КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 915/850/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: не з'явився;

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: Пата С.П., довіреність б/н від 26.11.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2016

у справі №915/850/15 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Лазурний"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк"

2. Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про припинення правовідносин та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №915/850/15 позовні вимоги задоволено частково. Визнано припиненим зобов'язання за Договором іпотеки від 15.05.2008, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" () та Відкритим акціонерним товариством "Лазурний" (). Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк" (, адреса: 01014, м. Київ, вул. Дружби Народів, 38) звернутись до державного реєстратора з заявою про припинення обтяження, зареєстрованого 15.05.2008 за №7191059 на підставі Іпотечного договору №1563 від 15.05.2008, з заявою про припинення іпотеки реєстраційний номер обтяження №7190605 від 11.12.2008 на нежитловий об'єкт за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, вул. Степова, 1 та з заявою про припинення обтяження, зареєстрованого 15.05.2008 за №9731298 на підставі Іпотечного договору №1563 від 15.05.2008, з заявою про припинення іпотеки реєстраційний номер обтяження №9731268 від 15.05.2008 на нежитловий об'єкт за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, вул. Степова, 2. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" (, адреса: 01014, м. Київ, вул. Дружби Народів, 38) на користь Відкритого акціонерного товариства "Лазурний" (; адреса: 54017, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Трихати, вул. Радгоспна, 22) 2 436,00 грн (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 копійок) витрат по сплаті судового збору. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №915/850/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки при його винесенні суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, неправильно оцінив наявні у справі докази та не в повній мірі встановив істотні для вирішення справи обставини.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.05.2016 для розгляду справи №915/850/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" було сформовано колегію суддів під головуванням судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Шапрана В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» прийнято до провадження у визначеному складі суддів та призначено до розгляду на 14.06.2016.

14.06.2016 через відділ документального забезпечення КАГС від скаржника надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики, що склалася у подібних відносинах. Відповідач 2 зазначив, що припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в мелісах вартості предмета іпотеки. Відповідно укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із ЄДРЮО та ФОП. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок заставодавця (іпотекодавщ) з несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто, звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Скаржник зазначив, що відповідно до вищенаведених правових норм сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за тим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником. Змістом частин першої, другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. Відповідач 2 звертав увагу суду на те, що саме по собі постановления господарським судом ухвали про ліквідацію юридичноїособи-боржника за основним зобов'язанням та його виключення з ЄДРЮО та ФОП не тягнуть за собою припинення зобов'язання іпотекодавця з виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем було пред'явлено відповідну вимогу до іпотекодавця в позовному провадженні про звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобов'язання по погашенню боргу.

В судове засідання, яке відбулось 14.06.2016 зявився представник відповідача 2, представники позивача та відповідача 1 в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Судом було встановлено, що в матеріалах справи наявні докази про належне повідомлення всіх учасників судового процесу.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників позивача та відповідача 1.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2008 між ВАТ "Кредитпромбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк" - банк за Кредитним договором) та Приватним підприємством "Милен" (позичальник за Кредитним договором) було укладено Кредитний договір №02/032/08-КЛТ (надалі - Кредитний договір).

Кредитним договором було встановлено процедуру та умови надання відповідачем-1 у майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в межах загальної суми 6 300 000,00 грн, процедура та умови повернення позичальником отриманих кредитів, нарахування і сплати процентів за отриманими кредитами із розрахунку 17,0% процентів річних, нарахування і сплати комісії за надання кредитів, а також взаємні права та зобов'язання сторін, що виникнуть при наданні відповідачем-1 кредитів.

В забезпечення виконання ПП "Милен" зобов'язань перед відповідачем-1 за Кредитним договором, між позивачем (іпотекодавець за Іпотечним договором) та відповідачем-1 (іпотекодержатель за Іпотечним договором) було укладено Іпотечний договір від 16.05.2008 (надалі - Іпотечний договір).

Пунктом 1.1. та розділом "Терміни та визначення" Іпотечного договору встановлено, що у забезпечення зобов'язань ПП "Милен" (боржника за Іпотечним договором) перед відповідачем-1 позивач надає відповідачу-1 в іпотеку майно: нежитловий об'єкт, який розташований за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Трихати, вул. Степова, будинок 1 та належить позивачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Трихатської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області 13 травня 2008 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Миколаївським міжміським Бюро технічної інвентаризації 13 травня 2008 року за реєстраційним №23206385, номер запису 460 в книзі №5. Предмет іпотеки складається з: нежитлової будівлі сторожки, літ. А, п/блоки, загальною площею 28,5 кв.м., гаражу літ. Б, камінь, загальною площею 836,3 кв.м., складу, літ. В, камінь, загальною площею 118,4 кв.м., майстерні, літ. Г, камінь, загальною площею 306,4 кв.м., вбиральні, літ. Д, цегла, споруди №3, І, огорожі №1,2 та нежитловий об'єкт, який розташований за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Трихати, вул. Степова, 2 та належить позивачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Трихатської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області 13.05.2008, та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в ММБТІ від 13.05.2008 за реєстровим №23204183, номер запису 459 в книзі №5, предмет іпотеки складається з: складу, літ. А, з/бетон, загальна площа 856,3 кв.м., складу літ. Б, камінь, загальна площа 418,9 кв.м., навісу, літ. Д, б/обш., загальна площа 944,0 кв.м., сторожка, літ. З, піно блоки, загальна площа 14,6 кв.м., вісової, літ. К, цегла, загальна площа 20,0 кв.м., вбиральні, літ В, цегла, погрібна, літ. Гпд, камінь, навісу, літ М, б/обш., сарая, літ. Е, піноблоки, сарая, літ. Ж, камінь, сарая, літ. И, камінь, зерноочищувальної установки, літ. Л, шифер, огорож №1-4, спруд №5, І, ІІ, ІІІ.

Пунктом 1.4. Іпотечного договору від 15.05.2008 позивач та відповідач 1 встановили, що заставна вартість майна за згодою сторін складає 715 768,00 грн.

Відповідач-1, у зв'язку з невиконанням ПП "Милен" своїх зобов'язань за Кредитним договором, звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором в розмірі 7 886 908,89 грн, у тому числі заборгованість за кредитом 6 300 000,00 грн, процентами 850 755,10 грн, а також штрафні санкції у сумі 736 153,79 грн за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

У відповідності до наявної в матеріалах справи копії рішення Господарського суду Миколаївської області №3/164/10 від 14.12.2010, судом встановлено, що станом на 11.10.2010 заборгованість ПП "Милен" перед відповідачем-1 по процентам за користування кредитними коштами (з 09.06.2009 по 25.09.2009) складає 319832,86 грн, прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів складає 6 300 000,00 грн, за непогашення процентів ПП "Милен" нараховано штрафні санкції, згідно п. 3.4.9. Кредитного договору, у сумі 32 812,32 грн, за несвоєчасне повернення кредитних коштів ПП "Милен" нараховано штрафні санкції, згідно п. 3.4.9. Кредитного договору, у сумі 643 981,52 грн. Всього заборгованість ПП "Милен" перед відповідачем-1 за Кредитним договором складає 7 296 626,70 грн.

Також, Господарським судом Миколаївської області в зазначеному рішенні вказано, що пунктом 1.4 Іпотечного договору від 17.04.2008 позивач та відповідач встановили, що заставна вартість майна за згодою сторін складає 1 424 524,00 грн. Пунктом 1.4 Іпотечного договору від 15.05.2008 позивач та відповідач встановили, що заставна вартість майна за згодою сторін складає 715 768,00 грн. Отже, загальна заставна вартість майна згідно іпотечних договорів складає - 2 140 292,00 грн.

Господарський суд Миколаївської області, встановивши, що загальна заставна вартість майна згідно Іпотечних договорів (від 15.05.2008 та від 17.04.2008) складає 2 140 292,00 грн, вирішив позовні вимоги відповідача-1 задовольнити частково та стягнути з позивача заборгованість за Кредитним договором за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки за Договорами іпотеки від 17.04.2008 та від 15.05.2008 на суму в розмірі 2 140 292,00 грн.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 12.04.2011 у справі №5/157/10 про банкрутство ПП "Милен", останнього було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2011 у справі №5/157/10 про банкрутство ПП "Милен" затверджено реєстр вимог кредиторів.

Відповідно до вищевказаної ухвали та ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги ПАТ "Кредитпромбанк" включені до першої черги вимог кредиторів на загальну суму 8 608 0996,89 грн, з яких: 125,00 грн - витрати по сплаті держмита та витрати на ІТЗ судового процесу; 8 607 971,89 грн вимоги забезпечені заставою, що виникли на підставі Кредитного договору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області №5/157/10 від 12.07.2011 затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс та ліквідовано боржника ПП "Милен", провадження в справі №5/157/10 припинено. Окрім того, зазначеною ухвалою встановлено, що погасити всю суму кредиторської заборгованості ПП "Милен" не представляється можливим, оскільки відсутнє майно у боржника.

18.05.2015 позивачем отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №, з якого вбачається, що ПП "Милен" припинено 28.07.2011.

Тому позивач, посилаючись на Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким зазначено, що вимоги кредитора, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними, зазначає, що з моменту припинення ПП "Милен" припинено і зобов'язання за Кредитним договором. Ліквідація юридичної особи припиняє договір, а договір, який є похідним від основного, припиняється у разі припинення основного договору. Таким чином, оскільки Іпотечний договір, як вказує позивач, є похідним від основного Кредитного договору, то відповідно до ст. 593 ЦК України та ст.ст. 3, 17 Закону України "Про іпотеку", то іпотека припинилась, у зв'язку з припиненням основного зобов'язання.

В матеріалах справи наявна копія Договору купівлі-продажу прав вимоги від 01.08.2014 (надалі - Договір купівлі-продажу), укладеного між відповідачем-1 (продавець за Договором купівлі-продажу) та відповідачем-2 (покупець за Договором купівлі-продажу).

Відповідно до п. 2.1. Договору купівлі-продажу відповідач-1 погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх відповідачу-2, а відповідач-2 цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну на рахунок відповідача-1.

Додатком 1 до Договору купівлі-продажу сторони погодили перелік договорів та купівельну ціну за права вимоги, в перелік яких, зокрема, входить кредитна заборгованість ПП "Милен" за Кредитним договором в розмірі 7 801 332,60 грн.

Отже, задовольняючі позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що укладення такого Договору купівлі-продажу прав вимоги до ПП "Милен" відбулось вже після внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про припинення як юридичної особи Приватного підприємства "Милен", тобто фактично за Договором купівлі-продажу відповідачу-2 передано право вимоги до юридичної особи, діяльність якої припинилась у відповідності до Закону. Тому з урахуванням встановлення обставин припинення зобов'язань, що виникли з Кредитного договору, судом було визнано обґрунтованими вимоги про визнання припиненим зобов'язання за Договором іпотеки від 15.05.2008, який укладено в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором "02/032/08-КЛТ від 11.03.2008.

Однак, колегія суддів не може погодитись із зазначеними твердженнями суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, як було встановлено судом, ВСУ були розглянуті заяви, у зв'язку з неоднаковим застосуванням судами одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» (далі Закону) та статті 609 ЦК України.

При розгляді вказаних заяв, ВСУ дійшов висновку про наступне.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють з підставами для припинення права іпотеки. Однак при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

Відповідно до статті 1 Закону іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки (стаття 11 Закону).

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із Реєстру.

Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок заставодавця (іпотекодавця) з несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між такою особою та кредитором.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з унесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладено для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Частинами першою, другою статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін).

Статтею 33 Закону передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, ВСУ дійшов висновку, що судами не правильно було застосовано норми матеріального права щодо спірних відносин, не було враховано визначеного законодавством винятку із загального правила про припинення договору іпотеки, тому суди дійшли помилкових висновків щодо припинення іпотеки у зв'язку з ліквідацією юридичної особи - боржника за основним зобов'язанням у будь-якому випадку, у тому числі й у разі, якщо до визнання боржника - юридичної особи ліквідованим і внесення запису про його припинення до Реєстру кредитор своїми діями захистив своє право на отримання коштів за договором кредиту та звернувся до суду з позовною заявою до іпотекодавця.

Вказану правову позицію викладено в постановах Верховного суду України від 10.02.2016 у справі №6-84цс15, від 17.02.2016 у справі №6-245цс14, від 24.02.2016 у справі №3-952гс15. Також, як було встановлено судом, ВГСУ в своїх постановах підтримує аналогічну правову позицію, зокрема постанова від 14.04.2016 у справі №904/8483/15 та від 05.04.2016. у справі №923/330/13.

Отже, задовольняючи позовні вимоги про припинення правовідносин за договором іпотеки від 15.05.2008 судом першої інстанції було не правильно застосовано норми матеріального права, тому суд дійшов помилкового висновку про припинення зобов'язань, що виникли з Кредитного договору та про визнання припиненим зобов'язання за Договором іпотеки від 15.05.2008, який укладено в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором "02/032/08-КЛТ від 11.03.2008 у зв'язку з припиненням, як юридичної особи Приватного підприємства "Милен".

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №915/850/15 скасувати та прийняти нове рішення.

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Лазурний" (; адреса: 54017, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Трихати, вул. Радгоспна, 22) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (; адреса: м. Київ, вул. Щорса 36-Б ) 2 679,60 грн судові витрати за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу наказу на виконання даної постанови у справі №915/850/15 доручити Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран