ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р. Справа № 925/543/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», м. Черкаси, пр. Хіміків, 76

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, (фактична адреса: м. Черкаси, вул. Калініна, 11 (ательє))

про стягнення 1 180,73 грн. заборгованості за теплопостачання,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю. В засіданні 16.06.2016р. участі не брав;

від відповідача: участі не брав.

ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1180,73 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію згідно договору про постачання теплової енергії в гарячій воді від 17.08.2011р. №889 в розмірі 1180,73 грн. основного боргу та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити.

У судове засіданні представник відповідача не прибув, вимоги не заперечив. Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору. Адреса направлення ухвали суду відповідає адресі реєстрації відповідача та запису в ЄДР.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Інших доказів сторонами не подано.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено такі взаємовідносини сторін:

17.08.2011р. між ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ (Постачальником Позивач по справі), в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності №01 від 06.05.2011р., та ФОП ОСОБА_1 (Споживачем Відповідач по справі), було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №889 (далі Договір, а.с. 8-11), за умовами якого Постачальник бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в приміщення ательє споживача по вул. Калініна, 11 в м. Черкаси, а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2011р.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.4. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору теплова енергія постачається Споживачу орієнтовно в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання протягом року.

Фактичне споживання теплової енергії за звітний період визначається на підставі показників приладів обліку (п. 2.1 договору).

Відповідно до додатку 1 до Договору (а.с. 10) Постачальник зобовязується відпустити Споживачу теплову енергію: всього за рік 2,05 Гкал тепла для опалення та гарячого водопостачання будівлі по вул. Калініна, 11, м. Черкаси (ательє), яку використовує Споживач. Тариф становить 796,68 грн./Гкал з ПДВ на момент укладення договору.

Відповідно до п. п. 6.1., 6.2. Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунки здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника коштів згідно Додатку 1 (розрахунковий метод) не пізніше 10 (першого) числа наступного за розрахунковим місяця.

Споживач має самостійно оплачувати отримане тепло. Вимоги теплопостачальника не визнавались такими, що не підлягають виконанню (розрахунок наведений на а.с. 25).

Споживач з лютого 2014р. до травня 2015р. отримував та споживав тепло, всього 2,5 Гкал на суму 1480,73 грн. За вказаний період оплачено 300 грн. платіжне доручення від 14.04.2014р.

Станом на 01.06.2016р. заборгованість Споживача становить 1180,73 грн., що є предметом спору.

Споживач порушив взяті на себе договірні зобовязання щодо встановлених строків та порядку оплати послуг на поставку теплової енергії, що суперечить п. 6.2. Договору (а.с. 9), і стало підставою звернення Постачальника до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу.

Відповідач вимоги не заперечив та не подав доказів обєктивної неможливості спростувати доводи позивача.

Спору в частині обємів, якості та вартості поставленого тепла немає.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є самостійними юридичними особами та субєктами господарювання.

За своєю правовою природою договір про постачання теплової енергії в гарячій воді від 17.08.2011р. №889 є договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу, та відповідає вимогам статті 714 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді від 17.08.2011р. №889 не заперечений сторонами, не визнаний недійсним та не розірваний в установленому порядку (а.с. 8-10 з додатками).

Станом на 01.06.2016р. заборгованість становить 1180,73 грн. за період з лютого 2014р. по травень включно 2015р. Спору в розмірі боргу немає. Претензій стосовно якості та кількості поставленого тепла немає.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Факт наявності заборгованості підтверджується Договором (а.с. 8-10), виставленими відповідачу рахунками на оплату та відсутністю заперечень щодо оплати неотриманої послуги тощо. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отримане тепло, в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк розрахунків за спожиту теплову енергію, який визначений в п. 6.2. Договору від 07.08.2011р. (а.с. 9): розрахунки здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника коштів до 10 числа наступного за розрахунковим місяця.

Отже, строк проведення остаточного розрахунку за отриману Відповідачем теплову енергію станом на час розгляду справи вже є таким, що настав.

Суд враховує відсутність претензій Відповідача стосовно невиконання Позивачем умов спірного договору, претензій стосовно якості, кількості та вартості поставленого тепла.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже спожиту теплову енергію належним чином не виконав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

На момент звернення до суду із позовною заявою Споживач заборгованості у повному обсязі не погасив. За розрахунками позивача, заборгованість Споживача за спожиту теплову енергію за період з 01.02.2014р. по 01.05.2015р. становить 1180,73 грн.

Суд враховує також презумпцію правомірності правочину, що врегульовано ст. 204 ЦК України.

Суд враховує, що відсутність грошових коштів у відповідача не є підставою ухилення від виконання грошового зобовязання.

З врахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за отримане тепло у розмірі 1180,73 грн. Заборгованість належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд враховує відсутність оплати на момент розгляду спору та неподання відповідачем первинних належних доказів проведеної оплати отриманої та спожитої послуги. Перерахування відповідачем коштів в момент розгляду справи має бути врахована виконавчою службою при проведенні виконавчих дій при стягненні боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 1 378,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, (фактична адреса: м. Черкаси, вул. Калініна, 11 (ательє)), код НОМЕР_1, номер рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», м. Черкаси, пр. Хіміків, 76, , рахунок №802 в ПАТ «ЕнергоБанк» м. Київ, МФО 300272

1180,73 грн. основного боргу та 1378,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 17.06.2016р.

Суддя Г.М. Скиба