ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.06.2016 Справа № 920/429/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО», с. Калінінське, Липоводолинського району, Сумська область;

до відповідачів: 1. Липоводолинської районної державної адміністрації, смт. Липова Долина, Сумська область;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропартнери-2009», смт. Липова Долина, Сумська область;

про визнання договору оренди землі недійсним

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 25.01.2016 р.;

Від відповідачів: 1. ОСОБА_2, довіреність №976 від 12.04.2016 р.;

2. ОСОБА_3, довіреність №59 від 15.04.2016 р.;

При секретарі судового засідання Саленко Н.М.

Суть спору: позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі (15,5 не переоформлених паїв) від 01.03.2016 р., укладений між Липоводолинською районною державною адміністрацією Сумської області і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропартнери-2009» на 15,5 не переоформлених паїв загальною площею 64,1570 га на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 в письмовому відзиві від 19.05.2016 р. проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач позбавлений права звертатись з такими вимогами в суд, оскільки він сам не набув права оренди на законних підставах, адже передача в оренду позивачу земельних ділянок (часток) також відбулася на підставі рішення комісії щодо перевірки відповідності діючому законодавству використання земель державної, комунальної та приватної власності 24.04.2015 р., яка не має жодного відношення до передачі в оренду даних земельних ділянок.

Відповідач 2 в письмовому відзиві від 06.06.2016 р. зазначив, що спірний договір був укладений у повній відповідності з вимогами діючого законодавства, а позивач чинить йому перешкоди в користуванні спірними земельними ділянками, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив:

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 20 серпня 2015 р. між Липоводолинською районною державною адміністрацією і Товариством з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» був укладений договір оренди землі (6 не переоформлених паїв) (далі за текстом «Договір 1»), відповідно до умов якого відповідач 1 надав, а позивач прийняв у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться за межами населеного пункту на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району, загальною площею 24,876 га, у тому числі 20,863 га ріллі, 4,013 га сіножатей.

Позивач приступив до користування зазначеною земельною ділянкою після підписання відповідного акту приймання-передачі від 20.08.2015 р., який є додатком до Договору 1 та міститься в матеріалах справи /а.с. 12/.

Зі змісту п. 8 Договору 1 вбачається, що його укладено на 1 рік. Після закінчення строку договору позивач має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі позивач повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово відповідача 1 про намір продовжити його дію.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що він належним чином виконував умови Договору 1 та продовжував використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням, проте у березні 2016 року на його адресу надійшов лист №43 від 15.03.2016 р. відповідача 2, зі змісту якого йому стало відомо про те, що рішенням земельної комісії при Липоводолинській райдержадміністрації (протокол засідання №3 від 16.02.2016 р.) ТОВ «Агропартнери-2009» було передано в оренду по Калінінській сільській раді 15,5 не переоформлених паїв та укладено відповідний договір оренди від 01.03.2016 р., у звязку з чим просив позивача передати спірні земельні ділянки в подальше користування відповідача 2. Таким чином, вважає, що договір від 01.03.2016 р., укладений між відповідачами, порушує законні права та інтереси позивача, у звязку з чим просить суд визнати його недійсним.

Судом встановлено, що 01 березня 2016 р. між Липоводолинською районною державною адміністрацією і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропартнери-2009» був укладений договір оренди землі (15,5 не переоформлених паїв) (далі за текстом «Договір 2»), відповідно до умов якого відповідач 1 передає, а відповідач 2 приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (15,5 паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району, загальною площею 64,1570 га, у тому числі 50,5980 га ріллі, 10,0910 га сіножатей, 3,4680 га багаторічних насаджень.

Пунктом 8 Договору 2 встановлено, що його укладено на 12 місяців, закінчення терміну дії договору 25.02.2017 року. Після закінчення строку договору позивач має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі позивач повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово відповідача 1 про намір продовжити його дію.

Крім того, в матеріалах справи міститься акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, підписаний представниками відповідачів 26.02.2016, /а.с. 20/.

Таким чином, з аналізу тексту Додатків /списки не переоформлених земельних паїв/ до Договорів 1 та 2 встановлено, що земельні паї, які були передані відповідачем 1 в оренду позивачу по Договору 1, входять до складу паїв, які були передані в оренду відповідачу 2 у складі 15,5 не переоформлених паїв по Договору 2.

Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.2 цієї ж статті).

Зі змісту ч. ч. ст. 640 ЦК України вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2000 № 119 було затверджено Порядок реєстрації договорів оренди земельної частки (паю) (далі за текстом «Порядок»), який визначає умови та процедуру реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю). Договір оренди реєструється у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв), що ведеться за формою згідно з додатком. Датою реєстрації договору оренди є дата внесення відповідного запису до цієї Книги (п. 4 Порядку).

Так, судом встановлено, що договір оренди землі (6 не переоформлених паїв) від 20.08.2015 р. не зареєстрований у Калінінській сільській раді, що підтверджується довідкою Калінінської сільської ради №31/1 від 29.03.2016 р., а також не заперечується представниками сторін.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що договір оренди землі (6 не переоформлених паїв) від 20.08.2015 р. між Липоводолинською районною державною адміністрацією і ТОВ «СК-АГРО» не може вважатися укладеним в розумінні ст. 638 ЦК України.

Зі змісту ч. 1. ст. 15 Цивільного кодексу України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 цієї ж статті).

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень, а відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які за законодавством мають підтверджуватися певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що судом встановлено факт неукладеності договору оренди землі від 20.08.2015 р. між ТОВ «СК-АГРО» і Липоводолинською районною державною адміністрацією, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не подано доказів на підтвердження порушення його прав або законних інтересів, у звязку з чим позовні вимоги визнаються судом безпідставними, необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» і вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Повний текст рішення підписано 15.06.2016 року.

Суддя ОСОБА_4