ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р.Справа № 922/1654/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пластікс-Україна", м. Київ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
про стягнення 20843,18грн.
за участю представників:

від позивача: Зінов'єв І.А., довіреність №07/06-16 від 07.06.2016

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластікс-Україна", м.Київ (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків (далі за текстом - відповідач), про стягнення 20843,18грн., з яких 19757,86грн. основного боргу, 845,64грн. інфляційних втрат, 239,18грн. 3% річних.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач прийняв, але не оплатив поставлений йому товар за видатковими накладними №69802 від 19.11.2015, №71093 від 25.11.2015, №71095 від 25.11.2015.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач наданим йому правом не скористався, представника в судове засідання не направив, відзиву не надав.

Господарським судом перевірено місцезнаходження відповідача. У відповідності до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою відповідача є: 61103, АДРЕСА_1. Вказані відомості співпадають з відомостями, зазначеними позивачем у позовній заяві.

За вказаною адресою відповідачу направлялась копія ухвали про порушення провадження у справі, яка повернута до суду з відміткою підприємства зв'язку про закінчення терміну зберігання.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи приписи чинного законодавства, судом здійснено належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання у даній справі.

У відповідності до приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

У листопаді 2015 року позивач передав відповідачу товар на загальну суму 19757,86грн., що підтверджується видатковими накладними №69802 від 19.11.2015, №71093 від 25.11.2015, №71095 від 25.11.2015, підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками.

З даних накладних вбачається, що поставка здійснена на підставі рахунків №88451 від 18.11.2015, №90733 від 25.11.2015.

Враховуючи непогашення відповідачем заборгованості за отриманий товар, позивач направив йому претензію №2 від 04.02.2016, в якій вимагав сплати заборгованості у розмірі 19757,86грн. Направлення даної претензії підтверджується поштовим фіскальним чеком від 08.02.2016.

Відповідач на дану претензію не відреагував, отриманий товар не оплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 19757,86грн. основного боргу, 845,64грн. інфляційних втрат та 239,18грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Частиною 1 статті 181 ГК України також встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Видаткова накладна є первинним документом бухгалтерського обліку, який відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, які фіксують факт здійснення господарських операцій, тобто факт здійснення операції передачі певного товару від постачальника до покупця.

Матеріали справи підтверджують укладення сторонами договору поставки у спрощений спосіб шляхом складання рахунків та видаткових накладних.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 ГК України.

Матеріали справи підтверджують отримання відповідачем товару на загальну суму 19757,86грн. згідно видаткових накладних №69802 від 19.11.2015, №71093 від 25.11.2015, №71095 від 25.11.2015.

При цьому, ані видаткові накладні, ані рахунки, на підставі яких вони видані, не передбачають строку оплати отриманого товару.

Разом із тим, статтею 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Згідно зі статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Зазначений правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №925/1332/13 та від 30.09.2014 у справі №927/1232/13.

Враховуючи викладене, відповідач повинен був розрахуватися за поставлений товар у день його отримання, відповідно, 18.11.2015 в сумі 11816,94грн. та 25.11.2015 в сумі 7940,92грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження погашення вищевказаної заборгованості, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної правової норми позивач додатково нарахував відповідачу 845,64грн. інфляційних втрат за період листопад 2015 року - березень 2016 року, а також 239,18грн. 3% річних за період з 20.11.2015 по 20.04.2016.

Перевіривши розрахунок 3 % річних суд вважає його таким, що відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо інфляційних втрат суд зазначає, що позивач помилково застосував індекс інфляції за листопад 2015 року, оскільки заборгованість виникла у період після 15.11.2015. У зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню - в розмірі 437,02грн. за період грудень 2015 року - березень 2016 року.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61103, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на корсить Товариства з обмеженою відповідальністю "Пластікс-Україна" (04080, м.Київ, вул.Межигірська, буд.82-А, код 24587464) 19757,86грн. основного боргу, 437,02грн. інфляційних втрат, 239,18грн. 3% річних, а також 1350,95грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 21.06.2016 р.

Суддя М.В. Калантай