ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"09" червня 2016 р. Справа № 911/5259/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» (04073, м. Київ, вул. Скляренка, буд. 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Броварська, буд. 54)

про стягнення 22120,02 грн.

суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 25.09.2015,

відповідача не зявився,

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» з позовом, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог (заява №18/11 від 23.01.2016) про стягнення 28527,55грн, з яких: 8369,26грн основного боргу, 4667,28грн курсової різниці, 3777,97грн пені і 275,80грн 3% річних, які нараховані станом на 23.01.2016, 7252,60 грн. інфляційних втрат станом на грудень 2015 року та 4184,63 грн. штрафу (арк. с. 4-6, 39-40, 107).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач належним чином не виконав своїх зобовязань з оплати товару, поставленого по видаткових накладних №30317 від 01.08.2013, №108660 від 24.12.2013, №3460 від 21.01.2014 та №24947 від 02.06.2015 згідно договору поставки № Р-410 від 12.04.2011.

Відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та стверджує, що товар за видатковою накладною №24947 від 02.06.2015 повернув позивачу в порядку рекламаційної процедури, а товар за видатковими накладними №30317 від 01.08.2013, №108660 від 24.12.2013, №3460 від 21.01.2014 він взагалі не отримував і поставки по ним не відбувалось (арк. с. 70-72, 97, 119-120, 141-143).

Ухвалою від 11.02.2016 у справі була призначена судова експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (арк.. с. 208-210). На вирішення експертизи поставлені наступні питання:

- чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» розмір заборгованості за поставлені Товариству з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство «Датекс» товарно-матеріальні цінності на підставі видаткових накладних №30317 від 01.08.2013, №108660 від 24.12.2013, №3460 від 21.01.2014 та №24947 від 02.06.2015 згідно договору поставки №Р-410 від 12.04.2011?;

- чи відповідають визначені та задекларовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» доходи за видатковими накладними №30317 від 01.08.2013, №108660 від 24.12.2013, №3460 від 21.01.2014 та №24947 від 02.06.2015 згідно договору поставки № Р-410 від 12.04.2011 наданим первинним документам та вимогам Податкового кодексу України?;

- чи відповідають визначені та задекларовані витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» за період з 01.08.2013 по 02.06.2015 наданим первинним документам та вимогам Податкового кодексу України? Проте, сторони вимоги ухвали суду щодо оплати експертизи та надання за клопотанням експерта необхідних для її проведення документів не виконали, у звязку з чим Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали справи з повідомленням №2746/16-45 від 04.05.2016 про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи (арк. с. 222-223).

За таких обставин суд вирішує спір за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» (покупець) був укладений договір поставки №Р-410 від 12.04.2011 (далі Договір), відповідно до якого постачальник зобовязався протягом дії Договору постачати покупцю товар (запасні частини до вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), авто хімію, мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовлення окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в накладних, які є невідємною частиною Договору, а покупець зобовязався приймати товар та оплачувати його на встановлених Договором умовах (арк. с. 15-16).

Договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними особами обох сторін та діє до 31 грудня поточного року включно і у разі відсутності до дати закінчення строку дії Договору повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із сторін про розірвання Договору термін дії цього Договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року включно. Якщо на момент закінчення чергового строку дії цього Договору є належна пропозиція однієї із сторін про його розірвання, але сторонами не виконані будь-які взаємні зобовязання, Договір діє до виконання сторонами зобовязань і проведення остаточних розрахунків між сторонами (розділ2).

Розділом 3 Договору сторони визначили порядок оформлення замовлень, відповідно до якого оформлене покупцем замовлення, підтвердження замовлення постачальником та рахунок на оплату товару є попередніми документами стосовно погодження сторонами цін, кількості, асортименту (номенклатури), умов постачання (в тому числі доставки) товару, строків та умов оплати товару.

Відповідно до пункту 4.1 Договору ціна на товар вважається остаточно визначеною сторонами в видатковій накладній на момент постачання (передачі) партії товару.

При проведенні постачання з відстроченням платежу покупець сплачує суму ціни товару протягом терміну, зазначеного у видатковій товарній накладній , після приймання зазначеної партії покупцем від постачальника (дати підписання покупцем накладної постачальника). Відстрочка платежу складає 7 (сім) календарних днів з дати виписки видаткової накладної. При проведенні поставки з оплатою «за фактом отримання товару» (якщо товар відпущений з відстрочкою платежу, але строк розрахунків в накладній не зазначений) покупець повинен сплатити суму ціни товару протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту прийняття зазначеної партії товару. У випадку зменшення курсу національної валюти України гривні відносно EURO на момент розрахунків за відвантажений за цим Договором та несплачений вчасно товар, сума, яка належить до сплати, визначається як фіксована величина в залежності від зміни курсу гривні до EURO за вказаною у цьому Договорі формулою (пункт 5.2).

Згідно пункту 6.1 Договору постачальник зобовязаний постачати покупцю товар окремими партіями в строках, кількості та асортименті (номенклатурі), остаточно погоджених сторонами в видаткових товарних накладних.

Порядок приймання товару по кількості та якості визначений у розділі 8 цього Договору. Зокрема, при виявленні покупцем неналежної якості товару, що не могли бути виявлені при звичайному прийманні товару протягом встановленого виробником і зазначеного в гарантійному талоні гарантійного строку експлуатації товару, покупець вправі заявити (надіслати) постачальнику претензію (рекламацію). При цьому обовязковою умовою задоволення претензії (рекламації) є висновок експертизи, яка має бути проведена зазначеною постачальником установою, або підприємством, що здійснює гарантійний ремонт товарів відповідного виробника, або іншою визначеною постачальником організацією. Висновок експертизи має містити причини неналежної якості товару (вина виробника або постачальника), із зазначенням обставин щодо відсутності можливої вини покупця (наприклад, внаслідок порушення покупцем правил зберігання або користування товаром).

Відповідно до пунктів 10.2, 10.6 Договору при простроченні оплати товару покупець зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожен календарний день періоду прострочення платежу, а також пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням. При простроченні оплати більше одного місяця постачальник має право крім стягнення суми боргу та пені додатково стягнути з покупця штраф у розмірі 50 (пятдесяти) відсотків від суми заборгованості.

Суд встановив, що за своєю правовою природою цей Договір є договором купівлі-продажу.

Договір є діючим на теперішній час, так як у встановленому законом та розділом 2 цього Договору порядку він не був розірваний.

Твердження відповідача про припинення дії Договору після 31.12.2014 суд не приймає до уваги, оскільки докази надіслання відповідачем позивачу повідомлення про розірвання договору за вих..№129 від 03.07.2014 у встановленому цим Договором порядку відсутні (арк. с. 73-77). Журнал вихідної кореспонденції Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» не є належним доказом направлення повідомлення.

Згідно частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач стверджує, що ним на виконання цього Договору по видаткових накладних №30317 від 01.08.2013, №108660 від 24.12.2013, №3460 від 21.01.2014 та №24947 від 02.06.2015 поставлений товар на загальну суму 8369,26грн, який відповідачем не оплачений.

В свою чергу відповідач стверджує, що ним був отриманий товар лише по накладній №24947 від 02.06.2015 (насос ТННД вартістю 5819,20грн), який у звязку з виявленим дефектом був повернутий 21.07.2015, а по інших накладних товар не отримувався, проставлений на них штамп відповідачу не належить і вони підписані невідомими особами.

Дослідивши надані сторонами в підтвердження цих обставин докази суд встановив наступне.

Видаткові накладні №30317 від 01.08.2013 на суму 899,06грн, №108660 від 24.12.2013 на суму 576,00грн, №3460 від 21.01.2014 на суму 1075,00грн в графі «отримав» містять підпис невідомої особи (без зазначення прізвищ та довіреностей на отримання товару) та відбиток прямокутного штампу із зазначенням англійською мовою «DATEX», Ltd та адреси, телефону і коду, що співпадають з відповідними реквізитами відповідача (арк. с. 17-19).

Вказані у цих накладних замовлення покупця №86247 від 01.08.2013, №1113517 від 24.12.2013, №3282 від 21.01.2014 позивачем не надані.

Договором не передбачено, що отримання покупцем товару може підтверджуватись проставлянням на відповідних накладних штампу, не наданий зразок відбитку такого штампу, не визначений перелік уповноважених на прийняття товару осіб.

Будь-які інші докази, які підтверджували б отримання відповідачем товару по вказаних накладних відсутні.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (в редакції, що діяла на час проведення спірних господарських операцій) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Видаткові накладні №30317 від 01.08.2013, №108660 від 24.12.2013, №3460 від 21.01.2014, які є первинними бухгалтерськими документами, не відповідають цим вимогам, а тому вимога про стягнення заборгованості за вказаний у цих накладних товар є безпідставною.

Що стосується видаткової накладної №24947 від 02.06.2015 на суму 5819,20грн, то вказаний у ній товар (насос ТННД) отриманий відповідачем, що підтверджується вказаною у накладній інформацією про уповноважену покупцем на отримання товару особу ОСОБА_2 та відповідною довіреністю №726 від 02.06.2015 (арк. с. 21-22).

Відповідач не заперечує факт отримання товару по видатковій накладній №24947 від 02.06.2015, однак стверджує, що він був повернутий 21.07.2015 у звязку з виявленим дефектом.

Проте, надані відповідачем в підтвердження повернення товару (насос ТННД) копії заяв рекламацій від 26.05.2015 та від 21.07.2015 не є належними доказами повернення отриманого по видатковій накладній №24947 від 02.06.2015 товару, оскільки докази наявності у осіб, які ніби-то прийняли цей товар, повноважень вчиняти такі дії від імені Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» відсутні (арк. с. 98-101). Ці заяви рекламації не відповідають вимогам закону щодо первинних бухгалтерських документів, а тому суд не вважає їх такими, що підтверджують здійснення господарської операції.

Належні докази повернення відповідачем отриманого ним по видатковій накладній №24947 від 02.06.2015 товару у відповідності до визначеного розділом 8 Договору порядку відсутні.

Згідно статті 692 цього Кодексу покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Виходячи із системного аналізу цих положень, умов розділу 5 Договору, змісту видаткової накладної №24947 від 02.06.2015 суд дійшов висновку, що у цьому випадку мало місце відстрочення платежу 7 календарних днів.

Таким чином останнім днем оплати по цій накладній є 09.06.2015.

Починаючи з 10.06.2015 має місце прострочення оплати.

Докази оплати цього товару на день винесення рішення відсутні.

За таких обставин вимога позивача про стягнення заборгованості по оплаті отриманого відповідачем по вказаній накладній товару у сумі 5819,20грн обґрунтована і підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення курсової різниці у звязку із зміною офіційного курсу національної валюти України гривні - відносно курсу EURO станом на 23.01.2016, то суд не вбачає підстав для її задоволення.

Так, відповідно до частини другої статті 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У Договорі грошовий еквівалент в іноземній валюті (EURO ) сторони не визначили, а тому підстави для нарахування і стягнення курсової різниці відсутні.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання відповідно до статті 611 цього Кодексу настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення 3777,97грн пені і 275,80грн 3% річних, які нараховані станом на 23.01.2016.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд дійшов висновку, що він виконаний невірно.

За розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 1845,56грн, а саме:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
5819.2010.06.2015 - 27.08.20157930.0000 %0.164 %*755.70
5819.2028.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*241.06
5819.2025.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*245.52
5819.2030.10.2015 - 17.12.20154922.0000 %0.121 %*343.73
5819.2018.12.2015 - 23.01.20163722.0000 %0.121 %*259.55

За результатами перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних судом виявлені ряд недоліків. За розрахунком суду з відповідача на користь позивач підлягають стягненню 3% річних у сумі 109,05грн, а саме:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
5819.2010.06.2015 - 23.01.20162283 %109.05

Позивач також просить стягнути інфляційні втрати на грудень 2015 року у сумі 7252,60 грн.

За розрахунком суду сума інфляційних за цей період становить 133,84грн, а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
10.06.2015 - 31.12.20155819.201.023133.845953.04

Оскільки оплати за отриманий по видатковій накладній №24947 від 02.06.2015 товар на суму 5819,20грн прострочена більше одного місяця, то відповідно до умов пункту 10.6 Договору вимога позивача про стягнення штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості, а саме 2909,60грн. підлягає задоволенню.

Заявою від 02.02.2016 відповідач просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності (арк с. 102-103).

Позовні вимоги в частині, що підлягають задоволенню, заявлені позивачем в межах встановлених статтями 257, 258 Цивільного кодексу України строків позовної давності.

Позовні вимоги в іншій частині суд вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при частковому задоволенні позову покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Датекс» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Броварська, буд. 54, код 31809317) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» (04073, м. Київ, вул. Скляренка, буд. 1, код 36698083) 10817,25грн (десять тисяч вісімсот сімнадцять грн.. 25коп), з яких: 5819,20грн - заборгованість, 133,84грн інфляційні, 109,05грн 3% річних, 1845,57грн - пеня, 2909,60грн штраф; та витрати по сплаті судового збору у сумі 1218,00грн (одна тисяча двісті вісімнадцять грн.)

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 14.06.2016.