ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р.Справа № 916/1061/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства „Українське Дунайське пароплавство, Одеська область, м. Ізмаїл

до відповідача: Державного підприємства водних шляхів „Устьдунайводшлях, Одеська область, м. Ізмаїл

про стягнення 180 870,46грн.

Суддя Лепеха Г.А.

Представники сторін:

Від ПАТ „Українське Дунайське пароплавство ОСОБА_1, за довіреністю;

Від відповідача не зявився.

Представником позивача подано клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу.

Клопотання судом прийнято та задоволено.

Суть спору: приватне акціонерне товариство „Українське Дунайське пароплавство (далі Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства водних шляхів „Устьдунайводшлях (далі Відповідач) заборгованості у сумі 180 870,46 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

13.05.2016р. представником відповідача надано до канцелярії суду відзив (вх. №11614/16), в якому Відповідач визнає основну заборгованість у сумі 170 000,00грн. та просить відмовити позивачу у стягнені суми пені у розмірі 8 583,61 грн., 3% річних у сумі 586,85 грн. та суми інфляційних витрат 1 700,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив:

16.12.2015 року між приватним акціонерним товариство „Українське Дунайське пароплавство (надалі - „УДП, Позивач) та державним підприємством водних шляхів „Устьдунайводшлях (надалі - ДПВШ „Устьдунайводшлях, Фрахтувальник, Відповідач) було укладено договір № 415/ОЭРФ на буксирування по р. Дунай (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору Фрахтувальник передає, а „УДП приймає до буксирування по р. Дунай земснаряд „Прорвин (надалі - об'єкт), що знаходиться на плаву, без екіпажу, без вантажу, з габаритами та осадкою за заявою „Фрахтувальника „УДП здійснює буксирування об'єкту від порту Вилкове (порт підбуксирування) до порту Ізмаїл 90 км р. Дунай (порт відбуксирування).

Згідно п. 2 Договору до початку буксирування Фрахтувальник не менш ніж за 2 робочих дня направляє на адресу „УДП заявку із зазначенням повної інформації про об'єкт та дату пред'явлення до буксирування.

Пунктом 4 Договору встановлено, що прийом/передача об'єкту, що буксирується в порту підбуксирування та відбуксирування здійснюється шляхом зовнішнього огляду надводної частини об'єкту.

Так, 18.12.2015р. об 11 годині 15 хвилин, згідно акту прийому-передачі безекіпажного судна т/х „Прорвин, встановлено, що об'єкт знаходиться у задовільному стані, водостічності не виявлено, та в подальшому прийнято т/х „Капитан Гайдай для здійснення буксирування.

20.12.2015 р. о 08 годині 45 хвилин т/х „Капитан Гайдай передано об'єкт після завершення буксирування у такому ж задовільному станіта без водостічності, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі безекіпажного судна т/х „Прорвин.

Відповідно до п. 10 Договору, Фрахтувальник оплачує „УДП фрахт за буксирування об'єкту у розмірі 170 000 грн. України (у тому числі ПДВ).

18.01.2016р. було підписано акт виконаних робіт, яким підтверджено, що у відповідності до умов Договору № 415/ОЭРФ від 16.12.2015р. ПрАТ „УДП було виконано, а ДПВШ „Устьдунайводшлях було прийнято роботи з буксирування флоту на суму 170 000,00 грн.

Незважаючи на зазначене, Відповідач не виконав умови домовленості по оплаті за надані йому послуги.

П. 11 Договору передбачено що „Фрахтувальник зобовязується провести оплату потягом 30 діб після отримання рахунку. У випадку несплати рахунку протягом 30 діб, з 31 діб „Фрахтувальник сплачує „ УДП пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожну добу прострочення платежу, індексу інфляції та 3% річних.

Згідно ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи зазначене, Позивачем було застосовано господарські санкції у вигляді врахування індексу інфляції, пені та трьох процентів річних від простроченої суми за період невиконання грошового зобовязання, що має своє відображення у представленому розрахунку.

Таким чином на строк подачі позовної заяви позивачем нарахована заборгованість на загальну суму 180 870,46грн. що складається з суми основного боргу 170 000,00 грн., пені у сумі 8 583,6грн., 3 % річних у сумі 586,85 грн., та інфляційних витрат у сумі 1 700,00 грн.

Згідно ст.ст. 509, 525 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами ст.901 та ст.903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак приймаючи до уваги, що 23.07.2014 року господарським судом Одеської області порушено провадження у справі № 916/2560/14 про банкрутство Державного підприємства водних шляхів „Устьдунайводшлях та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 8 583,61грн., 3% річних у сумі 586,85грн. та 1 700грн. інфляційних витрат є необґрунтованими зважаючи на наступне.

Відповідно до положень статті 19 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до дня введення мораторію.

Разом із тим Закон визначає, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною другою статті 19 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство.

Таким чином, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.

Згідно з частиною третьої статті 19 Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, що містять майнові вимоги; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо

Тобто наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання та трьох процентів річних від простроченої суми. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому нарахування штрафу, пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення.

За таких обставин, з урахуванням наданого відзиву, суд доходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню у сумі 170 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства водних шляхів „Устьдунайводшлях (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Героїв Сталінграду, 36, ) на користь Приватного акціонерного товариства „Українське Дунайське пароплавство (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Краснофлотська, 28, ) 170 000 /сто сімдесят тисячі/ грн. 00 коп. боргу, 2 550 грн. /дві тисячі пятсот пятдесят/ грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Повний текст рішення складено та підписано 10 червня 2016 р.

Наказ видати після прийняття рішенням законної сили.

Суддя Г.А. Лепеха