ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" червня 2016 р.Справа № 916/4971/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Іллічівський судноремонтний завод;

до відповідача: Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт;

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ;

про: стягнення 1 835 356,33 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № б/н від 30.03.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 81 від 24.05.2016р.;

від третьої особи (ПАТ "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" ПАТ "Українська залізниця"): ОСОБА_3 довіреність № 405 від 23.03.2016 р., довіреність №393 від 23.03.2016 р.;

від третьої особи (ТОВ „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ): не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство „Іллічівський судноремонтний завод звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт, в якій просило стягнути з відповідача 1 935 034,80 грн., у тому числі основний борг 1841 584,09 грн., пеню у сумі 60 418,93 грн., річні у розмірі 4119,47 грн., а також 28 912,31 грн. інфляційних. Позивач також просив відшкодувати йому витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про укладення 28.10.2013р. та 13.01.2014р. між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ договорів, згідно яких останньому були надані причали для стоянки та надання послуг т/х „Герої Плевни та т/х „Герої Шипки.

Позивач вказує, що 11.08.2015р. між ТОВ „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ, ДП „ІМТП за участю Міністерства інфраструктури України та Фонду державного майна України було підписано акт приймання-передачі на баланс ДП „ІМТП цілісного майнового комплексу судноплавної компанії, у складі якого було передано залізничні пороми „Герої Плевни та „Герої Шипки.

При цьому ДП „ІМТП гарантійним листом від 15.08.2015р. гарантувало оплату вартості стоянки вищевказаних суден біля причалів ПАТ „Іллічівський судноремонтний завод, згідно рахунків даного товариства. Водночас, як вказує позивач, відповідач листом від 21.08.2015р. гарантував оплату за електрозабезпечення вказаних суден згідно виставлених рахунків, а листом від 29.10.2015р. погоджувався з вартістю послуг з електрозабезпечення та підтверджував свою готовність їх оплатити.

Однак, як вказує ПАТ „Іллічівський судноремонтний завод, незважаючи на надані гарантії, зазначені рахунки з боку відповідача сплачені не були, що і зумовило звернення до суду із відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.12.2015р. (суддя Демешин О.А.) було порушено провадження у справі №916/4971/15 із призначенням до розгляду в засіданні суду 14.01.2016р.

Вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ.

Заявою від 11.01.2016р. позивач збільшив розмір заявлених вимог в частині пені та річних, натомість зменшив розмір заявлених до стягнення інфляційних витрат (т.1 а.с.68-73).

У судовому засіданні 14.01.2016р. представник відповідача надав відзив на позов (т.1 а.с.88-91), згідно якого, заперечуючи проти його задоволення, наполягає на тому, що т/х «Герої Шипки» було розвантажено в порту Іллічівськ 03.03.2015р., а т/х «Герої Плевни» розвантажено 05.03.2015, що підтверджується заявами про факти (statements of fact), розкладами (таймшит) та іншими документами.

Вказане, на думку відповідача, в розумінні ст. 133 Кодексу торговельного мореплавства України, свідчить про те, що 03.03.2015 та 05.03.2015 обидва судна закінчили міжнародні морські перевезення у причалах Іллічівського морського порту.

Відповідач вважає, що вищевказані судна без вантажів здійснили баластний перехід у каботажному плаванні від причалів Іллічівського морського порту до причалів ПАТ «ІСРЗ» та опинились біля причалів останнього без виходу з територіальних вод України, між причалами в межах акваторії порту.

ДП „ІМТП зауважує, що вищевказані судна здійснювали рейси з порту Поті (Грузія) з генеральним вантажем на борту суден в порт призначення Іллічівськ (Україна) з метою розвантаження вантажу.

Відповідач вважає, що рейс закінчився в момент розвантаження вантажу у порту Іллічівськ. Початком нового рейсу є момент завершення судном (з оформленням відповідних документів) попереднього рейсу.

Вказане, на думку відповідача, спростовує доводи ПАТ „Іллічівський судноремонтний завод щодо того, що судна «Герої Плевни» та «Герої Шипки» є суднами у закордонному плаванні.

Одночасно, ДП „ІМТП зазначає, що відповідно Додатку 5 до Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, для суден у каботажному плаванні, що заходять у морські порти без виконання вантажних операцій, встановлюється ставка причального збору у розмірі 0,00114 доларів США за 1 куб.м. за добу.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що позивач неправомірно застосовує для т/х «Герої Шипки» та т/х «Герої Плевни» ставку причального збору для суден у закордонному плаванні, що заходять у морські порти без виконання вантажних операцій, у розмірі 0,0114 доларів США за 1 куб.м. за добу, що у десять разів є більшим, ніж цього вимагає законодавство.

Відповідач вказує, що він звертався до позивача з проханням здійснити перерахунок причального збору, чого останнім зроблено не було, натомість, було направлено позов до суду щодо стягнення причального збору за стоянку суден, згідно якого неправомірно було застосовано ставку збору, яка справляється з судів у закордонному плаванні.

Крім того, ДП „ІМТП зазначає про неотримання ним актів наданих послуг № 139 від 31.10.2015р. та № 150 від 24.11.2015р.

З урахуванням викладеного, Відповідач надав суду контррозрахунок причального збору (т.1 а.с.118-121).

Відповідач також вказує, що посилання позивача на п.5.1 та п.6.1 договору № 55748 від 28.10.2013 та Договору № 55761 від 13.01.2014р. щодо строків оплати вартості стоянки та нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення розрахунків та застосування вказаних положень є незаконним, оскільки зазначені договори були укладені між ПАТ «ІСРЗ» та ТОВ «СК «Укрферрі», а ДП «ІМТП» не являється їх стороною. Таким чином, нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних витрат є неправомірним.

Водночас, відповідач у поданому відзиві зазначає, що в цілях бухгалтерського обліку він листом від 29.10.2015р. звертався до ПАТ «ІСРЗ» щодо розділення рахунків та актів наданих послуг № 1212 від 16.09.2015 та № 1233 від 17.09.2015 окремо за електрозабезпечення та за стоянку теплоходів, а також окремо за серпень й вересень 2015. Проте, вказане звернення позивачем було проігноровано, окремі акти й рахунки не надавались.

Ухвалою суду від 14.01.2016р. у звязку з необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 02.02.2016р.

01.02.2016р. до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ надійшли письмові пояснення по справі (т.1а.с.140-143), згідно яких третя особа зазначає, що 05.12.1997р. між ФДМУ (Орендодавець) та ним (Орендарем) було укладено договір оренди державного майна № Д-1905, згідно умов якого останнім було прийнято в строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс ДСК „УКРФЕРРІ.

ТОВ „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ вказує, що згідно додаткової угоди від 28.10.2004р. дію договору було продовжено до 05.12.2014р., в свою чергу дія договору була припинена 06.12.2014р. Оскільки до складу орендованого комплексу входили судна „Герої Шипки та „Герої Плевни, ТОВ„Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ, як їх балансоутримувач, несло витрати по стоянці вказаних суден біля причалів ПАТ „Іллічівський судноремонтний завод, у тому числі за користування електроенергією

ТОВ „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ вказує, що такі витрати були понесені ним до моменту підписання відповідного акту прийманніпередачі майна, що було в оренді, а на підставі актів № 111 та № 112 виконаних послуг щодо стоянки суден ним була сплачена вартість такої стоянки за період до 18.08.2015р.

Як зазначає третя особа, після закінчення терміну дії вищевказаного договору оренди від 05.12.1997р., 11.08.2015р. між РВ ФДМУ по Одеській області, ТОВ „УКРФЕРРІ та ДП „Іллічівський морський торговельний порт був підписаний акт приймання-передавання ЦМК ДСК „Укрферрі, згідно якого ДП „ІМТП було передано майно, до складу якого входили судна „Герої Шипки та „Герої Плевни.

З урахуванням вказаного, ТОВ „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ вважає, що саме з 12.08.2015р. новим судновласником та балансоутримувачем суден стало ДП „ІМТП, у звязку із чим саме останній повинен нести відповідні витрати.

Третя особа, заперечуючи проти тверджень відповідача щодо того, що судна „Герої Шипки та „Герої Плевни, які під час знаходження біля причалів ПАТ „Іллічівський судноремонтний завод були суднами у каботажному плаванні, зазначає, що такі судна здійснили перехід без вантажу до причалів ПАТ „ІСРЗ, що свідчить про відсутність факту перевезення, який є необхідною складовою каботажного перевезення.

Відповідач надав суду додаткові пояснення (т.1 а.с.127-129), у яких, крім раніше викладених заперечень, також зазначає, що ПАТ «ІСРЗ» та ДП «ІМТП» не укладали договору щодо надання послуг стоянки суден. У гарантійних листах, на які посилається Позивач, сторони не погоджували вартість послуг за стоянку теплоходів. Таким чином, ДП «ІМТП» та ПАТ «ІСРЗ» не досягли згоди по істотним умовам договору, а саме щодо розміру ціни, а тому у ДП «ІМТП» не виникає зобовязань щодо оплати послуг за стоянку суден.

У судовому засіданні 02.02.2016р. було оголошено перерву до 16.02.2016р.

Судове засідання 16.02.2016р., з огляду на перебуванні судді Демешина О.А. з 16.02.2016р. по 17.02.2016р. у відрядженні, не відбулось.

Розпорядженням керівника апарату суду від 16.02.2016р., приймаючи до уваги перебування судді Демешина О.А. з 16.02.2016р. по 17.02.2016р. у відрядженні, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/4971/15, за результатами якого дану справу розподілено судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою суду від 18.02.2016р. суддею Щавинською Ю.М. вказану справу було прийнято до свого провадження із призначенням розгляду в засіданні суду.

В засіданні суду 14.03.2016р. представником відповідача було надано письмові пояснення по справі (т.2а.с.12-13), згідно яких останній зазначає, що 04.11.2015р. Міністерством інфраструктури України було прийнято наказ № 447, відповідно до якого ДП «ІМТП» зобовязано передати на баланс ДП «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» т/х «Герої Плевни» 1979 р.п., інв. № 22168, т/х «Герої Шипки» 1978 р.п., інв. № 22169. З огляду на це 24.11.2015р між ДП «ІМТП» та Державним підприємством «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» було підписано Акт приймання-передачі вищевказаних суден. Таким чином вказує, що на дату порушення провадження по справі №916/4971/15 судна знаходились на балансі ДП «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски».

Водночас, в судовому засіданні 14.03.2016р. представником позивача було надано заяву про зміну підстав позову (т.2 а.с.38-42), згідно якої останній зазначає, що підставою для стягнення причального збору є не умови договорів, а приписи чинного законодавства, зокрема, зауважує, що такий обовязок ґрунтується на імперативних нормах наказу Міністерства інфраструктури України „Про портові збори № 316 від 27.05.2013р.

Крім того, зосереджує увагу на тому, що договір № 55748 від 28.10.2013р. та договір №55761 від 13.01.2014р. не є підставою для нарахування та стягнення сум причального збору з відповідача.

В якості підтвердження того факту, що судна закордонного плавання т/х „Герої Шипки та т/х „Герої Плевни були перешвартовані від причалів одного підприємства до причалів іншого Позивач посилається на відсутність у ПАТ „ІСРЗ власної акваторії та на те, що вся акваторія Сухого лиману, в якому розташовані причали позивача, з 31.10.2007р. повністю відведена ДП „ІМТП.

Позивач вказує, що таке переміщення (перешвартування) суден в баласті відбулося в межах акваторії морського порту Іллічівськ та зауважує, що всі доводи відповідача щодо виконання суднами каботажного рейсу без вантажу, які навіть не вийшли за межі акваторії порту, не відповідає дійсності та є спробою від ухилення відповідачем сплати причального збору за період стоянки суден біля причалів позивача.

Щодо спожитої суднами електроенергії зауважує, що відповідач численними листами гарантував оплату її вартості, на підтвердження факту такого споживання посилається на довідку ПАТ „ІСРЗ від 11.03.2016р. та додані до неї довідки капітана судна т/х „Герої Плевни та капітана т/х „Герої Шипки.

В судовому засіданні 18.04.2016р. представником позивача було надано додаткові пояснення по справі (т.2 а.с.83-87), згідно яких останній, посилаючись на норми ст.ст.131, 132 КТМ України, ст.ст.4, 97 Митного кодексу, в черговий раз наполягає на тому, що вищевказані судна є суднами закордонного плавання, та не є суднами каботажного плавання.

Позивач стверджує, що відповідач у відповідності до додатку № 5 Порядку справляння портових зборів зобовязаний сплатити на його користь повний розмір причального збору за ставкою, встановленою для суден закордонного плавання - 0,0114 доларів США.

Одночасно, в засіданні суду 18.04.2016р. представником відповідача було надано заперечення на заяву про зміну підстав позову (т.2 а.с.89-94), згідно яких зазначає, що на момент подачі заяви про зміну підстав позову ДП «ІМТП» не порушувало прав та законних інтересів ПАТ «ІСРЗ» в частині оплати причального збору, оскільки неоплачені з боку ДП «ІМТП» рахунки та акти наданих послуг, що раніше були додані позивачем до позовної заяви, стосуються оплати послуг за стоянку суден на підставі гарантійних листів. На думку відповідача, гарантійним листом від 25.08.2015р. сторонами було погоджено оплату послуг стоянки суден, а не причального збору.

Між тим, відповідач вказує, що за своєю правовою природою портові збори, у т.ч. причальний збір, є платою за послуги із забезпечення безпеки мореплавства, відтак вважає, що правовідносини, які виникають при сплаті причального збору, регулюється нормами законодавства, закріпленими у главі 63 ЦК України, а саме шляхом укладення договору на надання послуг між власником (користувачем) причалу та судновласником.

Відтак, вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що обовязок ДП «ІМТП» щодо сплати причального збору передбачено Порядком справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженим Наказом Міністерства інфраструктури України № 316 від 27.05.2013р.

Крім того, в черговий раз наполягає на тому, що обидва судна закінчили міжнародні морські перевезення у причалах Іллічівського морського порту, а тому, на його думку, правовідносини за договором міжнародного перевезення закінчилися після розвантаження теплоходів. Водночас, повторно зауважує на здійсненні теплоходами каботажного плавання від причалів відповідача до причалів позивача.

Вказаними запереченнями відповідач у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 18.04.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на пятнадцять днів та з огляду на необхідність витребування нових доказів, а також для додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 22.04.2016р.

22.04.2016р. позивачем були надані уточнення до позову (т.2 а.с.116-120) з доданням розгорнутого розрахунку (т.2 а.с.152-157). Згідно останніх уточнень позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 835 356,33 грн., яка складається з заборгованості по оплаті причального збору у сумі 1 601 528,19 грн., заборгованості по оплаті електроенергії у розмірі 54 947, 97 грн. та заборгованості по оплаті використання електромереж заводу позивача у сумі 178 880,17 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Вимоги про стягнення пені, річних та інфляційних в остаточній редакції позову відсутні.

Позивач зазначає, що 21.03.2016р. ним на адресу відповідача були направлені уточнені детальні розрахунки суми причального збору (розрахунок проводився за кожен окремий день стоянки судна біля причалу з урахуванням відповідної ставки курсу НБУ до долару США, що діяла на зазначений період), з урахуванням чого заявлена до стягнення заборгованість була змінена.

Щодо наявності у Публічного акціонерного товариства „Іллічівський судноремонтний завод права на справляння причального збору із суден позивач посилається на норми ч. 4 ст. 22 Закону України „Про морські порти України та п. 1.2 Наказу „Про портові збори.

Ухвалою суду від 25.04.2016р. до участі у справі в якості іншого відповідача було залучено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця, розгляд справи з урахуванням такого залучення, а також у звязку із необхідністю додаткового дослідження матеріалів справи, було відкладено.

В засіданні суду 18.05.2016р. представником ПАТ "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" було надано відзив на позов (т.3 а.с.41-43), згідно якого останній, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що всі права та обовязки, повязані з вищевказаним суднами, виникли у нього лише з 24.11.2015р., а саме з моменту підписання відповідного акту приймання передачі майна.

Крім того, зазначає, що ПАТ „Укрзалізниця, як правонаступник ДП „УДЦТС „Ліски, прийняло на баланс т/х „Герої Плевни та т/х „Герої Шипки з 01.12.2015р.- з моменту реорганізації державного підприємства.

У судовому засіданні 18.05.2016р. під час розгляду справи по суті представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача (ДП „ІМТП) заперечуючи щодо нарахування суми причального збору, водночас не заперечував проти факту споживання електроенергії та зазначених позивачем обсягів такого споживання.

Представник ПАТ "Українська залізниця" також заперечував проти задоволення позову.

Ухвалою суду від 18.05.2016р., з огляду на необхідність додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 13.06.2016р.

Ухвалою суду від 13.06.2016р. провадження у справі в частині вимог до Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця було припинено із залученням вказаної особи до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В засіданні суду 13.06.2016р. учасники процесу в повному обсязі підтримали свої правові позиції, що були викладені ними в попередніх судових засіданнях.

Представник третьої особи (Товариства з обмеженою відповідальністю „Судноплавна компанія „УКРФЕРРІ) в засідання суду не зявився, про місце та час розгляду справи був цілком обізнаний та повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу вищевказаних ухвал суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.3 а.с.20,25,33,95) та відповідними телефонограми (т.2 а.с.115, т.3 а.с.1, т.3 а.с.16).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Іллічівський судноремонтний завод направлені на стягнення з відповідача заборгованості по оплаті причального збору із суден т/х „Герої Плевни та „Герої Шипки, заборгованості по оплаті електроенергії та оплаті використання електромереж заводу позивача у розмірах, що заявлені до стягнення, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 22.04.2016р.

В обґрунтування підстав стягнення такої заборгованості позивач посилається на те, що після завершення вантажних операцій в морському порту Іллічівськ вищевказані судна без перевезення будь-якого вантажу та без виконання будь-якого рейсу, були перешвартовані для відстою від причалів ДП „ІМТП до причалів ДП „ІСРЗ.

З урахуванням цього позивач вважає, що оскільки вказані судна є суднами закордонного плавання, то у відповідача, як їх Балансоутримувача, у відповідності до Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України „Про портові збори № 316 від 27.05.2013р., виник відповідний обовязок по сплаті причального збору за ставкою 0,0114 дол. США /куб. м. за добу.

В свою чергу позиція відповідача зводиться до того, що вказаним наказом не встановлено прямого обовязку сплачувати портові збори, зокрема, причального, а такий обовязок виникає з договірних відносин, оскільки на його думку, плата причального збору є платою за послуги користування причалом. При цьому ДП „ІМТП наполягає на тому, що судна „Герої Плевни та „Герої Шипки є „суднами у каботажному плаванні, у звязку із чим вважає, що відповідно до додатку № 5 до вищевказаного Порядку, для таких суден встановлюється ставка причального збору у розмірі 0,00114 доларів США за 1 куб. м. за добу.

Розглянувши заявлені вимоги з урахуванням вищевказаних позицій сторін суд зазначає наступне.

Згідно ст. 85 Кодексу торговельного мореплавства, під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримувати чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до частин 1,4 ст. 22 Закону України „Про морські порти України у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об'ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача.

Як встановлено судом із матеріалів справи (т.2 а.с.44-46), і вказане не спростовано під час судового розгляду, Публічне акціонерне товариство „Іллічівський судноремонтний завод є користувачем причалів, біля яких стояли судна „Герої Плевни та „Герої Шипки .

Таким чином, у позивача у відповідності до вищевказаних приписів чинного законодавства наявне право на справляння причального збору із вказаних суден.

В свою чергу у відповідача, як судновласника вищевказаних суден (ст. 20 КТМ), виникли зобовязання щодо його сплати.

Згідно п. 5.1, 5.2 наказу Міністерства інфраструктури України „Про портові збори №316 від 27.05.2013р., причальний збір справляється із суден, що стоять біля причалу. Для суден груп А, Б, В (буксири), Г, Д (крім військових суден ВМС ЗС України) і Е (спортивні судна, приватні яхти, парусні судна та риболовні судна, що заходять у морські порти без виконання вантажних операцій, а також судна портового флоту, що не належать або не орендуються власником(ами) (балансоутримувачами) причалів) застосовуються ставки, наведені у додатку 5 до цього Порядку .

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, суд вважає, що відсутність договору щодо сплати судового збору не є підставою для звільнення від його сплати.

При цьому суд, перш ніж встановити розмір ставки причального збору для суден„Герої Плевни та „Герої Шипки, повинен встановити суднами якого перевезення вони являються.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно ст.131 Кодексу торговельного мореплавства України, каботажними перевезеннями визнаються перевезення між портами України, які здійснюються суднами, що плавають під Державним прапором України, а також суднами, що плавають під іноземним прапором, за умови одержання на це дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту.

Водночас, приписами ст.132 Кодексу торговельного мореплавства України встановлено, що міжнародними перевезеннями визнаються перевезення між портами України та іноземними портами, які можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.

Відповідно до п. 54 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, судно закордонного плавання - українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів, та прибуває на митну територію України або вибуває за її межі.

Як встановлено судом з матеріалів справи та пояснень представників сторін, 03.03.2015р. т/х „Герої Шипки прибув до акваторії Іллічівського морського порту із порту Поті, т/х „Герої Плевни прибув до акваторії Іллічівського морського порту 05.03.2015р. із порту Поті.

Так, згідно п. 16 „Типової технологічної схеми здійснення митного контролю водних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, що затверджена постановою КМУ від 21.05.2012р. за № 451, декларування судна закордонного плавання, що використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України, здійснюється без подання митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа. Відомості про таке судно закордонного плавання зазначаються в генеральній (загальній) декларації.

З наявних в матеріалах справи генеральних декларацій (т.1 а.с.48,52), вбачається, що вибуття навантаженого судна т/х „Герої Шипки з порту Поті (Грузія) відбулося 28.02.2015р., прибуття 03.03.2015р., в свою чергу вибуття з вказаного порту навантаженого судна т/х „Герої Плевни мало місце 02.03.2015р., прибуття в порт Іллічівськ 05.3.2015р.

Вказане свідчить про те, що вищевказані судна здійснювали міжнародні перевезення та є суднами закордонного плавання.

Відповідно до п. 1.2, 1.3 Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затв. Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 (далі - Порядок), портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний і санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього порядку; причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача.

Згідно п.5.1 Порядку, причальний збір справляється із суден, що стоять біля причалу. 5.2 Порядку, для суден груп А, Б, В (буксири), Г, Д (крім військових суден ВМС ЗС України) і Е (спортивні судна, приватні яхти, парусні судна та риболовні судна, що заходять ;. морські порти без виконання вантажних операцій, а також судна портового флоту, що не належать або не орендуються власником(ами) (балансоутримувачами) причалів) застосовуються станки, наведені у додатку 5 до цього Порядку.

В свою чергу, у додатку 5 до Порядку встановлено ставку причального збору для судену закордонному плаванні становить 0,0114 дол. США за куб м за добу.

Таким чином, з урахуванням того, що вищевказані судна є суднами закордонного плавання, суд доходить до висновку, що позивачем вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства була розрахована ставка причального збору за стоянку суден.

Посилання відповідача на те, що т/х „Герої Шипки та т/х „Герої Плевни, у розумінні вказаного порядку, є суднами каботажного плавання, оскільки здійснили баластний перехід без вантажів у каботажному плаванні від причалів Іллічівського морського порту до причалів ПАТ «ІСРЗ» та опинились біля причалів останнього без виходу з територіальних вод України, між причалами в межах акваторії порту не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень N 31-вод та N 51-вод, затверджених наказом державного комітету статистики України від 11.10.2005 р. N 302: "Каботажні (внутрішні) перевезення - транспортування вантажів або перевезення пасажирів у межах Азовсько-Чорноморського басейну без виходу з територіальних вод і в межах водних шляхів (ділянок) басейнів рік Дніпро, Дунай, Інгулець та інших судноплавних рік, озер, штучних шляхів без виходу з територіальних вод, оформлені документами на перевезення у внутрішньому сполученні. До каботажного (внутрішнього) належать також перевезення між причалами в межах акваторії порту або сусідніх портів (причалів) незалежно від відстані перевезення при належному документальному оформленні".

Приймаючи до уваги, що доказів здійснення належного документального оформлення перевезення відповідач в порядку ст. 33 ГПК України суду не надав, суд вважає, що останнім факт здійснення каботажного перевезення, а значить і наявність підстав для застосування відповідної ставки не доведено.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом від 25.08.2015р. за вих. № 911/03.9-09-2924 (т.1 а.с.41) гарантував позивачу оплату вартості стоянки суден біля причалів ПАТ „ІСРЗ згідно рахунків останнього.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, 21.03.2016р Публічним акціонерним товариством „Іллічівський судноремонтний завод на адресу відповідача були направлені рахунки на оплату причального збору за стоянку вищевказаних суден на загальну суму 1 601 528,19 грн., а саме рахунок № 76/1 від 04.02.2016р. на суму 371 760,22 грн. (т.2 а.с.124), рахунок № 77/1 від 04.02.2016р. на суму 914 282,40 грн. (т.2 а.с.131) та рахунок № 78/1 від 04.02.2016р. на суму 315 485,57 грн. (т.2 а.с.140).

Вказане відправлення та отримання зазначених документів підтверджується наявною в матеріалах справи курєрською накладною № 947750 (т.2 а.с.147) та відповідним описом внутрішнього вмісту відправлення (т.2 а.с.148).

При цьому, суд, перевіривши розгорнутий розрахунок суми причального збору (т.2 а.с.152-155), встановив правильність його нарахування у сумі, що заявлена до стягнення.

Таким чином, з огляду на відсутність будь-яких належних доказів, які б спростовували наявність вищевказаної заборгованості, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті причального збору за стоянку суден „Герої Шипки та „Герої Плевни у сумі 1 601 528,19 грн. є такими, що підтверджені матеріалами справи, у звязку із чим підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з ДП „Іллічівський морський торговельний порт заборгованості по оплаті електроенергії у сумі 54 947,97 грн. суд вказує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідок ПАТ „ІСРЗ від 11.03.2016р. (т.2 а.с.125,132) у період знаходження т/х „Герої Плевни у причалу позивача останнім було спожито електроенергії 8448 кВт, в свою чергу т/х „Герої Шипки спожито електроенергію у розмірі 70 236 кВт.

Факт споживання суднами електроенергії у вказаних розмірах повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема, відповідними довідками капітанів зазначених суден (т.2 а.с.126,127, 133-136) та визнанням такого споживання у вказаних розмірах представником відповідача в засіданні суду 18.05.2016р.

При цьому суд вказує, що відповідно до Закону „Про житлово-комунальні послуги, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена позиція повністю відображена у постанові Верховного Суду України у від 30.10.2013р. у справі № 6-59цс13, яка в силу ст. 111-28 ГПК України є обовязковою для застосування.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що неукладення договору про надання комунальних послуг у письмовій формі не звільняє відповідача від обов'язку оплачувати надані послуги, зокрема, вартість електроенергії, спожитої суднами, балансоутримувачем яких є ДП „Іллічівський морський торговельний порт. Зворотне в свою чергу зумовило б безпідставне збереження відповідачем коштів за спожиту електроенергію.

Суд, перевіривши, розрахунок плати за спожиту суднами електроенергію (т.2 а.с.155-156) дійшов висновку про правильність її нарахування, у звязку із чим вимоги про стягнення електроенергії у заявленому розмірі 54 947,97 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, суд, перевіривши розрахунок плати за використання електромереж заводу (т.2 а.с.156-157), встановив часткову неправильність її нарахування, що повязано із невірним застосуванням розміру затрат позивача по обслуговуванню електричних мереж заводу на 1 кВт щодо використаної електричної енергії у розмірі 8 160 кВт, а саме позивачем було застосовано розмір у сумі 5,5338 грн., тоді як вірним є 4,967 грн.

З урахуванням вказаного, позивачем на вимогу суду було здійснено перерахунок такої заборгованості (т.3 а.с.39), в результаті якого вірною сумою заборгованості за використання електромереж заводу є 173 321, 07 грн.

При цьому позивачем заявлені позовні вимоги уточнені не були, з огляду на що, з урахуванням вищевказаних обставин, заборгованість за використання електромереж заводу, яка підлягає стягненню в межах заявленого позову, становить 173 321, 07 грн.

Враховуючи часткове задоволення судом позову Публічного акціонерного товариства „Іллічівський судноремонтний завод, витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Іллічівський судноремонтний завод (68093, Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Космонавтів, 59-Б, ) заборгованість по оплаті причального збору у сумі 1 601 528/один мільйон шістсот одна тисяча пятсот двадцять вісім/грн. 19 коп.; заборгованість по оплаті електроенергії у сумі 54 947/п'ятдесят чотири тисячі девятсот сорок сім/ грн. 97 коп.; заборгованість по оплаті використання електромереж у розмірі 173 321 /сто сімдесят три тисячі триста двадцять одна/грн. 07 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 27 446 /двадцять сім тисяч чотириста сорок шість/ грн. 96 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21 червня 2016 р.

Суддя Ю.М. Щавинська