КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2016 р. Справа№ 5011-54/8221-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання: Куценко К.Л.

за участю представників:

від прокуратури: Кузьміна К.Г. - посвідчення №040868 від 29.01.2016;

від позивача 1: не з'явились;

від позивача 2: Канюк Я.Ю. - представник за довіреністю № 434 від 13.08.2014;

від відповідача: Горкавий О.П. - представник за довіреністю б/н від 16.02.2016;

від третьої особи: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Русь-95"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2016

у справі № 5011-54/8221-2012 (суддя - Стасюк С.В.)

за заявою приватного підприємства "Русь-95" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2012 у справі № 5011-54/8221-2012

за позовом заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі:

1) Міністерства фінансів України

2) Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"

до Приватного підприємства "Русь-95"

за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав"

про стягнення 173832763,00 грн. шляхом звернення стягнення за рахунок предмета іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Оболонського району міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до Приватного підприємства "Русь-95", за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав" про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення, які є предметом іпотеки за іпотечними договорами від 30.12.2008 року, на суму 173832763 грн., шляхом продажу заставного майна з прилюдних торгів із початковою ціною реалізації в розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2013 року у справі № 5011-54/8221-2012, позов задоволено частково: стягнуто з ПП "Русь-95" на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 102 999 108,88 грн. заборгованості за кредитом, 67 966 723,98 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом за рахунок реалізації майна:

- група приміщень № 4, загальною площею 1462,60 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19 А (договір іпотеки № 1 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- вбудовано-прибудоване приміщення магазину "Добробут" з підвалом, загальною площею 833,40 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Лагунової Марії, буд. 10 (договір іпотеки № 3 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення №№ 4, 5 (в літері А), загальною площею 509,20 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В (договір іпотеки № 4 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення (в літері А), загальною площею 707,70 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Порика Василя, буд. 13 (договір іпотеки № 6 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.)

- нежиле приміщення № 5, загальною площею 124,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19 А (договір іпотеки № 7 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежиле приміщення (в літері А), загальною площею 831,64 кв.м: група приміщень № 1 площею 425,80 кв.м., група приміщень № 7 площею 267,00 кв.м., частина групи приміщень № 8 площею 36,40 кв.м., МСК площею 102,44 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 144 В (договір іпотеки № 8 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення № 3 та № 6, з примикаючою до приміщень рампою площею 70 кв.м., загальною площею 612,50 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Закревського Миколи, буд. 47 (договір іпотеки № 10 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 2а) (в літері А), загальною площею 39,40 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39 В (договір іпотеки № 12 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.)

- група приміщень № 6, загальною площею 105,90 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19 А (договір іпотеки № 13 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежиле приміщення № 6 (в літері А), загальною площею 68,10 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39 В (договір іпотеки № 15 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення І поверху (в літері А), загальною площею 411,80 кв.м.: приміщення № 3 (№№ 12-17, 17', 18-30) площею 312,60 кв.м. та приміщення № 1 (№№ 6, 6-а, 13, 14, 16, 17, 19, 19-а, 20-24) площею 99,20 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39 В (договір іпотеки № 16 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.) шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження"та з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", з початковою ціною реалізації у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки за Договорами іпотеки від 30.12.2008 р. №№ 1, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 12, 13, 15, 16 без оформлення заставної, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 14.05.2016 рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у даній справі залишено без змін.

На виконання рішення суду у даній справі Господарським судом міста Києва 14.02.2013 року було видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 у справі № 5011-54/8221-2012 було встановлено, що в ході виконавчого провадження Державною виконавчою службою України реалізовано всі об'єкти нерухомості, на які було звернено стягнення, а тому заяву ПП «Русь-95» про визнання наказу по справі № 5011-54/8221-2012 таким, що не підлягає виконанню задоволено.

28.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного підприємства "Русь-95" надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012.

25.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про доповнення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012 новими підставами з доданням нових доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.03.2016 у справі №5011-54/8221-2012 у задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2012 у справі №5011-54/8221-2012 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Приватне підприємство "Русь-95" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 01.03.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ПП "Русь-95" про перегляд за нововиявленими обставинами задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2012 скасувати, а у задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що клопотання від 25.02.2016 за своїм змістом є фактично поданням іншої заяви про перегляд судової справи за нововиявленими обставинами, тоді як, на думку апелянта, така заява є доповненням раніше поданої заяви. Окрім цього, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не в повному обсязі було досліджено обставини справи, порушено норми процесуального права, та неправильно застосовано положення ст. 112 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Русь-95" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 було прийнято до провадження та призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді - Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Справа розглядалася різними складами суду.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 у зв'язку з виходом головуючого судді (судді - доповідача) Іоннікової І.А. у відпустку, призначено та здійснено повторний автоматичний розподіл справи № 5011-54/8221-2012.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2016 для розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Русь-95" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 у справі № 5011-54/8221-2012 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді - Гончаров С.А., Сулім В.В., яка ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 прийняла апеляційну скаргу відповідача у даній справі до свого провадження та призначила до розгляду на 26.05.2016.

25.05.2016 у зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. на лікарняному, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.05.2016, для розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Русь-95" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 у справі № 5011-54/8221-2012 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Гончаров С.А., вказана колегія прийняла апеляційну скаргу у даній справі до свого провадження та призначила розгляд справи на 08.06.2016.

03.06.2016 через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення позивача 2, в яких останній зазначив, що суд першої інстанції правомірно не розглядав по суті заяву від 25.02.2016, оскільки така заява була подана з порушення ч. 4 ст. 113 ГПК України; при цьому місцевий господарський суд повинен був повернути вказану заяву на підставі ч. 6 ст. 113 ГПК України. Разом з цим, неповернення такої заяви не є підставою для скасування ухвали суду від 01.03.2016, відтак суд апеляційної інстанції, на думку позивача 2, має переглядати ухвалу місцевого господарського суду в межах поданої первинної заяви.

В судовому засіданні 08.06.2016 представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву відповідача з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник прокуратури в судовому засіданні 08.06.2016 проти апеляційної скарги заперечила, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення. Зазначила, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що заява від 25.02.2016 про доповнення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами є за своєю суттю фактично іншою заявою про перегляд за нововиявленими обставинами. Також зазначила, що наведені відповідачем обставини не спростовують факту набуття відповідачем права власності на предмет іпотеки на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2010 у справі № 2-362/2009, а тому вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Представник позивача 2 в судовому засіданні 08.06.2016 проти апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях № 117/244494/2016 від 02.06.2016. Подав заяву про відмову від здійснення фіксації судового процесу, яка була задоволена судом апеляційної інстанції з урахуванням того, що інші учасники апеляційного провадження не надали заяв щодо фіксації судового процесу.

Представник позивача 1 в судове засідання 08.06.2016 не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак в матеріалах справи наявний відзив на апеляційну скаргу у даній справі, в якому позивач 1 зазначив, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність визначених трьох умов. Разом цим, заява відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не містить обов'язкових умов, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у її задоволенні, відтак, на думку позивача 1, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В судове засідання 08.06.2016 представник третьої особи не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення від 03.06.2016 про вручення ухвали суду від 26.05.2016. Жодних клопотань, заяв від останнього не надійшло.

Враховуючи, що явка сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а також з урахуванням встановленого обмеженого строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а саме: протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали суду про прийняття апеляційної скарги до провадження (ч. 2 ст. 102 ГПК України), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без позивача 1 та третьої особи, які не з'явились, були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, заслухавши пояснення присутніх представників учасників апеляційного провадження Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду та ухвали (які підлягають оскарженню окремо від рішення в порядку 106 ГПК України) у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного підприємства "Русь-95" надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012. Підставами перегляду в якій відповідач визначив як наявність істотних обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст. 112 ГПК України).

Разом з цим, 25.02.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про доповнення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012 новими підставами та з переліком нових доказів, які були до неї додані.

В цій частині суд апеляційної погоджується з висновком місцевого господарського суду, що фактично заявник у доповненні до заяви від 27.04.2015 заявив ще нові обставини, які вважає істотними та нововиявленими, з посиланням на нові рішення судів в інших справах різних юрисдикцій.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що сторона не може бути позбавлена права на звернення з такою заявою, проте таке звернення повинно відбуватися за загальним правилом, зокрема, з дотриманням ч. 4, ст. 113 ГПК України. Разом з цим, заявник не направив в установленому порядку (на чому наголошував позивач та не спростував відповідач) таку заяву іншим учасникам апеляційного провадження. А тому суд першої інстанції правомірно не розглядав по суті вищезазначену заяву про доповнення підстав до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами; повинен був її повернути в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 113 ГПК України. Проте, неповернення вказаної заяви не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали в порядку ст. ст. 103, 104 ГПК України. Тому в цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не досліджує заяву про доповнення підстав до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, яка була подана стороною 25.02.2016. Відтак суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу місцевого господарського суду в межах поданої первинної заяви.

В заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 27.04.2015 (т. 6, а.с. 1-5) заявник зазначив наступні нововиявлені обставини:

- недійсність рішення № 2-801/2007 від 27.04.2007, і протиправність дій БТІ при реєстрації за ТОВ «Святослав» права власності на 11 приміщень, що були передані в іпотеку ПАТ АБ «Укргазбанк»;

- незаконність записів державної реєстрації за ТОВ «Святослав» права власності на приміщення на підставі рішення від 27.04.2007 по справі 2-801/2007, оскільки останнє так і не набрало законної сили в установленому законом порядку, а апеляційним судом відмовлено ТОВ «Святослав» у задоволенні позову про дійсність договору від 18.01.2007 купівлі-продажу нерухомого майна (в тому числі 11 приміщень, що були передані в іпотеку ПАТ АБ «Укргазбанк») через нікчемність цього договору;

- наявність заборон суду (арешту) на відчуження нерухомого майна ПП «Русь-95».

При цьому суд апеляційної інстанції відзначає, що жодна з наведених апелянтом справ (рішення у них) не покладалися в основу рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012, більш того в даному рішенні відсутні посилання на них, зокрема, в розумінні ст. ст. 35, 43 ГПК України, їх висновки не наводились судом першої інстанції.

Разом з цим, суд першої інстанції при розгляді позову досліджував питання щодо права власності ПП «Русь-95» на спірні приміщення Так в рішенні зазначено про фактичний перехід права власності та те, що відбулася заміна власника на спірні 11 приміщень з відповідним обґрунтуванням.

З матеріалів справ вбачається, що первинно у відзиві на позовну заяву (т. 2, а.с. 2-3) апелянт відзначав, що ТОВ «Святослав» ніколи не набував право власності на спірні об'єкти, а тому не могла і відбутися заміна власника від ТОВ «Святослав» на ПП «Русь-95». Саме ці доводи відповідач і вважав однією із підстав для відмови в позові. Аналогічна позиція також відображена відповідачем в його апеляційній скарзі у даній справі (т. 4, а.с. 16-17), де останній зазначає, що ні прокурор, ні позивач не надали суду жодних доказів права власності третьої особи на майно, яке є предметом 11-ти договорів іпотеки, і, відповідно не надали доказів зміни власника вказаних приміщень, оскільки таких доказів не існує.

Таким чином, вказані доводи апелянта неодноразово відображались останнім в поданих заявах та процесуальних документах, тоді як приєднання до заяви нових рішень судів України є лише подачею нових доказів та обґрунтуванням наведеної обставини, яка була відома заявнику під час розгляду справи судом першої інстанції. Вищенаведене також підтверджується доданою до відзиву (т.2, а.с. 5-9) ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.07.2012 у справі № 12/5026/794/2012. Зі змісту якої вбачається, що ПП «Русь-95» ще до ухвалення рішення по даній справі просило зобов'язати ТОВ «Святослав» подати заяву про вилучення заборони відчуження об'єктів нерухомого майна та вилучення у Державному реєстрі іпотек відповідних записів про державну реєстрацію заборони нерухомого майна та нежилі приміщення на підставі договорів іпотеки між ТОВ «Святослав» та ПАТ АБ «Укргазбанк». При цьому з даної ухвали також вбачається, що позивач (ПП «Русь-95») просив суд вийти за межі позовних вимог та визнати недійсними пов'язані з предметом спору договори іпотеки укладені між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Святослав», що не заперечується апелянтом.

Про вищезазначене апелянт також зазначав у апеляційній скарзі на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 у даній справі (т.4 а.с. 13). Про недійсність 11 договорів іпотеки також вказував у цій же апеляційній скарзі (т.4 а.с. 16).

Окрім цього, в постанові Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2013 (т. 4, а.с. 166, 168) у даній справі судом було зазначено, що на час укладення кредитного договору та договорів іпотеки нерухомого майна право власності на нерухоме майно, що було предметом іпотеки було зареєстровано за третьою особою ТОВ «Святослав», згідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 27 квітня 2007 року по справі № 2-801. При цьому ПП «Русь 95» було учасником процесу в даній справі, отже, апелянт знав про спір щодо визнання права власності за третьою особою, належних доказів оскарження судового рішення, зокрема, суду не надав.

Більше того, відповідач знову ж вказував про дані обставини, що підтверджується змістом касаційної скарги, що міститься в матеріалах справи (т. 4, а.с. 191-192).

Доводи апелянта, що суд не дослідив питання, чи є відповідач власником 11 спірних приміщень, судом апеляційної інстанції також не приймаються і з тієї підстави, що в постанові КАГС від 06.02.2013 (т. 4, а.с. 13) суд зазначав, що наявний лист - довідка Київського БТІ № 33106 (И-2012) від 05.09.2012 року, відповідно до якого право власності зареєстровано на даний час за ПП «Русь». Також колегія суддів враховує, що відповідно до ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2010 року здійснено поворот виконання судового рішення та право власності зобов'язано БТІ зареєструвати за ПП «Русь-95».

А тому посилання апелянта на недійсність договорів іпотеки за відсутності у іпотекодавця права власності на предмет іпотеки та в обґрунтування тієї обставини, що до ПП «Русь-95» не перейшло право власності на спірні об'єкти, не є нововиявленими, оскільки про такі обставини апелянту було відомо заздалегідь до ухвалення вказаних рішень і саме на цьому сторона будувала свої доводи та заперечення на позов.

Щодо посилань відповідача на наявність арештів нерухомого майна (третя обставина, яка зазначається апелянтом як нововиявлена) вбачається, що дана обставина з'ясовувалась під час розгляду справи в суді першої інстанції. Так, ПП «Русь-95» подавала в порядку ст. 38 ГПК України клопотання про витребування доказів, зокрема, у Комунального підприємства «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» витяги з державного реєстру прав власності на спірне нерухоме майно (яке було задоволено судом першої інстанції), тобто ще до ухвалення рішення у справі судом з'ясовувались дані обставини.

А тому ця обставина також не є нововиявленою в розумінні ст. 112 ГПК України.

Отже, зазначені відповідачем підстави для перегляду рішення у даній справі не є нововиявленими обставинами в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України, оскільки такі обставини були відомі відповідачу на момент ухвалення рішення, а долучення до матеріалів справи рішень судів України є новими доказами, що лише встановлюють та підтверджують обставини, які раніше були відомі, зокрема, відповідачу. Тоді як сторона звернулась до суду саме з цієї підстави п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України.

Статтею 112 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, серед яких однією з підстав є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

У своїй постанові № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" (із змінами і доповненнями) Пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором.

Фактично підставами звернення як із позовом, так і з заявами є те, що ТОВ «Світослав» і ПП «Русь-95» мали судові спори щодо права власності на спірне іпотечне майно. Протягом 2007-2009 років періодично відбувалась зміна власника предмета іпотеки.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією ПАТ АБ «Укргазбанк», зазначеною в поясненнях по справі №117/7565/2016 від 24.02.2016 (т. 6, а.с. 87-88), що дані обставини не могли були невідомі жодній із сторін, оскільки такі спори розглядались безпоседньо за участю як ТОВ «Світослав», так і ПП «Русь-95», а з урахуванням необхідної наявності трьох умов, зокрема:

- існування на час розгляду справи;

- дані обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

- істотність даних обставин;

вищенаведені і викладені відповідачем у заяві обставини не є нововиявленими.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). У з'ясуванні ж наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з пунктами 2 - 5 частини другої статті 112 Господарського процесуального кодексу має значення тільки сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Отже, апелянт не наводить у своїй заяві нововиявлені обставини, а фактично на підтвердження своєї позиції у справі подає суду нові докази.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права з посиланням на протокол судового засідання від 25.02.2016 (т. 6, а.с. 109), судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки як вбачається із зазначеного протоколу судового засідання, місцевим господарським судом лише було зазначено про надходження через канцелярію суду додаткових пояснень відповідача. При цьому в даному протоколі місцевий господарський суд не зазначає про прийняття та приєднання вказаних додаткових пояснень до матеріалів справи. Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач був не позбавлений права подати до місцевого господарського суду письмові зауваження з приводу допущених у протоколі неправильностей або неповноти протоколу в порядку ст. 81-1 ГПК України. Однак, відповідач таким правом не скористався, хоча з його змістом був ознайомлений (заява про ознайомлення з матеріалами справи (т. 6, а.с. 129).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до приписів ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило у законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 "Справа "Совтрансавто-Холдинг" проти України", п. 72 "Оцінка Суду"; рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 "Справа "Желтяков проти України", п.42).

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101, 112 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32 - 34, 36, 43, 49, 99, 101-106, 112, 114 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Русь-95" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 у справі № 5011-54/8221-2012 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 у справі № 5011-54/8221-2012 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 5011-54/8221-2012 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Повний текст постанови складено 14.06.2016.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді С.А. Гончаров

О.М. Гаврилюк