РІШЕННЯ

"13" червня 2016 р.Справа № 921/319/16-г/18

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

Розглянув справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Водоканал - сервіс", вул. Цехова, 78, смт. Гусятин, Тернопільська область

про cтягнення 36 178,52 грн збитків, завданих державі в результаті порушення природоохоронного законодавства.

За участі представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність 1-1/405 від 06.03.2015 р.;

відповідача: ОСОБА_3, доручення № 56 від 10.06.2016 р.

В судовому засіданні учасникам судового процесу розяснено процесуальні права та обовязки, передбачені ст. 20, 22, 81-1 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: Державна екологічна інспекція у Тернопільській області звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача комунального підприємства "Водоканал - сервіс" про cтягнення 36 178,52 грн збитків, завданих державі в результаті порушення природоохоронного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено п.3, п.9 ст. 44; п.2, п.2 ч.3 ст. 110 Водного кодексу України, у звязку з чим державі завдано збитків в сумі, що заявлена до стягнення.

Ухвалою господарського суду від 02.06.2016 р. порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено на 13.06.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні 13.06.2016 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить суд позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.06.2016 р. проти позову не заперечив та позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 13 Конституції України, природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об'єктами права власності Українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 р. №1264-ХІІ (далі - Закон №1264-ХІІ), використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

Згідно ст. 20 Закону №1264-ХІІ державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони республіки, дотриманням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об'єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі, а також за додержанням норм екологічної безпеки відноситься до компетенції спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. №454/2011).

В свою чергу, державна екологічна інспекція у Тернопільській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області ОСОБА_4 згідно направлення №154 від 23.11.2015 р. було проведену планову перевірку 24-30.11.2015 р. комунального підприємства "Водоканал - сервіс" (смт. Гусятин) на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

В ході перевірки встановлено, що діяльністю КП "Водоканал-сервіс" є надання послуг з водопостачання, водовідведення. Водопостачання здійснюється з 5-ти водозабірних свердловин. Забір підземних вод здійснюється згідно дозволу на спецводокористування № УКР-8 А"/ТЕР з терміном дії до 02.05.2016 р. Для очистки зворотних вод облаштовані каналізаційні очисні споруди біологічної очистки. Відділом інструментально-лабораторного контролю ДЕІ у Тернопільській області 26.11.2015 р. відібрано проби стічних вод, про що складено акт відбору проб.

За результатами перевірки 24-30.11.2015 р. складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, згідно якого встановлено, що відповідачем порушено, зокрема:

- вимоги ст. 70 Водного кодексу України, а саме скид зворотних вод з очисних споруд здійснюється перевищенням встановлених нормативів ГДС;

- п. ж ч.1 ст. 20 Закону України "про охорону навколишнього середовища", а саме не виконуються вимоги рішення №5 від 29.02.2013 р. про тимчасову заборону (зупинення) скиду недостатньо очищених зворотних вод у водний обєкт.

Відповідно до Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 10.09.2008 року, акт перевірки - це документ, який є, зокрема, носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства та його дотримання, а відтак, зазначений акт слід розцінювати як належний доказ, в якому зафіксовано факт вчинення правопорушення природоохоронного законодавства.

Однак, доказів оскарження дій по складанню зазначеного акта у встановленому законом порядку матеріали справи не містять, а тому, на час вирішення спору він є чинним, відомості, зазначені в акті, відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані. Таким чином, акт перевірки є належним доказом у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 ГК України, правовий режим використання окремих видів природних ресурсів (вод) встановлюється законами.

Частина 1 ст. 149 ГК України передбачає, що суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ст. 40 Закону №1264-ХІІ, використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

Відповідно до норм Закону №1264-ХІІ та Водного кодексу України усі води підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій.

Статтею 1 Водного кодексу України передбачено, що використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Частина 1 ст. 48 Водного кодексу України закріплює поняття спеціального водокористування, що є забором води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використанням води та скиданням забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб (ч. 2 ст. 48 Водного кодексу України).

Спеціальне водокористування є платним. Забір за спеціальне водокористування справляється з метою стимулювання раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів.

Як передбачено п. 9 ст. 44 Водного кодексу України, користувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу. У випадку використання води водних об'єктів загальнодержавного значення дозвіл на спеціальне водокористування видається державними органами охорони навколишнього природного середовища (ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України).

Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з державними органами водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, державними органами геології - в разі використання підземних вод та державними органами охорони здоров'я - в разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних (п. 3 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 р. № 321 ).

Як зазначає позивач та встановлено судом, КП "Водоканал-сервіс", в порушення п. 9 ст. 44 Водного кодексу України, здійснювало спеціальне водокористування без відповідного дозволу у період з 13.04.2015 по 01.07.2015 р. (копія дозволу знаходиться в матеріалах справи).

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, у період з 13.04.2015 р. по 01.07.2015 р. підприємство зверталося до уповноваженого органу з метою продовження дії дозволу на спецводокористування, однак пакет документів повертався відповідачу на доопрацювання.

Державною екологічною інспекцією на підставі листа Гусятинської ОДПІ Головного Управління ДФС у Тернопільській області №28/15-061 від 12.01.2016 р. розраховано, що середньодобове водокористування КП "Водоканал-сервіс" становить 295,6 м.куб/добу (за ІІ квартал 2015 р. забрано 26 900 м.куб. підземної води), а отже, у період з 13.04.2015 р. по 01.07.2015 р. останнім самовільно використано 23 352,4 м.куб. підземних вод, чим завдано державі збитків на суму 30 818,16 грн.

Крім того, відповідачем у період з 13.04.2015 р. по 01.07.2015 р. без наявності дозволу на спеціальне водокористування самовільно здійснено скид забруднюючих речовин із зворотними водами, що відводяться в р. Збруч.

Фактичні показники вмісту забруднюючих речовин у скиді з очисних споруд за вказаний період згідно з протоколами вимірювань показників складу та властивостей проб вод №88-12-15, №89-12-15, №90-12-15 від 02.12.2015 р. становлять:

86мг/л, 86 г/м3 органічних речовин (Сс.ф.) по БСК5 ;

186,6 мг/л, 186,6 г/м ХСК;

1256,6 мг/л, 1256,6 г/м3 сухий залишок;

177,9 мг/л, 177,9 г/м3 сульфати;

76,2 мг/л, 76,2 г/м3 завислі речовини;

1,43 мг/л, 1,43 г/м3 аніонні СПАР;

4,01 мг/л, 4,01 г/м3 азот амонійний;

0,8 мг/л, 0,8 г/м3 нітрат-іони;

4,23 мг/л, 4,23 г/м3 фосфати;

65,05 мг/л, 65,05 г/м3 хлорид-іони;

4,23 мг/л, 4,23 г/м3 фосфати;

0,15 мг/л, 0,15 г/м3 залізо;

0,025 мг/л, 0,025 г/м3 нафтопродукти.

Державною екологічною інспекцією розраховано, що підприємством у період з 13.04.2015 р. по 01.07.2015 р. без наявності дозволу на спеціальне водокористування самовільно скинуто у р. Збруч 14 912 м3 зворотних вод із забруднюючими речовинами, чим завдано державі збитків на 2 610, 87 грн

Крім того, відповідачем не дотримано встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин за періоди з 01.01.2015 р. - 12.04.2015 р. та з 02.08.2015 р. 31.12.2015 р., а саме перевищено дозволені концентрації вмісту ГДС у зворотних водах, що відводяться в р. Збруч, що зафіксовано у протоколах вимірювання показників складу та властивостей проб вод №88-12-15, №89-12-15, №90-12-15 від 02.12.2015 р., та становлять:

86мг/л, 86 г/м3 органічних речовин (Сс.ф.) по БСК5 при величині допустимої для скиду концентрації 38,22мг/л; 38,22 г/м3;

186,6 мг/л, 186,6 г/м ХСК при величині допустимої для скиду концентрації 141,4 мг/л; 141,4 г/м3;

1256,6 мг/л, 1256,6 г/м3 сухий залишок при величині допустимої для скиду концентрації 1000 мг/л; 1000 г/м3;

177,9 мг/л, 177,9 г/м3 сульфати при величині допустимої для скиду концентрації 100 мг/л; 100 г/м3;

76,2 мг/л, 76,2 г/м3 завислі речовини при величині допустимої для скиду концентрації 38,27 мг/л; 38,27 г/м3;

1,43 мг/л, 1,43 г/м3 аніонні СПАР при величині допустимої для скиду концентрації 0,5 мг/л; 0,5 г/м3;

Інші показники не перевищували допустимі концентрації.

Так, недотримання встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин є порушенням п. 3 ст. 44 Водного кодексу України.

Згідно з п. 3 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Згідно із ст. 70 Водного кодексу України скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Водокористувачі зобов'язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони:

1) можуть бути використані у системах оборотного, повторного і послідовного водопостачання;

2) містять цінні відходи, що можуть бути вилучені;

3) містять промислову сировину, реагенти, напівпродукти та кінцеві продукти підприємств у кількості, що перевищує встановлені нормативи технологічних відходів;

4) містять речовини, щодо яких не встановлено гранично допустимі концентрації;

5) перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань;

6) за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи;

7) призводять до підвищення температури води водного об'єкта більш ніж на 3 градуси за Цельсієм порівняно з її природною температурою в літній період;

8) є кубовими залишками, шламами, що утворюються в результаті їх очищення і знезараження.

Скидати стічні води, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар'єри тощо), забороняється.

Згідно із статтею 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі розміри викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Отже, Державною екологічною інспекцією розраховано, що за періоди з 01.01.2015 р. - 12.04.2015 р. та з 02.08.2015 р. 31.12.2015 р. відповідачем згідно зі звітом 2-ТП(водгосп) скинуто у водний об'єкт господарсько-побутового значення (р. Збруч) 53 987 м.куб зворотних вод з перевищенням ГДС, чим завдано державі збитків на суму 2 749,49 грн.

Розрахунки розміру відшкодування збитків, заподіяних державі КП "Водоканал - сервіс" внаслідок порушення вимог діючого законодавства проведено у відповідності до ОСОБА_5 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів" (затверджена Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 р. за N 389 із змінами і доповненнями) та встановлено, що державі заподіяні збитки на загальну суму 36 178,52 грн.

Разом з тим, на підставі вищезазначеного акту перевірки від 24-30.11.2015 р. та зафіксованих порушень державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Тернопільській області винесено припис №3-1/2579 від 01.12.2015 р., яким, зокрема, зобов'язано відповідача до 01.01.2016 р. забезпечити дотримання нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у відкриті водойми.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою відповідальність згідно із законодавством України. Особи, які винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування несуть відповідальність за порушення водного законодавства (п. 6 ч. 3 ст. 110 Водного кодексу України).

Пунктом "з" ч. 2 ст. 68 Закону №1264-ХІІ передбачено, що особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів, несуть відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до ст. 68 Закону №1264-ХІІ та ч. 1 ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відповідно до пунктів 5, 6 Рекомендацій Президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені статтями 1166 та 1187 ЦК України, застосовують і при вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Матеріали справи вказують на недотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства, зокрема п.3, п.9 ст. 44; п.2, п.2 ч.3 ст. 110 Водного кодексу України, та підтверджують вину відповідача, яка виражена у невжитті заходів, спрямованих на уникнення шкідливого результату. Водночас, проявом шкоди завданої суб'єктом господарювання є завдання збитків, втрат та негативних змін, що виникли від забруднення водного об'єкту внаслідок скиду забруднених стічних вод.

Слід зазначити, що наявність протиправної поведінки не заперечується і самим відповідачем.

По факту зафіксованих при проведені перевірки порушень природоохоронного законодавства посадовою особою контролюючого органу було складено протоколи про адміністративне правопорушення №00502, №000503, №000504 від 03.12.2015 р. на директора КП "Водоканал-сервіс" ОСОБА_5 та винесено постанову №9 про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 110 Водного кодексу України, ст. 42 Закону України "Про відходи" та ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" у вигляді штрафу у розмірі 260 грн., який сплачений згідно платіжного доручення № 273 від 11.12.2015 р.

З метою досудового врегулювання спору Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області направлено відповідачу претензії №1-1/833, №1-1/834, №1-1/835 від 10.03.2016 р. на загальну суму 36 178,52 грн для добровільного відшкодування останнім збитків, завданих державі в результаті порушення природоохоронного законодавства. Однак претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що доказів погашення заподіяних державі збитків суду не надано, суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 36 178,52 грн правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Водоканал - сервіс" (вул. Цехова, 78, смт. Гусятин, Тернопільська область, код 36979181) 36 178 (тридцять шість тисяч сто сімдесят вісім) грн 52 коп. заподіяних державі результаті порушення природоохоронного законодавства в наступних частинах:

- 30% в доход спеціального фонду Державного бюджету України;

- 50% в доход спеціального фонду місцевого бюджету ОТГ смт. Гусятин;

- 20% в доход спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради на р/р 0661, код бюджету 24062100, МФО 838012, ідентифікаційний код одержувача 37373001 в ГУДКСУ у Тернопільській області.

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Водоканал - сервіс" (вул. Цехова, 78, смт. Гусятин, Тернопільська область, код 36979181) на користь Державної екологічної інспекції у Тернопільській області (вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль, код 37977693) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн судового збору.

4. Накази видати стягувачам після набрання судовим рішенням законної сили.

Сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його підписання 15.06.2016 р. через місцевий господарський суд.

Суддя Н.В. Охотницька