено у звязку з надходження апеляційної скарги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк на ухвалу господарського суду Донецької області від 23.09.2015 по справі № 905/273/15 про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, а матеріали справи № 905/273/15 було скеровані до Донецького апеляційного господарського суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.09.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк на ухвалу господарського суду Донецької області від 23.09.2015 по справі № 905/273/15 повернуто скаржнику без розгляду.

У зв`язку із надходженням касаційної скарги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.09.2015 про повернення без розгляду апеляційної скарги, справу №905/273/15 надіслано на адресу Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.11.2015 касаційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк повернуто скаржнику. Справу № 905/273/15 повернуто до господарського суду Донецької області.

24.12.2015 року господарським судом Донецької області справу №905/273/15 скеровано до Донецького апеляційного господарського суду, у звязку з запитом ДАГС.

Ухвалою Вищого господарського суду від 02.02.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку для подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.09.2015 у справі № 905/273/15. Справу № 905/273/15 повернуто до господарського суду Донецької області.

У звязку з переведенням судді Колесника Р.М. на посаду судді господарського суду Київської області (указ Президента України Про переведення суддів №21/2016 від 23.01.2016р.), справу передано на повторний автоматичний розподіл. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2016 справу №905/273/15 передано на розгляд судді Курило Г.Є.

Ухвалою суду від 15.02.2016 провадження у справі № 905/273/15 було поновлено у звязку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення, а справу призначено до розгляду.

Ухвалою від 29.02.2016 провадження по справі у справі № 905/273/15 зупинено до розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.09.2015 у справі №905/273/15 та повернення справи № 905/273/15 до господарського суду Донецької області.

Клопотанням від 01.03.2016 №09/578 позивач виклав прохальну частину позовної заяви в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Дорстрой», , на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» заборгованість за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 294К-02Ю від 23 серпня 2011 року, в розмірі 108005007,46 грн., з них: прострочена заборгованість за кредитом 62546833,70 грн., прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом 24858075,04 грн., поточна заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом 1383848,70 грн., пеня за порушення відповідачем строків повернення траншів кредиту, сплати процентів та комісії 19216250,02 грн. В клопотанні позивач заперечив проти проведення економічної експертизи.

Суд приймає до уваги означене клопотання та розглядає позовні вимоги, викладені в клопотанні позивача від 01.03.2016 №09/578.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22 березня 2016 року по справі №905/273/15 відмовлено у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19 квітня 2016 року по справі №905/273/15 відмовлено у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.05.2016 провадження у справі № 905/273/15 було поновлено у звязку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення, а справу призначено до розгляду.

Позивач в судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач проти позову заперечував в повному обсязі.

Протягом розгляду справи сторони надавали пояснення по суті спору.

Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників господарський суд встановив, що 23 серпня 2011 року між позивачем, Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Південкомбанк (кредитор) та відповідачем, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м.Донецьк (позичальник) укладено кредитний договір №294К-02Ю (кредитний договір).

За своєю правовою природою договір №294К-02Ю від 23.08.2011 є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Копія кредитного договору №294К-02Ю від 23.08.2011 та додатки до нього були надані до суду разом з позовною заявою, засвідчені «згідно з оригіналом», прошити та пронумеровані представником позивача головним юрисконсультом Управління юридичного забезпечення банківської діяльності Юридичного департаменту банку ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, копія якої знаходиться в матеріалах справи та є належними доказами у справі, тому заперечення відповідача судом не приймається до уваги.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит в грошовій формі (надалі кредит) на наступних умовах: сума кредиту 50000000,00 гривень; кінцева дата повернення кредиту 12 вересня 2011 року (включно); ціль використання кредиту поповнення обігових коштів; процентна ставка 24 процентів річних.

Кредит надається позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

В подальшому до договору вносились зміни, відповідно до п.1.1. (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №29 від 20 грудня 2013року) кредитного договору банк відкриває позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти (надалі кредит) на наступних умовах: ліміт кредитування 63000000,00 гривень; кінцева строк дії кредитної лінії 19 грудня 2014 року (включно); ціль використання коштів поповнення обігових коштів; процентна ставка 29,5 проценти річних.

Під терміном «відновлювальна кредитна лінія» розуміється кредитна лінія, при якій ліміт кредитування визначається у вигляді максимальної суми кредитних коштів, що може знаходитися у користуванні позичальника на будь-яку дату протягом терміну дії цього договору. У разі часткового або повного повернення кредиту позичальник може повторно отримати кредит в межах зазначеного ліміту протягом строку дії кредитної лінії.

Кредит надається позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

У відповідності додаткових умов та банківських виписок, наявних в матеріалах справи, процентна ставка за користування кредитом з моменту укладання кредитного договору становила 24% річних, з 26.10.2011 29% річних, а з 26.03.2013 -29,5% річних.

Для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом кредитор відкриває позичальнику позичкових рахунок № 5003 в ПАТ «КБ «Південкомбанк». Видача кредиту на цілі, визначені п. 1.1 цього договору, проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок №5001 в ПАТ «КБ «Південкомбанк» на підставі письмової заяви позичальника (п. 2.1 кредитного договору).

Факт видачі кредиту підтверджується матеріалами справи, а саме листами (заявками) відповідача за підписом директора ОСОБА_6 № 22/08-02 від 22.08.2011 та № 14/10-02 від 14.10.2011 на видачу кредитних коштів в рамках кредитного договору №294К-02Ю від 23 серпня 2011 року, меморіальним ордером №2700471 від 23.08.2011 на суму 50000000,00грн., відповідно до якого грошові кошти з позичкового рахунку № 5003 в ПАТ «КБ «Південкомбанк» перераховані на поточний рахунок відповідача №5001, меморіальним ордером №2927711 від 14.10.2011 на суму 20000000,00 грн., відповідно до якого грошові кошти з позичкового рахунку № 5003 в ПАТ «КБ «Південкомбанк» перераховані на поточний рахунок відповідача №5001, банківськими виписками. Таким чином, заперечення відповідача щодо відсутності в матеріалах справи доказів видачі кредитних коштів в рамках кредитного договору №294К-02Ю від 23.08.2011 не приймаються до уваги.

За умовами пунктів 2.5, 2.6, 2.7, 2.8 кредитного договору (в редакції додаткової угоди №28 від 26 листопада 2013 року) кредитор нараховує проценти за фактичними залишками кредитної заборгованості позичальника перед кредитором. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за період з першого по останнє число поточного місяця, а також у день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії. Якщо останнє число поточного місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, нарахування процентів здійснюється напередодні. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за методом факт/360 (фактична кількість днів користування кредитом у місяці та 360 днів у році). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно по 05 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Позивач доводить банківськими виписками, що станом на 28.05.2015 заборгованість за кредитом складає 62546833,70 грн., поточна заборгованість за процентами 1383848,70 грн., прострочена заборгованість за процентами 24858075,04 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що надані позивачем до матеріалів справи меморіальні ордери та банківські виписки не є належними доказами у справі на підставі наступного.

За приписами п.п. 3, 6 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 566 від 30.12.1998 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003р. N254, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2003 р. за N559/7880, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Приписами п. 5.4. Положення про організацію операційної діяльності в банках України передбачено, що особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п. 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Виходячи зі змісту ст. 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, особами, відповідальними за організацію та контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій є головний бухгалтер та керівник.

До матеріалів справи надані виписки з рахунків обліку, якими позивач підтверджує свої вимоги, підписані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ Комерційний банк Південкомбанк, який здійснює повноваження органів управління банку у відповідності до Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

З урахуванням вищевикладеного, суд приймає банківські виписки, як належні докази підтвердження наявності спірної заборгованості.

Відповідачем до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу, у звязку з чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом складає 62546833,70 грн., поточна заборгованість за процентами 1383848,70 грн., прострочена заборгованість за процентами 24858075,04 грн. є доведеними та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені в розмірі 19216250,02 грн. за період з 06.02.2014 по 27.05.2015.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору (в редакції додаткової угоди №28 від 26 листопада 2013 року), у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором, а також прострочення строків повернення кредитних коштів, невиконання позичальником умов, встановлених підпунктом 3.3.5 цього Договору, кредитор має право стягнути з позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Нарахування пені за цим договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано. При розрахунку пені враховується день виникнення простроченої заборгованості та не враховується день повернення заборгованості позичальником.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 був затверджений перелік населених пунктів, до якого включено м. Донецьк, де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

05.11.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Тар Альянс до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015 у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р була зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом. Одночасно, проведення антитерористичної операції на території м. Донецьк є загальновідомим фактом.

Розпорядженням КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До переліку пунктів, на території в яких органі влади тимчасово не здійснюють свої повноваження увійшло м. Донецьк.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Донецьк, де проводить свою господарську діяльність відповідач. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України Про боротьбу з тероризмом, прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", Розпорядження КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, а також усвідомлюючи загальновідомий факт місцезнаходження відповідача в зоні активних бойових дій, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, нарахованої з 14.04.2014.

Відповідач у відзиві з посиланням на п.6 ст. 232 Господарського кодексу України, зазначає що позивач безпідставно нараховав пеню без врахування шестимісячного строку позовної давності від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У ч.6 ст.232 ГК України зазначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що в п. 4.2 кредитного договору зазначено, що нарахування пені за цим договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано.

При цьому, строк встановлений в ч.6 ст.232 ГК України не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором). Відповідачем не надано до суду заяву про застосування позовної давності.

Враховуючи наведене та здійснивши перерахунок пені, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає сума пені у розмірі 61245,10 грн. за період з 06.02.2014 по 13.04.2014.

Правова позиція відповідача, що викладена у відзиві стосовно обмеження позивача у праві на судовий захист за відсутності доказів попереднього звернення до позичальника з документом, який підтверджує вжиття заходів досудового врегулювання спору, фактично призводить до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечить положенням ч. 2 ст. 124 Конституції України та позиції Конституційного суду України в рішенні від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту, відображена у постанові Верховного суду України від 28.11.2011 року у справі № 43/308-10, яка в силу ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для застосування, тому суд не приймає її до уваги.

Відповідно до договорів застави майнових прав, що укладені в забезпечення зобовязань за кредитним договором, банк (заставодержатель) має право вимоги грошових коштів, однак звернення стягнення на предмет застави це право банку, а не його обовязок, тому наявність укладених договорів застави майнових прав не позбавляє його права на стягнення заборгованості за кредитним договором.

Решта посилань відповідача не приймається судом до уваги через невідповідність зазначених заперечень до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

15.09.2015 від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи, з метою визначення заборгованості за кредитом, відсотками, штрафних санкцій за договором про надання відновлюваної кредитної лінії від 23.08.2011 № 294К-02Ю.

Частиною першою статті 41 ГПК України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як зазначається в п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідачем не доведено необхідності у призначенні судової економічної експертизи у цій справі, оскільки наявні у справі докази не є суперечливими (банківські виписки, розрахунки заборгованості позивача), а надані контррозрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором виконані без дотримання умов договору, а саме без врахування здійснених оплат за тілом кредиту та зміни процентної ставки. Також, відповідачем нараховані відсотки за методом «факт/365», а не за методом «факт/360», як передбачено договором.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в доход державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 47, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Комерційний банк Південкомбанк ОСОБА_1, м. Донецьк до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк (83060, Донецька область, м.Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк (83015, Донецька обл., м. Донецьк, пр-т Ватутіна, 33-а, місце здійснення ліквідаційної процедури: 03022, м. Київ, вул. Кайсарова, 2а, ) заборгованість за кредитом у розмірі 62546833,70 грн., поточна заборгованість за процентами 1383848,70 грн., прострочена заборгованість за процентами 24858075,04 грн., пеню у розмірі 61245,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк (83060, Донецька область, м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163, ) в державний бюджет України судовий збір в розмірі 60119,05 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 08.06.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 13.06.2016.

Суддя Г.Є. Курило

Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2016.