ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.06.2016 Справа № 907/240/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", с. Оноківці Ужгородського району

ДО фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Сокирниця Хустського району

ПРО стягнення суми 38854,81грн., в тому числі 30336грн. боргу по оплаті за надані послуги із сумісної підвіски, 255,30грн пені, 211,85грн три відсотки річних, 345,07грн інфляційних втрат, 2397,79грн. - 40% річних за користування чужими грошовими коштами та 5308,80грн - 20% штрафу

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - Ландовська М.В. - представник за довіреністю №171 від 29.12.2015р.

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго", с. Оноківці Ужгородського району звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Сокирниця Хустського району про стягнення суми 38854,81грн., в тому числі 30336грн. боргу по оплаті за надані послуги із сумісної підвіски, 255,30грн пені, 211,85грн три відсотки річних, 345,07грн інфляційних втрат, 2397,79грн. - 40% річних за користування чужими грошовими коштами та 5308,80грн - 20% штрафу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.04.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 11.05.2016р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.05.2016року було відкладено розгляд справи на 26.05.2016р.

Ухвалою суду від 26.05.2016р. розгляд справи було відкладено на 07.06.2016р.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. На виконання вимог суду подав копію Витягу з ЄДРПОУ про реєстрацію відповідача як фізичної особи - підприємця.

Відповідач вимог ухвали суду від 07.09.2015р., від 22.09.2015р. та від 06.10.2015р. не виконав, витребуваних судом матеріалів не подав, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив. Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Матеріали справи містять відомості стосовно отримання відповідачем ухвал суду, в тому числі ухвали про порушення провадження у справі, однак, повноважного представника відповідачем в судове засідання не направлено, поважних причин невиконання вимог суду не наведено.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.Відповідач вимог ухвали суду від 07.09.2015р., від 22.09.2015р. та від 06.10.2015р. не виконав, витребуваних судом матеріалів не подав, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив. Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Матеріали справи містять відомості стосовно отримання відповідачем ухвал суду, в тому числі ухвали про порушення провадження у справі, однак, повноважного представника відповідачем в судове засідання не направлено, поважних причин невиконання вимог суду не наведено.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 07.06.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Хустським РЕМ ПАТ „Закарпатобленерго" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 01.09.2014 року було укладено договір №2 про надання послуг із сумісної підвіски волоконно - оптичного кабелю.

Згідно з п. 2.1 Договору предметом договору є строкове платне сумісне користування, в межах параметрів, визначених ТУ, опори ЛЕП 0.4-1 ОкВ, перелік яких наведений в Додатку №1 до Договору, які належать позивачу, для сумісної підвіски ВОК відповідачем.

Відповідно до п. 3.1 договору, об'єкт підвіски надається позивачем в строкове платне сумісне користування відповідача для влаштування Загальної мережі, з метою надання мультимедійних послуг абонентам (користувачам) Закарпатської області з дотриманням вимог даного договору та технічних умов на сумісну підвіску.

Факт надання послуги підтверджується шляхом підписання сторонами відповідного акту відповідно до наведеного в додатку 3 до договору зразку (п.6.9).

На виконання умов договору, позивач звертався до відповідача з листом від 21.03.2016 року №116-25/1774 та вимогою підписати вищевказані акти та здійснити оплату наявної заборгованості, однак ФОП ОСОБА_1 всупереч умов договору ухиляється від підписання Актів про надані послуги із сумісної підвіски за листопад - грудень 2014 року, січень-листопад 2015 року, січень-березень 2016 року.

Зі змісту п. 6.2 та 6.4 договору вбачається, що плата за використання підвіски повинна сплачуватися ФОП ОСОБА_1 в безготівковій формі на банківський рахунок товариства не пізніше п'ятого числа, наступного за розрахунковим у сумі 1 896,00 грн. щомісячно.

Пунктом 8.1.2 договору передбачено, що відповідач взяв на себе обов'язок своєчасно і в повному обсязі вносити плату за використання об'єктом підвіски згідно умов цього Договору.

Зважаючи на наявну заборгованість та за заявою ФОП ОСОБА_1 від 29.10.2015 року, між сторонами 01.12.2015 року було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості, яка утворилася на підставі договору №2 про надання послуг із сумісної підвіски волоконно - оптичного кабелю від 01.09.2014 року, згідно з умовами якого заборгованість у сумі 26 544,00 грн., що виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору №2 від 01.09.2014р. було реструктуризовано на 4 місяці.

Відповідно до графіку погашення боргу, відповідач повинен був погашати заборгованість з грудня 2015 по березень 2016 рівними частинами щомісяця по 6636,00 грн. (п.1.2).

У п. 1.3 Договору про реструктуризацію заборгованості від 01.12.2015 року, зазначено, що за користування коштами відповідачем, за кожний день до дня фактичного погашення суми заборгованості нараховується 40% річних, відповідно до статті 536 ЦК України.

Пунктом. 1.5. Договору про реструктуризацію передбачений обов'язок відповідача самостійно сплачувати розмір встановлених відсотків передбачених п.1.3 Договору.

За п. 1.4 Договору про реструктуризацію, оплата кожного платежу здійснюється з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць.

Згідно п. 2.1 Договору про реструктуризацію, за кожний факт порушення боржником термінів виконання зобов'язань за цією Угодою більше ніж на 5 днів, сторона-2 зобов'язана сплатити стороні-1 штраф в розмірі 20% від несплаченої (несвоєчасно сплаченої) суми, визначеної в п. 1.2. Угоди.

З укладенням договору про реструктуризацію відповідач визнав борг в сумі 26 544,00 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати заборгованості за договором реструктуризації у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка складає 30336 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 30336,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 255,30грн. пені, 3% річних в розмірі 211,85грн. та інфляційні втрати в розмірі 345,07грн., 2397,79грн. - 40% річних за користування чужими грошовими коштами та 5308,80грн - 20% штрафу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 9.5 Основного договору передбачено, що у випадку прострочення оплати по даному договору сторона-2 сплачує стороні-1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Таким чином вимога щодо нарахованої позивачем пені за прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 255,30грн. Підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем вірно розраховані вищезазначені показники.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в розмірі 211,85грн. та 345,07грн. Відповідно.

Що стосується заявлених вимог в частині стягнення 2397,79грн. - 40% річних за користування чужими грошовими коштами та 5308,80грн - 20% штрафу, суд констатує наступне.

Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У п. 1.3 Договору про реструктуризацію заборгованості від 01.12.2015 року, зазначено, що за користування коштами Сторони-1, за кожний день до дня фактичного погашення суми заборгованості нараховується 40% річних, відповідно до статті 536 ЦК України.

Згідно п. 2.1 Договору про реструктуризацію, за кожний факт порушення боржником термінів виконання зобов'язань за цією Угодою більше ніж на 5 днів, сторона-2 зобов'язана сплатити стороні-1 штраф в розмірі 20% від несплаченої (несвоєчасно сплаченої) суми, визначеної в п. 1.2. Угоди.

У пункті 6 Пленуму Вищого господарського суду України у постанові від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (далі Пленум) зазначено, що стягнення процентів річних за ст. 625 ЦК України є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами.

Як вбачається із змісту підпункту 6.2 Пленуму, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

В аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві Верховний суд України зазначив, що «у судів виникають труднощі при вирішенні питання щодо одночасного стягнення процентів, визначених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК і трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК. При розгляді цього питання слід мати на увазі, що проценти, визначені статтями 536, 1048, 1056-1. 1061 ЦК. є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу- процентів, передбачених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК. є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором)».

Разом з тим, Верховний суд України зазначив, що «що одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК, виключає застосування ст. 625 ЦК у тому випадку, коли ст. 536 ЦК застосовується за прямою вказівкою законодавця як спеціальна міра відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Така вказівка, зокрема, міститься у ч. З ст. 693 (нарахування процентів на суму попередньої оплати товару у разі прострочення продавцем передачі товару), ч. 4 ст. 694 (у разі прострочення покупцем оплати товару), ч. 2 ст. 1214 (у разі безпідставно одержання чи збереження грошей) ЦК».

В законодавстві відсутні прямі вказівки щодо застосування ст. 536 ЦК України як спеціальної міри відповідальності у випадку порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги із сумісної підвіски.

З огляду на вищенаведене, заборгованість у сумі 2397,79грн. - 40% річних за користування чужими грошовими коштами та 5308,80грн - 20% штрафу належить задовольнити.

Судові витрати у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України та п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів виконання своїх обов'язків за Договором.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 38854,81грн., в тому числі 30336грн. боргу по оплаті за надані послуги із сумісної підвіски, 255,30грн пені, 211,85грн три відсотки річних, 345,07грн інфляційних втрат, 2397,79грн. - 40% річних за користування чужими грошовими коштами та 5308,80грн - 20% штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (90450, АДРЕСА_1, код ЄДРЮОФОП НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства „Закарпаттяобленерго" (89412, с. Оноківці, вул. головна, 57 Ужгородського району, код ЄДРЮОФОП 00131529) суму 38854,81грн. (тридцять вісім тисяч вісімсот п'ятдесят чотири грн. 81 коп.), в тому числі 30336грн. боргу по оплаті за надані послуги із сумісної підвіски, 255,30грн пені, 211,85грн три відсотки річних, 345,07грн інфляційних втрат, 2397,79грн. - 40% річних за користування чужими грошовими коштами та 5308,80грн - 20% штрафу, а також суму 1378,00грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 10.06.2016р.

Суддя О.Ф. Ремецькі