ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.06.16р. Справа № 904/11171/15

За позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Авто 2007", м. Дніпропетровськ

про розірвання договору комісії від 11.04.2013р. № USE-17.1-120-Д/К-13 та стягнення 2 008 121 грн. 16 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № Д-059/2014 від 28.02.14р.; ОСОБА_2, дов. № Д-075/2016 від 26.04.16р.;

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № б/н від 25.02.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- розірвати договір комісії від 11.04.2013р. № USE-17.1-120-Д/К-13, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест-Авто 2007", в невиконаній його частині;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Авто 2007" грошові кошти в сумі 2 008 121 грн. 16 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань за договором комісії від 11.04.2013р. № USE-17.1-120-Д/К-13 в частині передачі оплачених покупцем виробів на суму 85 386,01 доларів США, що є істотним порушенням умов спірного договору.

29.02.2016р. сторони подали на затвердження господарським судом мирову угоду, датовану 19.02.2016р., підписану з боку позивача генеральним директором ОСОБА_4, з боку відповідача - директором ОСОБА_5, в якій, зокрема, узгодили строки та порядок погашення відповідачем заборгованості в сумі 2 008 121 грн. 16 коп.

Однак, в подальшому відповідач надав відзив на позовну заяву від 29.02.2016р., в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає, що позивач застосовує норми, що не підлягають застосуванню, оскільки заявляє про спричинення йому збитків, керуючись ст.ст. 22, 623 ЦК України та ст. 224 ГК України. Але, на думку відповідача, сума передплати не відноситься до знищення або пошкодження речі та не є витратами понесеними для відновлення порушеного права позивача, також вона не відноситься до доходів, які позивач мав отримати. Сума передплати у розмірі 683 085 грн. 20 коп. дозволяє позивачу вимагати або товар або її повернення. Водночас, просив суд не затверджувати, мирову угоду від 19.02.2016р., оскільки існуючий директор має обмеження в повноваженнях щодо підписання угод. Просив у позові відмовити.

У додаткових запереченнях від 03.06.2016р. відповідач зазначив, що умовами п.5.2 договору комісії передбачено, що погоджена комітентом ціна виробів, наведена у додатках № 1 і № 2 до даного ОСОБА_6, включає вартість виробів, вартість супровідної документації, пакування, маркування, консервації виробів, вартість завантаження виробів, витрати на митне оформлення, витрати за п.3.2.3, комісійну плату, гарантовані зобов'язання, пов'язані з виробами податки і збори та інші необхідні платежі і складає 615 130,88 доларів США. Тобто згідно цього пункту комісійна плата і додаткові витрати позивача включаються у вартість ціни виробів, яка зазначена у вказаних додатках до ОСОБА_6. Отже, нарахування позивачем додаткових витрат у сумі еквівалентній 79 211,21 доларів США та утримання комісійної плати у сумі еквівалентній 45 319,19 доларів США є безпідставним. До того ж, з урахуванням умов п. п. 5.3 ОСОБА_6 та розміру сплачених покупцем грошових коштів, комісійна плата, нарахована позивачем є значно завищеною.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалися перерви з 19.04.2016р. до 16.05.2016р., з 16.05.2016р. до 07.06.2016р., з 07.06.2016р. до 09.06.2016р.

В порядку ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

встановив:

11.04.2013р. між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (комісіонер) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест-Авто 2007" (комітент) укладено договір комісії № USЕ-17.1-120-Д/К-13 (надалі - Договір), відповідно до умов якого комісіонер зобов'язався за дорученням комітента за плату вчинити від свого імені та за рахунок комітента правочин з продажу запасних частин для бронетанкової техніки (надалі - вироби) згідно з додатками № 1, № 2 до цього ОСОБА_6, які є його невід'ємною частиною (п. п. 1.1 ОСОБА_6)

Виступаючи від свого імені комісіонер самостійно вчиняє зовнішньоекономічну угоду (надалі - контракт) з третьою особою (надалі - покупець) на умовах, які не суперечать умовам даного ОСОБА_6 (п. 1.2 ОСОБА_6).

За умовами п. 11.3 ОСОБА_6 він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань сторонами.

Згідно п. 3.1 ОСОБА_6 комісіонер зобов'язався: знайти покупця на вироби комітента, виконати передконтрактну роботу та укласти з покупцем контракт про поставку виробів покупцю на умовах DDU, "Інкотермс 2000", склад покупця в країні покупця, в разі необхідності вчинити інші правочини, спрямовані на забезпечення виконання, наданого комітентом доручення, включаючи транспортування, зберігання та охорону, декларування та митне оформлення виробів (п. п. 3.1.7 ОСОБА_6), залучення відповідних агентів (п. п. 3.1.1 ОСОБА_6); у строк не більше 30 діб по виконанні доручення представити комітенту звіт (п. п. 3.1.5 ОСОБА_6); вжити заходи щодо отримання дозволу Державної служби експортного контролю України щодо реалізації (експорту) виробів покупцю (п. п. 3.1.6 ОСОБА_6) тощо.

Відповідно до п. 3.2 ОСОБА_6 комітент зобов'язався: передати вироби комісіонеру відповідно до умов ОСОБА_6 в упаковці разом з технічною документацією (п.п. 3.2.1 ОСОБА_6); відшкодувати документально підтверджені витрати, які здійснив комісіонер в забезпечення виконання доручення, на умовах, визначених розділом 5 ОСОБА_6, в тому числі: витрати на оформлення відповідних дозволів державних органів влади, у тому числі дозволу Державної служби експортного контролю України; витрати на митне оформлення і декларування виробів та послуги вантажного митного терміналу; витрати на завантаження, перевантаження, транспортування і складське зберігання виробів; витрати, пов'язані з передачею виробів відповідно до розділу 4 договору; витрати на легалізацію документів; банківські витрати, випуск та обслуговування банківських гарантій; представницькі витрати; витрати на відрядження фахівців комісіонера; витрати згідно з п.п. 3.1.1 та 3.1.7 ОСОБА_6 та інші фактичні витрати комісіонера, пов'язані з виконанням ОСОБА_6 (п.п. 3.2.3 ОСОБА_6).

Згідно з п.п. 3.2.4 ОСОБА_6 комітент зобов'язаний сплатити комісіонеру комісійну плату на умовах, визначених розділом 5 ОСОБА_6.

За умовами п.п. 3.2.5 ОСОБА_6 комітент зобов'язався виконати інші дії, що випливають з умов цього договору і стосуються пакування, консервації, транспортування виробів до місця передачі на комісію та передачі безпосередньо, навантаження та розвантаження виробів в місці передачі та їх гарантійного супроводження.

Місце передачі виробів - склад комітента, м. Дніпропетровськ (п. 4.1 ОСОБА_6).

Відповідно до п. 4.2 ОСОБА_6 передача виробів здійснюється однією партією, відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 договору. Строк передачі виробів не перевищує 1 місяць і відраховується з дати отримання комітентом від комісіонера авансового платежу згідно з п. 5.8 ОСОБА_6. Комітент письмово надає позивачу вантажно-габаритні характеристики кожної партії виробів за 15 днів до дати її відвантаження.

Приймання-передача виробів проводиться представниками комісіонера та комітента з оформленням акту приймання-передачі. Датою передачі виробів є дата підписання сторонами акту приймання-передачі (п. 4.3 ОСОБА_6).

Згідно з п. 4.11 ОСОБА_6 акт приймання-передачі є підтвердженням виконання комітентом зобов'язань за ОСОБА_6 в частині, що стосується передачі виробів комісіонеру для їх реалізації покупцю.

Відповідно до п. 5.1 ОСОБА_6 ціна продажу виробів за контрактом встановлюється комісіонером в розмірі погодженої комітентом ціни виробів.

Погоджена комітентом ціна виробів наведена у додатку № 1 та додатку № 2 до ОСОБА_6, включає в себе вартість виробів, вартість супровідної документації, пакування, маркування, консервації виробів, вартість завантаження виробів, витрати на митне оформлення, витрати за п.п. 3.2.3 ОСОБА_6, комісійну плату, гарантійні зобов'язання, пов'язані з виробами податки, збори та інші необхідні платежі і складає 615 130 (шістсот п'ятнадцять тисяч сто тридцять) доларів 88 центів США (п. 5.2 ОСОБА_6).

Відповідно до п. 5.3 ОСОБА_6 за виконання доручення за договором комісіонер одержує комісійну плату разом із нарахованим ПДВ, який підлягає сплаті комісіонером з отриманої комісійної плати, в розмірі 10% від ціни продажу виробів за контрактом.

Згідно з п. 5.4 ОСОБА_6 в редакції додаткової угоди № 1 від 11.12.2013р., всі витрати комісіонера за п.п. 3.2.3 ОСОБА_6 на виконання даного ОСОБА_6 не можуть перевищувати 211 382 (двісті одинадцять тисяч триста вісімдесят два) долари 72 центів США без додаткового погодження з комітентом. Частина коштів, що не витрачені за цим пунктом, є додатковою комісійною платою комісіонера.

Право комісіонера на комісійну плату виникає з моменту укладення контракту (п. 5.5 ОСОБА_6).

Комісіонер має переважне право відраховувати належні йому за ОСОБА_6 суми з усіх грошових коштів, отриманих ним за реалізовані за дорученням комітента вироби (п. 5.6 ОСОБА_6).

За умовами п. 5.7 ОСОБА_6 усі витрати комісіонера підтверджуються ним документально та відображаються в його звіті, який складається та подається комітенту в письмовій формі з дотриманням режиму таємності та конфіденційності.

Кошти за продаж виробів комітента надходять від покупця на рахунок комісіонера. Комісіонер повинен передбачити в контракті з покупцем надходження 50% коштів авансовим платежем і 50% - після підписання сторонами актів технічної інспекції виробів (п. 5.8 ОСОБА_6).

Згідно з п. 5.9 ОСОБА_6 комітент доручає комісіонеру перераховувати отримані грошові кошти, за винятком комісійної плати комісіонера та витрат комісіонера, на розрахунковий рахунок комітента в національній валюті України за курсом продажу на українському міжбанківському валютному ринку на день продажу протягом 5 (п'яти) банківських днів після надходження відповідних коштів на рахунок комісіонера.

За порушення строку передачі виробів, визначеного розділом 4 ОСОБА_6, комітент сплачує комісіонеру неустойку у розмірі 0,01% ціни продажу невчасно переданих виробів за кожний день прострочення, але не більше 10% від ціни продажу невчасно переданих виробів (п. 9.1 ОСОБА_6).

Крім неустойки, визначеної п. 9.1 ОСОБА_6, комітент відшкодує комісіонеру як стороні контракту понесені ним збитки внаслідок будь-яких обставин, що виникли у зв'язку з невиконанням комітентом гарантійних зобов'язань або інших умов ОСОБА_6 (п. 9.2 ОСОБА_6).

Відповідно до п. 9.4 ОСОБА_6 в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань однією із сторін вона зобов'язана відшкодувати іншій завдані цим збитки.

На виконання умов ОСОБА_6, позивач за дорученням відповідача вчинив від свого імені за рахунок відповідача правочин: уклав із покупцем Акціонерне товариство "Семей Інжиніринг", Республіка Казахстан контракти № USE-17.1-29-К/КЕ-12 та № USE-17.1-31-К/КЕ-12 на продаж останньому виробів відповідача, визначених в додатках № 1 та № 2 до ОСОБА_6.

В подальшому, виконуючи умови ОСОБА_6, позивач перерахував відповідачу отримані від покупця грошові кошти у загальній сумі 252 108,40 доларів США, які складаються з:

- 78 558,77 доларів США, що еквівалентно 639 221 грн. 32 коп. за курсом продажу валюти на міжбанківському валютному ринку України 813,6855 грн. за 100 доларів США (перераховані платіжними дорученнями № 906 та № 907 від 16.04.2013р.) (т.1, а.с. 30, 31);

- 78 558,77 доларів США, що еквівалентно 638 632 грн. 48 коп. за курсом продажу валюти на міжбанківському валютному ринку України 812,9357 грн. за 100 доларів США (перераховані платіжними дорученнями № 1302 та №1303 від 21.06.2013р.) (т. 1, а.с. 33, 34);

- 94 990,94 доларів США, що еквівалентно 774 825 грн. 42 коп. за курсом продажу валюти на міжбанківському валютному ринку України 815,6835 грн. за 100 доларів США (перераховані платіжними дорученнями №3128 та №3129 від 26.12.2013р.).

Отримання відповідачем грошових коштів від позивача підтверджується також відповідними звітами комісіонера, які складались позивачем на виконання п.п. 3.1.5 ОСОБА_6 та підписувались сторонами (т. 1, а.с. 32, 35, 42).

Крім того, вказані звіти містять інформацію щодо одержання комісіонером валютних коштів від покупця, розміру витрат комісіонера та утриманої ним комісійної плати, розмір заборгованості комітента стосовно передачі продукції а комісію тощо.

З метою забезпечення виконання наданого відповідачем доручення за ОСОБА_6 позивачем було здійснено витрати на оформлення відповідних дозволів державних органів влади, у тому числі дозволів Державної служби експортного контролю України (п.п. 3.2.3 ОСОБА_6), залучення відповідних агентів (п.п. 3.1.1 ОСОБА_6), транспортування, декларування та митне оформлення виробів (п.п. 3.1.7 ОСОБА_6) та інші витрати, пов'язані з виконанням договору (п.п. 3.2.3 ОСОБА_6).

Так, згідно звіту комісіонера № 1 від 30.04.2013р. сума комісійної плати, утриманої комісіонером, склала 245 837 грн. 10 коп., що еквівалентно 30 756,55 доларів США; згідно звіту комісіонера № 2 від 26.11.2013р. сума витрат комісіонера за рахунок комітента склала 1 855,35 доларів США; згідно звіту комісіонера № 3 від 26.12.2013р. сума комісійної плати, утриманої комісіонером, склала 116 399 грн. 18 коп., що еквівалентно 14 562,64 доларів США, витрати комісіонера за рахунок комітента склали 76 866, 34 доларів США.

Таким чином, відповідно до умов п.п. 5.5, 5.6, 5.9 ОСОБА_6, позивач утримав належну йому комісійну плату в сумі, еквівалентній 45 319,19 доларів США з коштів, отриманих від покупця за контрактами.

Крім того, витрати позивача, які загалом склали суму, еквівалентну 79 211,21 доларів США, підтверджуються документально, відображені у наданих позивачем документах та звітах комісіонера, що були прийняті без зауважень та підписані відповідачем.

Враховуючи зазначене, відповідно до п. 4.2 ОСОБА_6, починаючи з 27.12.2013р. у відповідача виник обов'язок у місячний строк передати позивачу усі вироби, визначені в додатках № 1 та № 2 до ОСОБА_6.

Разом з тим, у встановлений ОСОБА_6 місячний строк відповідач усю кількість виробів, визначену в додатках № 1 та № 2 до ОСОБА_6, позивачу не передав, чим порушив умови, встановлені п. 4.2 ОСОБА_6.

26.11.2013р. відповідач здійснив передачу частини виробів на суму 291 252,87 доларів США, що підтверджується актами приймання-передачі виробів від 26.11.2013р. на суму 83 620,00 доларів США та на суму 207 632,87 доларів США (т. 1, а.с. 36, 37).

Згідно з митними деклараціями від 26.11.2013 № 100250000/2013/608206 та № 100250000/2013/608211 вироби відповідача на суму 83 620,00 доларів США та на суму 207 632,87 доларів США (разом на суму 291 252,87 доларів США) експортовані покупцю (т. 1, а.с. 38, 39).

Таким чином, виходячи з положень п. 5.2 ОСОБА_6, з урахуванням утриманих позивачем коштів на відшкодування понесених витрат та комісійної плати загалом на суму 124 530,04 доларів США (79 211,21 доларів США + 45 319,19 доларів США), а також перерахованих відповідачу коштів у сумі 252 108,48 доларів США, відповідач зобов'язаний був передати позивачу (покупцю) вироби на суму 376 638,88 доларів США (124 530,04 доларів США + 252 108,48 доларів США).

Однак, з оплачених покупцем виробів на суму 376 638,88 доларів США відповідач передав вироби лише на суму 291 252,87 доларів США, а не передав на суму 85 386,01 доларів США (376 638,88 доларів США - 291 252,87 доларів США = 85 386,01 доларів США).

Заборгованість відповідача з передачі позивачу (покупцю) виробів за ОСОБА_6 на суму 85 386,01 дол. США підтверджується ОСОБА_6 з додатками та додатковою угодою, звітами комісіонера, платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів комісіонером комітенту, актами приймання-передачі виробів на комісію, митними деклараціями, підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків за ОСОБА_6 від 28.02.2015р. тощо.

Листами від 19.03.2014р. № USE-17.1-3753, від 08.05.2014р. № USE-17.1-6108, від 18.09.2014р. № USE-17.1-12190 позивач вимагав у відповідача виконати свій обов'язок щодо передачі позивачу решти виробів для їх подальшої поставки покупцю, однак вказані вимоги позивача відповідач не задовольнив, решту виробів за ОСОБА_6 не передав, відповіді позивачу не направив (т. 1, а.с. 48, 49, 50).

14.01.2015р. позивач звернувся до відповідача із претензією від 14.01.2015р. № USE-13.3-200, в якій вимагав перерахувати на рахунок ДК „Укрспецекспорт штраф, неустойку та грошовий борг, що виникли через неналежне виконання відповідачем умов ОСОБА_6, а також невідкладно здійснити передачу комісіонеру решти виробів для поставки покупцю (т. 1, а.с. 52-55)

Зазначену претензію відповідач отримав 28.01.2015р., що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення № 336 (т.1, а.с. 56).

Відповіді відповідача на вказану претензію матеріали справи не містять.

01.04.2015р. позивач направив на адресу відповідача вимогу № USE-13.3-3676, в якій із посиланням на приписи ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України повідомив відповідача про втрату інтересу до зобовязання боржника та відмову від прийняття виконання, у звязку із чим вимагав перерахувати позивачу грошові кошти в національній валюті України у сумі еквівалентній 85 386,01 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день платежу (т.1, а.с. 57-61, 62).

Вказана вимога повернута на адресу відправника відділенням поштового звязку із повідомленням про закінчення терміну зберігання та неотриманням адресатом (т. 1, а.с. 63).

Як зазначає позивач, з метою забезпечення виконання контрактів із іноземним покупцем та недопущення застосування до позивача штрафних санкцій, ДК „Укрспецекспорт змушена укласти договір на поставку позивачу частини виробів, які не були передані відповідачем за договором (договір купівлі-продажу від 05.06.2015р. № USE-17.1-114-В-15 із Корпорацією „Обєднання підприємств МАРС) (т. 1, а.с. 64-71).

Витрати позивача за вказаним договором купівлі-продажу на придбання виробів склали 2 550 768 грн. 00 коп. (т.1, а.с. 72, 73, 74, 75).

22.10.2015р. позивач направив на адресу відповідача лист № USE-13.3-12056 від 22.10.2015р. з пропозицією розірвати договір в невиконаній його частині та вимогою про перерахування позивачу на його рахунок грошових коштів в національній валюті України в сумі еквівалентній 85 386,01 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день платежу (т. 1, а.с. 76-77, 78).

Вказаний лист повернуто на адресу відправника відділенням поштового звязку із повідомленням про закінчення терміну зберігання та неотриманням адресатом (т. 1, а.с. 79).

Як зазначає позивач, тривале невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань щодо передачі позивачу решти виробів для їх подальшої поставки покупцю є істотним порушенням умов ОСОБА_6 з боку відповідача, що відповідно до норм ч. 2 ст. 651 ЦК України є підставою для розірвання спірного ОСОБА_6 та стягнення з відповідача збитків, понесених позивачем в сумі 2 008 121 грн. 16 коп. (еквівалент 85 386,01 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день звернення позивача із даним позовом до суду), що і є причиною спору.

На час розгляду справи доказів відшкодування відповідачем понесених позивачем збитків не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору комісії, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За приписами ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст. 1012 Цивільного кодексу України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов'язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Згідно з ч. 1 ст. 1014 Цивільного кодексу України комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 ст. 1022 Цивільного кодексу України унормовано, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення прийнятих на себе договірних зобовязань, не передав позивачу оплачені вироби для поставки іноземному покупцю; вартість непереданих виробів складає суму 85 386,01 доларів США, розмір якої підтверджено сторонами шляхом підписання звітів комісіонера, двостороннього акту звірки взаємних розрахунків за ОСОБА_6 від 28.02.2015р., мировою угодою від 19.02.2016р., від затвердження якої в подальшому відмовився відповідач тощо.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 188 Господарського кодексу України, статтями 651, 652 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідачем порушено істотні умови спірного договору в частині виконання прийнятого на себе зобов'язання по своєчасній передачі позивачу оплачених виробів на комісію, у звязку із чим позивач направив відповідачу пропозицію про розірвання ОСОБА_6, відповіді на яку у визначений ст. 188 Господарського кодексу України не отримав, та був змушений звернутися до суду із позовом про розірвання спірного договору в судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За приписами ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За вказаних обставин, з урахуванням поданих доказів, позовні вимоги про розірвання договору комісії від 11.04.2013р. № USE-17.1-120-Д/К-13, укладеного між сторонами, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 220 Господарського кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Як встановлено судом, листом від 01.04.2015 № USE-13.3-3676 позивач в порядку ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України повідомив відповідача про втрату інтересу до зобовязання боржника та відмову від прийняття виконання, у звязку із чим вимагав перерахувати позивачу грошові кошти в національній валюті України у сумі еквівалентній 85 386,01 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день платежу.

Водночас, суд враховує доведений належними доказами факт понесення позивачем витрат в сумі 2 550 768 грн. 00 коп. на купівлю частини виробів, які не були передані відповідачем за ОСОБА_6, у іншого постачальника, з метою забезпечення виконання контрактів із іноземним покупцем та недопущення застосування до позивача штрафних санкцій.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, яка визначає загальні способи відшкодування майнової шкоди, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частина 1 ст. 225 Господарського кодексу України передбачає, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Враховуючи положення ст. 224 Господарського кодексу України, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад господарського правопорушення, як-то: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин, збитки, як результат такої діяльності, причинний зв'язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками, вина учасника господарських відносин.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, встановлені ОСОБА_6, майново-господарські зобовязання перед позивачем з передачі оплачених виробів на комісію, чим порушив умови укладеного із позивачем ОСОБА_6 та вищевказані приписи діючого законодавства. При чому, суд враховує, що позивачем належними доказами доведений повний склад господарського правопорушення відповідача, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача понесених позивачем збитків в сумі 2 008 121 грн. 16 коп., із розрахунку вартості непереданих на комісію виробів вартістю 85 386,01 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на 22.12.2015р. (день направлення позову до господарського суду).

Заперечення відповідача щодо безпідставності нарахування позивачем додаткових витрат у сумі еквівалентній 79 211,21 доларів США та утримання комісійної плати у сумі еквівалентній 45 319,19 доларів США, яка на думку відповідача є значно завищеною, судом відхиляються, оскільки спростовуються підписаними комітентом без зауважень звітами комісіонера та доказами понесення комісіонером витрат на виконання ОСОБА_6, які наявні в матеріалах справи.

При цьому суд враховує, що відповідачем належними доказами не спростований факт порушення умов ОСОБА_6 в частині своєчасної передачі позивачу частини оплачених виробів на комісію.

Решта заперечень відповідача спростовується матеріалами справи або не впливає та не спростовує вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому не може бути прийнята господарським судом.

Водночас, зміну правової позиції відповідача під час судового розгляду даної справи з визнання позовних вимог шляхом укладання із позивачем мирової угоди та подальше заперечення проти позову та відмову від затвердження мирової угоди, господарський суд розцінює як намагання відповідача уникнути відповідальності за порушення господарських зобовязань.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі , покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати договір комісії від 11.04.2013р. № USE-17.1-120-Д/К-13, укладений між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест-Авто 2007".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Авто 2007" (м. Дніпропетровськ, вул.. Новобудівельна, б. 5А, ) на користь Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 36, ) 2 008 121 грн. 16 коп. (два мільйони вісім тисяч сто двадцять одну грн. 16 коп.) збитків, 31 339 грн. 82 коп. (тридцять одну тисячу триста тридцять девять грн. 82 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_7

Повне рішення складено -14.06.16р.