КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 914/4411/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Новояворівської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016

у справі №914/4411/15 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Новояворівської міської ради

до Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт»

про стягнення 45 603,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Новояворівська міська рада (далі, позивач) звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом (із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.02.2015 №259/10) до Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» (далі, відповідач або Банк) про стягнення з нього заборгованості щодо сплати орендної плати згідно Договору №07/11 від 19.08.2011 за період з 16.02.2015 по 30.04.2015 у розмірі 33 668,43 грн. та пені за несвоєчасне внесення орендної плати у розмірі 9 562,00 грн. за період з 16.02.2015 по 15.01.2016.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.12.2015 матеріали справи №914/4411/15 за вказаним позовом передано для розгляду за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 у позові відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в процесі ліквідації банку є порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, порядку здійснення ліквідаційної процедури та черговості задоволення вимог кредиторів банку, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним і має пріоритет у регулюванні правовідносин між неплатоспроможним банком та його кредиторами.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Новояворівська міська рада звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 у справі №914/4411/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що його вимоги повинні бути виконані Банком відповідно до умов договору, оскільки правова конструкція частини 4 статті 36 та пункту 2 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в їх систематичному тлумачення передбачає обов'язковість виконання договорів, які забезпечують господарську діяльність Банку (яким і є договір оренди нежилого приміщення №07/11 від 19.08.2011, укладений між позивачем та відповідачем у справі) в повному обсязі. Початок тимчасової адміністрації не тільки не є підставою для невиконання договору оренди нерухомого майна, а і не встановлює обмежень щодо виплати банком вимог кредиторів за такими зобов'язаннями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну Новояворівської міської ради у справі №914/4411/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 17.05.2016.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 17.05.2016, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.05.2016 був присутній, письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 у зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивача розгляд справи було відкладено на 07.06.2016.

02.06.2016 позивач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судове засідання, призначене на 02.06.2016, представники сторін не з'явились. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення сторін про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та відповідача.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 19.08.2011 між Новояворівською міською радою (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Стандарт» (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення (далі, Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно нежитлове приміщення на підставі рішення виконкому Новояворівської міської ради № 469 від 22.08.2011 «Про переукладення договору оренди на нежитлове приміщення по вулиці Січових Стрільців, 5 у місті Новояворівську» площею 91,6 кв.м., розміщене за адресою: м. Новояворівськ, вул. Січових Стрільців, 5, на першому поверсі, що знаходиться у власності Новояворівської міської ради і перебуває на балансі Новояворівської міської ради, вартість якого визначена згідно із актом оцінки від 04 травня 2011 року і становить за експертною оцінкою 260 700 грн. без ПДВ, а з урахуванням індексу інфляції 260 406,87 грн. без ПДВ.

Згідно з пунктом 1.2. Договору майно передається в оренду для розміщення відділення банку.

За змістом пункту 3.3. Договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря і перераховується на розрахунковий рахунок Новояворівської міської ради щомісячно, до 15 числа місяця, з одночасним повідомленням про кожний внесок орендної плати. За несвоєчасне внесення орендної плати орендар оплачує пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочки.

Згідно частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Рішенням Новояворівської міської ради від 18.06.2015 №1615 затверджено розпорядження №31 «Про припинення договору оренди нежитлового приміщення з ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» по вул. С.Стрільців, 5 в м. Новояворівську від 30.04.2015», припинено достроково з моменту підписання акту прийому-передачі дію договору оренди нежитлового приміщення №07/11 від 19.08.2011 у зв'язку з віднесенням даної фінансової установи до категорії неплатоспроможних та прийняттям рішення про припинення діяльності відділень банку.

За актом прийому-передачі від 30.04.2015 було здійснено передачу орендованого майна від орендаря до орендодавця.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, зазначив, що за відповідачем утворилась заборгованість зі сплати орендної плати за період з 16.02.2015 по 30.04.2015 у розмірі 33 668,43 грн.

Крім того, позивачем у відповідності до умов пункту 3.3. Договору було нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне внесення останнім орендної плати за період з 16.02.2015 по 15.01.2016 у розмірі 9 562,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Постановою Правління Національного банку України від 19.02.2015 №116 було віднесено Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Стандарт» до категорії неплатоспроможних.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Пунктом 8 частини 2 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (пункт 16 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.02.2015 № 38 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» з ринку, запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію на три місяці з 20.02.2015 по 19.05.2015 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт».

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно частини 1 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Як передбачено частиною 1 та пунктами 3, 4 частини 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.05.2015 № 101 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Стандарт» до 18.06.2015 включно.

Ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно частини 4 статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Так, відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 18.06.2015 №385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.06.2015 №130 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», за яким вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ КБ «Стандарт» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Грицака Ігоря Юліановича строком на 1 рік з 19.06.2015 до 18.06.2016 включно.

Відповідно до частини 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до пункту 5-4 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 19.08.2011 щодо виконання банком (відповідачем) зобов'язань зі сплати орендної плати на користь позивача, які мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з отримання належних йому коштів орендної плати.

Згідно з приписами статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи.

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

17.08.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» (Протокол № 211/15).

Згідно частинами 3 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Відповідач стверджує, що позивач не скористався своїм правом та не звернувся до відповідача із заявою про внесення його до реєстру вимог кредиторів, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Претензії позивача №1217/10 від 17.06.2015 та №1508/10 від 27.07.2015, на які він посилається в апеляційній скарзі, не містять у собі посилань на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не можуть за своїм змістом вважатись заявами про внесення позивача до реєстру вимог кредиторів.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в процесі ліквідації банку є порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, порядку здійснення ліквідаційної процедури та черговості задоволення вимог кредиторів банку, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним і має пріоритет у регулюванні правовідносин між неплатоспроможним банком та його кредиторами, тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу та похідних від неї вимог про стягнення пені належить відмовити.

Посилання скаржника на норми частини 4 статті 36 та пункту 2 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорон, а обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 вказаної статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки позовні вимоги були пред'явлені Банку під час проведення його ліквідації, а не у період дії тимчасової адміністрації, а тому повинні пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури у порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права як кредитора Банку у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Новояворівської міської ради є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Новояворівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 у справі №914/4411/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 у справі №914/4411/15 залишити без змін.

Матеріали справи №914/4411/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко