ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.06.2016 Справа №905/1414/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго», м.Миколаївка Донецької області, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Слов'янськ Донецької області, ,

про стягнення 258923,99 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

ОСОБА_3 за довіреністю, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго», м.Миколаївка Донецької області, звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 06.04.2016р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Слов'янськ Донецької області, про стягнення 258923,99 грн., у тому числі суми боргу по орендній платі згідно договору оренди №07/07/13 від 01.07.2013р. в розмірі 168442,93 грн., пені 52523,84 грн., інфляційних нарахувань 34281,21 грн., 3% річних 3676,01 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1414/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 12.04.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1414/16.

У подальшому розгляд справи відкладався у відповідності до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на укладання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Миколаївка №07/07/13 від 01.07.2013р. із відповідачем, неналежне виконання останнім своїх зобов'язань зі сплати орендної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість за зобовязаннями травня 2014р.-січня 2016р., виникли підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунки пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, у копіях: договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Миколаївка №07/07/13 від 01.07.2013р. з додатком №2 від 01.07.203р. «Акт приймання-передачі» до нього, розрахунок орендної плати жилих вбудованих приміщень, розташованих на першому поверсі та у підвалі житлового будинку за адресою: м.Миколаївка, вул.Горького, 11, на 01.07.2013р., претензія на суму 119362,75 грн. №1084 від 10.09.2015р., правоустановчі документи позивача, довіреність на представника позивача, рахунки-фактура №1062 від 28.05.2014р., №1281 від 30.06.2014р., №1452 від 31.07.2014р., №1620 від 28.08.2014р., №1846 від 30.09.2014р., №2066 від 27.10.2014р., №2270 від 28.11.2014р., №2478 від 25.12.2014р., №107 від 29.01.2015р., №314 від 25.02.2015р., №514 від 26.03.2015р., №721 від 27.04.2015р., №938 від 28.05.2015р., №1145 від 26.06.2015р., №1353 від 28.07.2015р., №1559 від 28.08.2015р., №1761 від 25.09.2015р., №1975 від 28.10.2015р., №2189 від 30.11.2015р., №2409 від 25.12.2015р., №107 від 28.01.2016р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 49, 54 Господарського процесуального кодексу України, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України та ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

27.04.2016р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано супровідний лист №14/04/2016-юр від 27.04.2016р., до якого додано фіскальний чек УДППЗ «Укрпошта» від 26.04.2016р. разом із описом вкладення у цінний лист, датованим 26.04.2016р., платіжне доручення №207 від 24.02.2016р., довідку №461 від 26.04.2016р. про відсутність на розгляді у іншого судді даних позовних вимог, а також у копіях: супровідний лист №460 від 26.04.2016р., акт звірки взаємних розрахунків від 25.04.2016р., банківська виписка за 08.09.2014р. та за 19.09.2014р.

19.05.2016р. представником позивача електронною поштою надіслано у копіях: клопотання №15/05/2016-юр від 19.05.2016р. про розгляд справи 24.05.2016р. без участі його представника, супровідний лист №14/05/2016-юр від 19.05.2016р., до якого додано: рішення Миколаївської міської ради №06-ХХІХ-5 від 30.12.2009р. «Про прийняття вбудованих нежитлових приміщень, що знаходяться на балансі СЕ «Енерготорг» ВАТ «Донбасенерго» у комунальну власність територіальної громади м.Миколаївка, договір №171 від 17.12.2008р. про передачу у комунальну власність Миколаївської міської ради житлового фонду, обєктів соціальної інфраструктури права державної власності та власних основних фондів ВАТ «Донбасенерго», що знаходяться на балансі СЕ «Словянськкомуненерго» ВАТ «Донбасенерго» та про відшкодування витрат на проведення капітального ремонту та утримання обєктів, що передаються, додаткову угоду №3 від 28.12.2009р. до нього, акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 29.12.2009р., листи Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» начальнику УДКС м.Харкова №479 від 29.04.2016р., фіскальний чек УДППЗ «Укрпошта» від 04.05.2016р., статут Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго».

Клопотання представника позивача №15/05/2016-юр від 19.05.2016р. про розгляд справи 24.05.2016р. без участі його представника судом відхилено, з огляду на потребу у зясуванні правової позиції Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» щодо доводів, викладених у відзиві на позовну заяву б/н від 13.05.2016р., про що відображено в ухвалі господарського суду Донецької області від 24.05.2016р.

20.05.2016р. відповідачем представлено суду відзив на позовну заяву б/н від 13.05.2016р., за змістом якого зауважує, що позовні вимоги не ґрунтуються на чинному законодавстві та не можуть бути задоволенні, з огляду на знаходження орендованого приміщення на території проведення антитерористичної операції, в силу приписів ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»; посилається на те, що проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, зокрема м.Миколаївка Донецької області, з 07.04.2014р. є загальновідомим фактом; звертає увагу на засвідчення обставин непереборної сили при здійсненні ним господарської діяльності на території Донецької області з 12.04.2014р. сертифікатом Торгово-промислової палати України; зазначає про неодноразове звернення до позивача з заявами про необхідність звільнення від орендної плати на період з 14.04.2014р. до дати набрання чинності указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України».

До відзиву додано у копіях: сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили №2548/05-4 від 21.08.2014р., заява №97/1 від 04.04.2016р. про скасування орендної плати на період проведення антитерористичної операції, фіскальний чек №2011 від 07.04.2016р. разом із описом вкладення у цінний лист, датованим 07.04.2016р.

25.05.2016р. від позивача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано документи, що надійшли 19.05.2016р. в електронному вигляді.

31.05.2016р. від позивача електронною поштою надійшли у копіях: супровідний лист №16/05/2016-юр від 27.05.2016р., до якого додано довідку №461 від 26.04.2016р. про відсутність на розгляді у іншого судді даних позовних вимог та довідку управління Державної казначейської служби України у м.Харкові №04-27/1614 від 12.05.2016р. про зарахування сплаченої суми судового збору позивачем до складу державного бюджету.

06.06.2016р. від позивача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано супровідний лист №16/05/2016-юр від 27.05.2016р. разом із копією довідки управління Державної казначейської служби України у м.Харкові №04-27/1614 від 12.05.2016р. про зарахування сплаченої суми судового збору позивачем до складу державного бюджету, що надійшли 31.05.2016р. в електронному вигляді.

06.06.2016р. від відповідача надійшли письмові пояснення №б/н від 01.06.2016р., до яких додано у копіях: постанови Донецького апеляційного господарського суду України від 12.04.2016р. у справі №905/161/16, від 12.04.2016р. у справі №905/132/16, від 18.01.2016р. у справі №913/978/15.

Представник позивача у судовому засіданні 09.06.2016р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, зазначив про ознайомлення з правовою позицією відповідача та про незгоду з нею; зазначив, що відповідач продовжує здійснювати господарську діяльність, незважаючи на обставини, які зазначив орендар; свідчив про те, що Миколаївською міською радою не прийнято рішення про скасування орендної плати; посилався на п.3.5 укладеного договору, відповідно до якого, орендна плата у грошовому вигляді перераховується Орендарем незалежно від результату господарської діяльності Орендодавцю щомісяця, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім.

Представники відповідача у судовому засіданні 09.06.2016р. проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав наведених у представленому суду відзиві.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання, тобто, правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

01.07.2013р. між Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Миколаївка №07/07/13, згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нежитлові вбудовані приміщення, розташовані на першому поверсі та у підвалі житлового будинку, далі обєкт оренди, за адресою: м.Миколаївка, вул.Горького, 11 для розміщення магазину: 80 м2 під торгівлю продовольчими товарами підакцизної групи; 365 м2 під торгівлю продовольчими товарами без акцизу. Підвальне приміщення магазину: 395,5 м2 під складські приміщення (п.1.1 договору).

Нежитлове приміщення прийнято у комунальну власність Миколаївської міської ради на підставі рішення Миколаївської міської ради №06-ХХІХ-5 від 30.12.2009р. «Про прийняття вбудованих нежитлових приміщень, що знаходяться на балансі СЕ «Енерготорг» ВАТ «Донбасенерго» у комунальну власність територіальної громади м.Миколаївка, договору №171 від 17.12.2008р. про передачу у комунальну власність Миколаївської міської ради житлового фонду, обєктів соціальної інфраструктури права державної власності та власних основних фондів ВАТ «Донбасенерго», що знаходяться на балансі СЕ «Словянськкомуненерго» ВАТ «Донбасенерго» та про відшкодування витрат на проведення капітального ремонту та утримання обєктів, що передаються з додатковою угодою №3 від 28.12.2009р. до нього та відповідно до акта приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 29.12.2009р. передано Комунальному підприємству Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго».

Згідно умов п.2.1. договору обєкт оренди відноситься до комунальної власності територіальної громади м.Миколаївка, закріплений за КП «Сервіскомуненерго» на праві господарського відання.

Приписами п.3.1. договору встановлено, що за користування обєктом оренди Орендар вносить Орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на основі Методики розрахунку та порядок використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади, затвердженої рішенням Миколаївською міською радою від 06.03.2012р. №01-ХХ-6. Розрахунок місячного розміру орендної плати є невідємною частиною цього договору (додаток №1) та на дату його підписання орендна плата складає 4632 грн. 36 коп. без ПДВ. ПДВ нараховується згідно діючого законодавства України.

Орендна плата вноситься Орендарем самостійно, починаючи з моменту підписання акту приймання-передачі. Останнім днем оплати оренди є момент підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні обєкта оренди Орендодавцю (п.3.2 договору).

Орендна плата у грошовому вигляді перераховується Орендарем незалежно від результату господарської діяльності Орендодавцю щомісяця, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім (п.3.5 договору).

Відповідно до положень п.7.2. договору за несвоєчасну оплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі встановленому законодавством України.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.07.2013р. до 25.06.2016р. (п.10.1, п.10.2 договору).

01.07.2013р. позивачем відповідачу передана означена нерухомість, про що у відповідності до ст.795 Цивільного кодексу України сторонами складено акт приймання-передачі визначеного вище комунального нерухомого майна.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, відповідно до приписів частини 1 ст.12 Цивільного кодексу України.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, згідно вимог передбачених ст.13 Цивільного кодексу України.

Згідно з положеннями ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

В силу вимог передбачених ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч.1 ст.761 Цивільного кодексу України).

За приписами частини другої статті 762 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 285 Господарського кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, частиною 2 ст.9 Цивільного кодексу України передбачено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

На спірні правовідношення поширюються дії спеціального закону, а саме Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до вимог передбачених статтями 2, 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» правовою підставою користування майном є договір оренди.

Статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що істотною умовою договору є - орендна плата.

Відповідно до приписів ст.12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Приписами частини 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено обовязки орендаря, де зазначено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно вимог передбачених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до вимог передбачених статтею 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною пятою статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Зазначеній нормі повністю відповідає пункт 3.5 договору, у відповідності до якого відповідач повинен був сплачувати орендну плату не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім.

Разом з цим, позовні вимоги Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго», м.Миколаївка Донецької області, не підлягають задоволенню, з огляду на набрання чинності 14.10.2014р. Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Згідно преамбули цього нормативного акту ОСОБА_4 визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 7 зазначеного Закону визначено скасувати на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

У статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» законодавець зазначив, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014.

Як свідчать фактичні обставини справи, періодом, за який відповідачем не вносилась орендна плата на підставі договору №07/07/13 від 01.07.2013р. є травень 2014р.-січень 2016р.

Беручи до уваги визначення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», означений проміжок часу є періодом проведення антитерористичної операції.

Виходячи зі змісту договору, а також зважаючи на рішення Миколаївської міської ради №06-ХХІХ-5 від 30.12.2009р. «Про прийняття вбудованих нежитлових приміщень, що знаходяться на балансі СЕ «Енерготорг» ВАТ «Донбасенерго» у комунальну власність територіальної громади м.Миколаївка, договір №171 від 17.12.2008р. про передачу у комунальну власність Миколаївської міської ради житлового фонду, обєктів соціальної інфраструктури права державної власності та власних основних фондів ВАТ «Донбасенерго», що знаходяться на балансі СЕ «Словянськкомуненерго» ВАТ «Донбасенерго» та про відшкодування витрат на проведення капітального ремонту та утримання обєктів, що передаються, додаткову угоду №3 від 28.12.2009р. до нього та акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 29.12.2009р., передане в оренду нерухоме майно є комунальним.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21865141 від 13.04.2016р. діяльністю відповідача є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Як свідчить п.1.1 договору оренди нежитлові вбудовані приміщення, розташовані на першому поверсі та у підвалі житлового будинку, за адресою: м.Миколаївка, вул.Горького, 11 передано для розміщення магазину, а саме під торгівлю продовольчими товарами підакцизної групи, під торгівлю продовольчими товарами без акцизу та підвальне приміщення магазину під складські приміщення.

Відтак, слідує висновок про здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» господарської діяльності у м.Миколаївка, яке віднесено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до території проведення антитерористичної операції.

Окрім того, у матеріалах справи є наявним сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили №2548/05-4 від 21.08.2014р., яким засвідчено Товариству з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» настання обставин непереборної сили з 12.04.2014р. при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обовязкових платежів, що пов'язані із проведенням антитерористичної операції на території, зокрема Донецької області, у місці здійснення відповідачем господарської діяльності.

Таким чином, відповідач є субєктом господарювання, який здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції у розумінні приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Отже, дія означеного нормативно-правового акту розповсюджується на спірні правовідносини та має пріоритетне застосування.

Спеціальність означених законодавчих приписів по відношенню до приведених вище норм відносно обовязку сплати орендної плати за користування комунальним майном зумовлена п.3 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VI від 02.09.2014р.

ОСОБА_4 відповідно до п.1 його Прикінцевих та перехідних положень набрав чинності з наступного дня після його опублікування, яке відбулося 14.10.2014р. у «Голосі України» №197 та за своєю сутністю в частині наведених вище норм встановив тимчасове спеціальне право орендарів не здійснювати орендні платежі за користування комунальним майном впродовж відповідного періоду (що розпочався з 14.04.2014р.), коло яких (орендарів субєктів означеного спеціального права) визначається субєктами господарювання, що здійснюють свою діяльність на території населених пунктів, визначення переліку яких цим Законом доручено Кабінету Міністрів України (абз.3 п.5 ст.11 Закону).

Таким чином, означене спеціальне право, яке за своєю суттю опосередковує гарантії підприємництва в умовах запровадженого особливого режиму антитерористичної операції встановлено і надано безпосередньо спеціальним Законом у відповідності до п.8 ст.92 Конституції України та в силу цієї ж норми Основного Закону не можуть бути скасовані інакше, ніж відповідним Законом або у встановленому таким Законом порядку. В свою чергу, Кабінет Міністрів України зобовязаний на виконання Закону №1669-VI від 02.09.2014р. лише визначити коло субєктів такого спеціального права і це повноваження не може ототожнюватися із запровадження цього права або його зміною/скасуванням.

З огляду на таке, позивач як орендодавець не мав суб'єктивного права на отримання тимчасово скасованої орендної плати, а у орендаря, відповідно, не було обов'язку впродовж періоду формування стягуваної заборгованості сплачувати таку орендну плату.

Зважаючи на положення ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від доведеності одночасної наявності таких елементів: захищуваного субєктивного права (інтересу) у позивача; порушення означеного ним права чи інтересу з боку відповідача; належність обраного способу захисту (його адекватність характеру правовідносин і здатність відновити порушені права чи інтереси, можливість до застосування за змістом діючого законодавства).

Відсутність або недоведеність позивачем згідно приписів чинного процесуального законодавства належними доказами будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права. Тому, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Між тим, як свідчать фактичні обставини справи, на момент подання позову у позивача відсутнє порушене суб'єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес на захист якого подано позов.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго», м.Миколаївка Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Слов'янськ Донецької області, про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 168442,93 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 52523,84 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 34281,21 грн. та 3% річних у сумі 3676,01 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, з огляду на те, що нарахування здійснено позивачем щодо заборгованості з орендної плати, яка виникла, починаючи з травня 2014р. по січень 2016р., та є скасованою у розумінні Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 22, 28, 32-38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго», м.Миколаївка Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Слов'янськ Донецької області, про стягнення 258923,99 грн., у тому числі суми боргу по орендній платі згідно договору оренди №07/07/13 від 01.07.2013р. в розмірі 168442,93 грн., пені 52523,84 грн., інфляційних нарахувань 34281,21 грн., 3% річних 3676,01 грн., відмовити.

2. В судовому засіданні 09.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

4. Повний текст рішення складено та підписано 14.06.2016р.

Суддя О.В. Кротінова