КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2016 р. Справа№ 927/384/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від прокуратури: Глічан С.О. - за посвідченням;

від позивача: Виноградська О.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи на стороні позивача: Алефіренко Т.М. - за належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи на стороні відповідача: Прохоренко О.Є - за належним чином оформленою довіреністю;

за розглядом апеляційної скарги Військового прокурора Чернігівського гарнізону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2016 року у справі № 927/384/16 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства Концерн «Укроборонпром» «171 Чернігівський ремонтний завод»

до Чернігівської обласної державної адміністрації

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державний Концерн «Укроборонпром»

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд»

про скасування розпоряджень виконуючого обов'язки голови Чернігівської обласної державної адміністрації в окремій частині, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, причини неявки суд не повідомив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, беручи до уваги обмежений строк розгляду апеляційної скаги, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

1) позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2) у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес;

3) у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми;

4) не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі;

5) порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору;

6) не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів;

9) до винесення ухвали про порушення провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору.

Наведений у ст. 63 Господарського процесуального кодексу України перелік підстав для повернення позовної заяви є вичерпним і розширенню не підлягає, будь-які інші порушення в оформленні позовної заяви та доданих до неї документів не можуть бути підставою для повернення позовної заяви.

Колегією суддів встановлено, що як на підставу повернення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції послався на п.1 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

В оскаржуваній ухвалі місцевий суд зазначив, що від імені позивача позовну заяву підписано Військовим прокурором Чернігівського гарнізону підполковником юстиції п. Д. Барановським, повноваження якого жодним чином не підтверджені.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень Військового прокурора Чернігівського гарнізону підполковника юстиції п. Д. Барановського станом на період звернення до суду з позовом, місцевий суд дійшов висновку, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, з огляду на що підлягає поверненню без розгляду на підставі п.1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком, вважає його необґрунтованим та неправомірним, враховуючи наступне.

Статтею 29 Господарського процесуального кодексу України визначено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви передбаченні у статті 54 Господарського процесуального кодексу України, згідно з частиною 1 якої позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Згідно з ч. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до п.4 ст.65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, а саме: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії: витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору.

Згідно п.3.5. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зокрема у застосуванні положень пункту 1 частини першої статті 63, а також пункту 1 частини першої статті 81 ГПК України у випадках, коли позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, слід мати на увазі, що, якщо господарський суд має сумніви стосовно наявності у особи, яка підписала позовну заяву, відповідних повноважень, він у процесі підготовки справи до судового розгляду витребує у позивача докази на підтвердження таких повноважень. У разі їх неподання суд виносить ухвалу про залишення позову без розгляду. Якщо позовну заяву підписано особою на підставі виданої їй довіреності, до заяви має бути додано оригінал або належно завірену копію такої довіреності. У разі коли до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано оригіналу або належно завіреної копії довіреності, але в цій заяві вміщено посилання на номер і дату довіреності, то господарський суд, приймаючи заяву до розгляду, витребує у позивача таку довіреність, а в разі її неподання виносить ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Отже, у разі виникнення сумнівів щодо наявності повноважень Військового прокурора Чернігівського гарнізону підполковника юстиції п. Д. Барановського на підписання позовної заяви, місцевий господарський суд не був позбавлений права та можливості витребувати від позивача додаткові докази на підтвердження посадового становища підписанта та наявності в нього повноважень на підписання даної позовної заяви станом на день подання позову. Вказане питання можливо було вирішити як на стадії підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК України), так і під час розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 27.04.2016 року у справі № 927/384/16 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Таким чином, розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, слід здійснити суду першої інстанції при ухваленні рішення у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військового прокурора Чернігівського гарнізону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2016 року у справі №927/384/16 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2016 року у справі №927/384/16 - скасувати.

3. Матеріали справи №927/384/16 направити на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко