УХВАЛА

13.06.2016Справа № 910/22975/15

За скаргою Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайка Станіслава Анатолійовича

до Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

третя особа Дочірнє підприємство "Дитячий та підлітковий санаторій "Таврида" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

про стягнення 2 226 882,68 грн.,

Суддя І.І. Борисенко

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

10.06.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" надійшла скарга на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до пункту 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 N01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року", а також відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. N14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" викладено правову позицію, згідно з якою скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями, зокрема, ГПК.

Відповідно до пункту 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Пунктом 2 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення статті 56 Господарського процесуального кодексу України, належним та допустимим доказом відправлення стягувачу та ВДВС копії скарги та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Проте, з доданих до скарги документів вбачається, що в якості доказу направлення ВДВС та стягувачу копії скарги з доданими до неї документами скаржником додано список на відправку рекомендованої кореспонденції на ім'я ВДВС та стягувача (в якому значиться лише назва підприємства якому відправляється кореспонденція та адреса).

З аналізу вказаних списків на відправку рекомендованої кореспонденції на ім'я ВДВС та стягувача вбачається неможливість встановити факт направлення стягувачу та ВДВС саме поданої до суду скарги з додатками, а не іншої кореспонденції, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання заявником вимог ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, додані скаржником списки на відправку рекомендованої кореспонденції на ім'я ВДВС та стягувача не може вважатись належним доказом надсилання стягувачу та ВДВС копії скарги з доданими до неї документами, що є підставою для застосування наслідків, передбачених п. 6 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 6 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За таких обставин, скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 6 ст. 63, ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві повернути скаржнику без розгляду.

Суддя І.І. Борисенко