ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. Справа № 911/1485/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення

до Товариства з обмеженою відповідальністю Альпініст

про стягнення 3189,78 грн.

секретар судового засідання: Зінченко С.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 6389/9 від 31.12.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 04.05.2016 р.)

Обставини справи:

Концерн радіомовлення, радіозвязку та телебачення (далі позивач, Концерн РРТ) звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Альпініст (далі відповідач, ТОВ Альпініст) про стягнення 3189,78 грн. збитків.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09.07.2012 р. між Концерном РРТ та ТОВ «Альпініст» був укладений договір підряду № 1423 щодо оброблення металів (антикорозійний захист металевих конструкцій) на об'єктах позивача (замовника) згідно технічного завдання. Зобовязання за договором належним чином були виконані його сторонами.

У Концерні РРТ Державною фінансовою інспекцією України проводилась планова ревізія фінансово-господарської діяльності Концерну РРТ, якою, зокрема, було проведено перевірку правильності визначення вартості виконаних ТОВ «Альпініст» робіт ізоляційно-антикорозійного захисту металевих конструкцій антенно-щоглової споруди Волинської філії Концерну РРТ на PTC в м. Ковелі. Ревізією було виявлено завищення вартості робіт ізоляційно-антикорозійного захисту металевих конструкцій антенно-щоглової споруди Волинської філії Концерну РРТ на PTC в м. Ковелі на 3189,78 грн. (з ПДВ), у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 3189,78 грн. збитків та судовий збір.

Розгляд справи відкладався.

До господарського суду Київської області від відповідача було подано клопотання б/н від 20.05.2016 р. (вх. № 10765/16 від 20.05.2016 р.) про відкладення розгляду справи.

09.06.2016 р. до господарського суду Київської області представником відповідача було подано відзив б/н від 08.06.2016 р. (вх. № 12196/16 від 09.06.2016 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю Альпініст, за змістом якого відповідач проти позову Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення заперечує повністю, посилаючись на те, що всі роботи були виконані підрядником згідно умов договору, технічного завдання та кошторисної документації, а всі акти приймання-передачі виконаних робіт були підписані сторонами без будь-яких зауважень чи заперечень.

Окрім того, 09.06.2016 р. до господарського суду Київської області представником відповідача було подано зустрічну позовну заяву б/н від 08.06.2016 р. (вх. № 12195/16 від 09.06.2016 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю Альпініст до Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення про стягнення 3510,54 грн., у прийнятті до розгляду якої ухвалою суду від 09.06.2016 р. було відмовлено.

Представник позивача у судових засіданнях 23.05.2016 р. та 09.06.2016 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача у судовому засіданні 09.06.2016 р. проти позову заперечував.

У судовому засіданні 09.06.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

09.07.2012 р. між Концерном РРТ (замовник) та ТОВ «Альпініст» (підрядник) був укладений договір підряду № 1423 щодо обробляння металів (антикорозійний захист металевих конструкцій) на об'єктах замовника згідно технічного завдання.

Пунктом 2.1 договору визначено, що підрядник зобов'язується виконати роботи ізоляційні (антикорозійний захист металевих конструкцій), код 45.32.1, на об'єктах замовника згідно технічного завдання замовника, а замовник зобов'язується забезпечити своєчасне фінансування та прийняття таких робіт.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що договірна ціна є твердою (додаток № 2 до договору), формується підрядником на підставі нормативних документів, розроблених Держбудом України ДБН Д.1.1-1-2000, та відображається у 35 локальних кошторисах, що є невід'ємною частиною договірної ціни.

У додатку № 1 до договору визначено перелік лотів та їх опис, а саме - найменування філій, висота та вага металоконструкцій, площа зачищення поверхонь.

Державною фінансовою інспекцією України було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Концерну РРТ за період з 01.05.2014 р. по 31.10.2015 р. та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.04.2013 р. по 30.04.2014 р., за результатами якої складено акт № 06-21/13 від 23.02.2016 р.

Зокрема, в ході ревізії було проведено перевірку правильності визначення вартості виконаних ТОВ «Альпініст» робіт з ізоляційно-антикорозійного захисту металевих конструкцій антенно-щоглової споруди Волинської філії Концерну РРТ на PTC в м. Ковелі за період з 01.04.2013 р. по 31.10.2015 р., якою встановлено, що відповідно до повідомлень-авізо від 31.05.2013 р. № 416 та від 30.06.2013 р. № 510 Концерном РРТ було сплачено за виконані роботи з ізоляційно-антикорозійного захисту металевих конструкцій антенно-щоглової споруди Волинської філії Концерну РРТ кошти в сумі 228525,00 грн.

До ревізії було надано акти форми КБ-2в про виконані роботи по обєкту «Роботи ізоляційні (антикорозійний захист металевих конструкцій антенно-щоглових споруд Концерну РРТ» за травень 2013 року на суму 219381,60 грн. (в т.ч. ПДВ) та за червень 2013 року на суму 54848,40 грн. (в т.ч. ПДВ), разом на суму 274230,00 грн. ( в т.ч. ПДВ), у яких відображено вартість зворотніх сум матеріалів - 159407,00 грн., зокрема, матеріали поставки замовника в травні 2013 року на суму 126843,00 грн. та в червні 2013 року на суму 32564,00 грн.

Ревізією повноти та достовірності відображення в актах виконаних робіт форми КБ-2в вартості матеріалів поставки замовника було встановлено, що від Концерну РРТ до Волинської філії згідно повідомлень-авізо та по накладних від 30 квітня 2013 року № 54 і від 29 травня 2013 року №128 передано на філію матеріалів (фарба WG-Юніверсал (червона) та фарба WG-Юніверсал (біла)) на суму 158554,57 грн. Водночас, ревізією кількості матеріалів замовника, використаних на виконання робіт з ізоляційно-антикорозійного захисту металевих конструкцій антенно-щоглової споруди Волинської філії Концерну РРТ, встановлено, що опроцентовано по актах форми КБ-2в за червень та травень 2013 року фарбу червону в кількості 1065,98 кг по ціні 102,11 грн. за 1 кг на суму 108847,00 грн., та фарбу білу в кількості 653,388 кг по ціні 77,38 грн. за 1 кг на суму 50558,54 грн.

Порівнянням опроцентованої фарби по актах форми КБ-2в з фарбою, переданою на філію від Концерну РРТ, встановлено, що фарби червоної опроцентовано більше на 34,38 кг (1031,60кг - 1065,98 кг) на суму 3510,54 грн., ніж передано до Волинської філії, та білої опроцентовано на 34,352 кг менше (687,74 кг - 653,388 кг) на суму 2658,15 грн., ніж передано до Волинської філії.

Внаслідок списання на покраску щогли фарби WG (біла) менше на 34,352 кг., ніж передано її до підрядника, допущено завищення вартості робіт ізоляційно-антикорозійного захисту металевих конструкцій антенно-щоглової споруди Волинської філії Концерну РРТ на PTC в м. Ковелі на 3189,78 грн. (з ПДВ).

Як слідує з позову, 07.04.2016 р. Концерн РРТ отримав вимогу від Державної фінансової інспекції України № 06-14/316 від 31.03.2016 р. про усунення порушень, виявлених під час проведення ревізії.

Оскільки вказане порушення, за твердженням Концерну, призвело до заподіяння позивачеві матеріальної шкоди (збитків) на суму 3189,78 грн., останній і звернувся до суду з даним позовом про стягнення збитків.

У відповідності з вимогами ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому приписами ч. 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачені способи захисту порушеного цивільного права чи інтересу, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Поряд з цим, згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частинами 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтю 841 Цивільного кодексу України встановлено, що підрядник зобов'язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Слід зазначити також, що за приписами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем було виконано роботи, передбачені укладеним з позивачем договором підряду, які було прийнято позивачем, що підтверджується належним чином складеними та підписаними обома сторонами актами приймання виконаних робіт за травень та червень 2013 року, копії яких долучено до матеріалів справи.

Вказані роботи у повному обсязі були оплачені позивачем.

Наведені обставини сторонами справи не заперечуються.

Звертаючись з позовом до суду, Концерн РРТ посилається на приписи ст. 224 Господарського кодексу України, згідно якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Слід зазначити, що згідно приписів ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобовязаний відшкодувати на вимогу субєкту завдані збитки у добровільному порядку в повному обсязі.

Поняття збитків розкривається у Цивільному кодексі України у статті 22, згідно якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22). При цьому частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Приписами ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 25.01.2007 р. у справі № 6/213-06-5667, за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Така ж позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.11.2007 р. у справі № 16/217, а також у постанові Верховного Суду України від 04.04.2006 р. у справі № 43/543.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем належними та допустимими доказами, в розумінні наведених вище приписів ст.ст. 32-34 ГПК України, не доведено суду, чим саме і в який спосіб були порушені його права відповідачем з огляду на прийняття позивачем робіт за договором підряду та здійснення розрахунків за нього у повному обсязі.

Окрім того, позивачем не надано суду доказів порушення відповідачем вимог ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України в частині неналежного виконання зобовязань, у даному випадку зобовязань підрядника робіт за договором, як і не доведено вини саме підрядника у зазначенні в актах виконаних робіт форми КБ-2в невідповідних, за твердженням позивача, даних, оскільки вказані акти були підписані замовником без зауважень та заперечень.

При цьому слід зазначити, що згідно зі ст. 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Відповідно, акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10.07.2013 р. у справі № 910/2210/13.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення 3189,78 грн. збитків є недоведеними та необґрунтованими, у звязку з чим суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для їх задоволення.

Інші документи, долучені до матеріалів справи, а також решта доводів сторін були досліджені судом і наведених вище висновків суду не спростовують.

Судові витрати у даній справі згідно з приписами ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення підписане 14.06.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна