ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

06 червня 2016 р. Справа № 902/238/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Міліціанова Р.В.,

при секретарі судового засідання Незамай Д. Д.

розглянувши матеріали справи №902/238/16

за позовом: Державного агентства автомобільних доріг України, м. Київ, вул. Фізкультурна, 9, 03680, код 37641918

до: Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, 27, 21016, код 3449841

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області, 85302, м. Красноармійськ, вул. Соціалістична, 20, код 25946285;

Французьке акціонерне товариство розробок та керування "САФЕЖ" в особі представництва - вул. Шевченка, 181, м. Пустомити, Львівська обл.;

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

ОСОБА_2 акціонерне товариство "Будівельне управління №813", 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, оф. 302, код 01383865;

Державне підприємство "Українські дорожні інвестиції" вул. Горького, 51, Голосіївський р-н, м. Київ, 03150, код 36134277

про визнання права власності на майно вартістю 443574 грн.

за участі:

позивач, Державне агентство автомобільних доріг України - ОСОБА_3, довіреність №598/1/10-12 від 28.03.2016;

відповідач, ліквідатор ПАТ "Південьзахідшляхбуд", ОСОБА_4, посвідчення №382 від 26.02.2013;

третя особа, на стороні відповідача, ПАТ "Будівельне управління №813", ОСОБА_5, довіреність №01-04-2016/1 від 01.04.2016;

Державна фінансова інспекція у Вінницькій області, ОСОБА_6, довіреність №3/16 від 11.01.2016; ОСОБА_7, довіреність №18/16 від 29.04.2016.

ВСТАНОВИВ:

Державне агентство автомобільних доріг України звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", в якому просить визнати за державою Україна в особі Державного агентства автомобільних доріг України право власності на автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon 3.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2010, номер шасі JMBLYV93WAJ000648.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання міжнародної угоди про позику між позивачем та відповідачем після проведеного тендеру було укладено Контракт №3 від 12.02.2010 року на виконання робіт з капітального ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський.

В рамках контракту відповідачем було передано ОСОБА_1 інженера, яка здійснювала технічний нагляд, автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon 3.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2010, номер шасі JMBLYV93WAJ000648, який в розумінні п.1.1.5.5. Контракту є обладнанням.

Оскільки, даний транспортний засіб було використано в роботах по Контракту, позивачем повністю сплачено його вартість, ОСОБА_1 інженера включено вартість автомобіля до останнього платіжного сертифікату, положеннями законодавства не заборонено укладати змішані договори, які включали б положення про підряд та перехід права власності на автомобіль, то на підставі п.7.7. Контракту у держави України в особі Державного агентства автомобільних доріг України виникло право власності на спірний автомобіль. Відповідач чинить перешкоди у здійсненні права власності, не повертає майно на підставі п.G3.05.5.1d Специфікації до Контракту, у органах ДАІ автомобіль обліковується за ПАТ «Південьзахідшляхбуд».

Тому, позивач просить визнати право власності на зазначений транспортний засіб.

Ухвалою суду від 25.03.2016р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду, в ході судового розгляду до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 акціонерне товариство "Будівельне управління №813", в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області; в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Українські дорожні інвестиції"; Державну фінансову інспекцію України, Державну фінансову інспекцію у Вінницькій області зобовязано направити в судове засідання повноважного представника для дачі пояснень щодо вимог проведення державних закупівель в ході придбання транспортних засобів.

В судове засідання 07.06.2016 року з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи на стороні відповідача - ПАТ "Будівельне управління №813", представники Державної фінансової інспекції у Вінницькій області, інші учасники процесу до суду не прибули.

Представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, у письмових поясненнях посилався на придбання ПАТ "Південьзахідшляхбуд" спірного транспортного засобу за власні кошти, поставки на баланс, оплати позивачем в рамках укладеного сторонами контракту виключно вартості утримання автомобіля, використаних паливно мастильних матеріалів, не можливість безоплатного переходу права власності на транспортний засіб згідно законодавства України, не дотримання сторонами істотних умов договору купівлі продажу як підстави для виникнення у позивача права власності на спірне майно.

Представник ПАТ "Будівельне управління №813" надав до матеріалів справи правову позицію (вх. №06-52/5336/16), в якій заперечував проти позову з тих підстав, що п.1.1.5.5. Контракту передбачено виникнення у позивача права власності на транспорті засоби, які були придбані для нього. В даному випадку автомобіль придбавався для третьої особи ОСОБА_1 інженера; матеріали справи не містять доказів оплати вартості Державним агентством автомобільних доріг України спірного транспортного засобу, доводи позивача засновані на невірному тлумаченні Типових умов FIDIC, які були розроблені Міжнародною асоціацією інженерів консультантів та були внесені до укладеного сторонами контракту.

Представники третіх осіб ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області, Державного підприємства "Українські дорожні інвестиції" у попередніх судових засіданнях підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилалися на ті обставинами, що позивачем було повністю сплачено вартість спірного автомобіля, що засвідчено ОСОБА_1 інженера до платіжного сертифікату, який є аналогом національного акту виконаних робіт, включено спірний транспортний засіб; умовами контракту передбачено передача транспортного засобу в користування Замовнику, частину автомобілів ПАТ «Південьзахідшляхбуд» вже передано Державному агентству автомобільних доріг України, що є достатньою підставою для задоволення позовних вимог.

Від представника Французьке акціонерне товариство розробок та керування "САФЕЖ" надійшли письмові пояснення (вх.№06-52/5018/16), в яких зазначено, що на виконання умов контракту відповідачем передано ОСОБА_1 інженера девять транспортних засобів, зокрема, автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon 3.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Оскільки, позивачем було повністю сплачено вартість автомобіля, який використовувався в роботах, то на підставі п.7.7. контракту, п.G3.05.5.1d Специфікації до Контракту відповідач повинен повернути автомобіль, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представником Державної фінансової інспекції у Вінницькій області було надано до матеріалів справи письмові пояснення (вх.№06-52/5166/16), в яких повідомлено, що будь яке обладнання, придбане Підрядником для виконання робіт за контрактом та оплачене Замовником, відповідно до переліку обєктів по позиції «Обладнання», має бути передане у власність Замовнику.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового процесу, встановив наступне.

21 квітня 2009 року між Державою Україна в особі Міністерства фінансів України та Міжнародним банком реконструкції та розвитку (МБРР) було укладено Угоду про позику (Проект покращення автомобільних доріг та безпеки руху), яку було ратифіковано Законом України № 1614- VI від 16 липня 2009 року.

12 лютого 2010 року між Державним агентством автомобільних доріг України та ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а також ПАТ «Будівельне управління № 813» за результатами державних закупівель було укладено Контракт № 3, згідно з яким Підрядники зобовязалися виконати роботи по капітальному ремонту автомобільної дороги М03 Київ - Харків - Довжанський на ділянках від км 126 + 700 до км 158+000 та від км 185 + 00 до км 191 - 400, а саме здійснити будівництво та завершення таких робіт та усунення будь - яких дефектів в них.

Контракт складається із кількох взаємоповязаних документів, а саме: 1) Контрактна Угода від 12.02.2010; 2) Лист про прийняття тендерної пропозиції; 3) Спеціальні умови Контракту (FIDIC); 4) Загальні умови Контракту (FIDIC); 5) Специфікації Контракту; 6) Відомості; 7) Лист замовника підряднику від 25.11.2009 про згоду з арифметичними помилками; 8) Лист підрядника замовнику про згоду з арифметичними помилками; 9) ОСОБА_8 1; 10) ОСОБА_8 2 (том.1 а.с.25-165).

В силу пункту 3.1. Контракту Замовник призначає Інженера за Контрактом, тобто організацію що здійснює технічний нагляд за виконанням робіт. Повноваження Інженера визначено пунктами З.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.5. Контракту.

Інженером за даним контрактом виступало Французьке акціонерне товариство розробок та керування "САФЕЖ" (Брюссель, Бельгія).

На виконання вказаних вимог Контракту відповідачем було передано службі Інженера автомобіль НОМЕР_2, що підтверджується, листом ПАТ «Південьзахідшляхбуд» від 22.05.2014 №1075 (том.1 а.с.206).

Судом ткож встановлено, що на підставі договору №0003485 купівлі-продажу автомобіля від 01.10.2010 року укладеного між ТОВ «Мегакарс» та ПАТ «Південьзахідшляхбуд», видаткової накладної №182 від 19.10.2010 року, рахунку №003485 від 01.10.2010 року на суму 343275,00 грн., в т.ч. ПДВ 57212,50 грв. та наряду-замовлення МК-У-00019 від 02.10.2010 року, платіжного доручення №712 від 12.10.2010 року (том.2 а.с.94-100) ПАТ «Південьзахідшляхбуд» придбало у власність автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon Instyle 3,0 чорного кольору, кузов №JMBLYV93WAJ000614, двигун №6G72 XD9604, 2010 року випуску

Оплата вартості автомобіля була здійснена з поточного рахунку ПАТ «Південьзахідшяхбуд» 19.10.2010 року було складено акт приймання передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів відповідно до якого автомобіль було поставлено на баланс ПАТ «Південьзахідшляхбуд» (том.2 а.с.101-103).

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/1722/14 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Сєвєродонецького "Об'єднання склопластик" про банкрутство публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", .

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника. Зокрема, постановою суду від 28.12.2015 року припинено процедуру розпорядження майном боржника ПАТ "Південьзахідшляхбуд", визнано боржника публічне акціонерне товариство "Південьзахідшляхбуд" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором ПАТ "Південьзахідшляхбуд" арбітражного керуючого ОСОБА_4.

30.12.2015 року за № 26886 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про визнання Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", , 21036, м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, буд. № 27 банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Станом на час розгляду справи спірний автомобіль перебуває на балансі ПАТ «Південьзахідшляхбуд» та включений ліквідатором до складу ліквідаційної маси банкрута, що не заперечувалось сторонами.

Відповідно до пункту 14.2. Контракту замовник здійснює авансовий платіж в якості безвідсоткового займу на мобілізацію та підтримку потоку грошових коштів. Інженер надає Замовнику та Підряднику проміжний платіжний сертифікат на суму авансового платежу.

Інженером видано авансовий платіжний сертифікат за лютий 2010 року на суму 55 786 9 95, 62 грн., з яких 46 489 163, 02 грн. авансового платежу та 9 297 832, 60 грн. податку на додану суму авансу.

Позивачем в повному обсязі сплачено авансовий платіж у загальній сумі 55 786 995 грн. 62 коп. на рахунок ПАТ «Південьзахідшляхбуд».

Згідно із пунктом 15.2 Загальних умов Контракту замовник отримує право розірвати контракт у разі, якщо підрядник чи іншим чином явно демонструє наміри не продовжувати виконання своїх зобов'язань за Контрактом, без поважної причини зриває виконання робіт відповідно до ст. 8 Контракту, демонструє наміри не продовжувати виконання своїх зобов'язань.

Державне агентство автомобільних доріг України листом № 1085/1/18-05-04 від 25.05.2014 повідомлено ПАТ «Південьзахідшляхбуд» про розірвання контракту.

На виконання пунктів 3.5, 15.3, 15.4 Контракту, Інженером складено Звіт "Оцінка на дату припинення дії Контракту" від 05.09.2014, згідно із яким визначено загальну суму заборгованості ПАТ «Південьзахідшляхбуд», що складає 55 929 106 грн. 47 коп.

Відповідно до пункту G3.05.1 Специфікації до Контракту підрядник повинен здійснити поставку, доставку на ділянку робіт, забезпечення та утримання в придатному для експлуатації стані наступних засобів для використання Інженером та його групою нагляду за проектом: 1) Офіс Інженера, його спорядження та обладнання; 2) Лабораторія Інженера, її спорядження та обладнання; 3) Житлові приміщення Інженера, їх спорядження та обладнання; 4) Транспортні засоби Інженера; 5) Дослідницьке обладнання Інженера; 6) Засоби звязку; 7) Спецодяг; 8) Мобільні офіси на ділянці робіт включно з обладнанням.

Пунктом G03.05.04 Специфікації Контракту визначено, що підрядник повинен мати безперешкодний доступ до транспортних засобів для виконання своїх зобовязань щодо підтримання транспортних засобів в робочому стані на весь період дії Контракту.

Кошторис підрядника повинен враховувати витрати на паливо, мастильні матеріали та ремонт кожного поставленого транспортного засобу на весь період дії Контракту.

Таким чином, положення укладеного сторонами Контракту та Специфікації передбачено обовязок Підрядника виключно з доставки саме на ділянку робіт та подальше обслуговування обладнання інженера (лабораторія, дослідницьке обладнання, тощо) та транспортних засобів Інженера.

Пунктом G03.05.046 Специфікації до Контракту транспортні засоби, що надаються підрядником для заключного використання Інженера повинні відповідати наступним вимогам:

G03.05.04d(і) 2 восьмимісних автомобілі з кузовом «універсал» з обємом двигуна 2400 куб см.;

G03.05.04d(іі) 6 чотиримісних автомобілі з кузовом «універсал» з обємом двигуна 2400 куб см.;

G03.05.04d(ііі) 1 восьмимісний автомобіль з кузовом «пікап» з обємом двигуна 2400 куб см.;

G03.05.04 d ((іv) 1 дванадцятимісний мікроавтобус

Всі транспортні засоби повинні бути обладнані обігрівачами, кондиціонерами та мікрофонами.

Однак, всупереч вимогам Специфікації Підрядником було передано в користування Інженеру інший транспортний засіб (Mitsubishi Pajero Wagon обємом двигуна 3.0).

Оскільки, виконання робіт за Контрактом, проведення розрахунків здійснювалося в рамках тендерної пропозиції та документації, з дотриманням вимог Угоди про позику (Проект покращення автомобільних доріг та безпеки руху), яку було ратифіковано Законом України № 1614- VI від 16 липня 2009 року стосовно цільового використання коштів, то здійснення розрахунків за транспортний засіб, який не передбачений умовами тендерної документації, суперечить вимогам договірних відносин сторін.

З аналізу позовної заяви судом встановлено, що фактично позивач посилається на дві правові підстави виникнення права власності на транспортний засіб:

· використання його в роботах, як підстава для виникнення права власності (п.7.7. Контракту),

· оплата вартості автомобіля в рамках дії Контракту, що підтверджено платіжним сертифікатом №27, складеного Інженером.

Надаючи правову оцінку підставам предявленого позову, суд виходить з наступного.

В процесі виконання Контракту, Інженером, на підставі п. 14.6 Констракту при складані проміжних сертифікатів, відображено оплату Замовником витрат Підрядника по статті «Надати та обслуговувати транспортний засіб» (номер статті витрат А221.3).

Інформацію щодо проведення розрахунків за передані у користування Інженера транспортні засоби було відображено у «Відомостях обсягів робіт», які є частиною Контракту та відповідають тендерній пропозиції підрядника ПАТ «Південьзахідшляхбуд» із відповідними розцінками за кожною із статтею видатків будівництва.

Відповідно до статей А221.2, А221.2а, А221.3, А221.4 та А221.5 наведено розцінки за надання та обслуговування транспортних засобів із розбивкою на кожен тиждень строку виконання робіт - 130 тижнів.

Таким чином, положеннями договірної документації не передбачено відшкодування вартості придбаного підрядником транспортного засобу, а лише визначено обовязок ПАТ «Пвденьзахідшляхбуд» доставити автомобіль Інженеру та його утримувати.

Дане тлумачення положень Контракту обумовлено також механізмом платежів, які погодили сторони: щотижнево, протягом строку дії договору в сумі 1533,85 грн. на тиждень (том.1 а.с.223 позиція А.221.3), тобто не передбачає відшкодування вартості транспортного засобу в сумі 343275,00 грн., за яку його було придбано.

З пояснень представника позивача судом встановлено, що первісний термін виконання робіт за Контрактом передбачав сплату 199400,50 грн. за використання транспортного засобу, внаслідок продовження строку виконання робіт сума збільшилась до 384781,61 грн. та склала 192,97% від первісної вартості даної позиції.

Суд критично оцінює позицію представника позивача щодо того, що в такий спосіб Державним агентством автомобільних доріг України відшкодовано відповідачу вартість автомобіля, оскільки положеннями Відомості про вартість робіт, платіжного сертифікату №27 чітко визначено цільове призначення коштів «за поставку і обслуговування», вартість автомобіля у даному платежі не відокремлена.

Визначений Інженером у підсумковому звіті відсоток використання коштів (192,97%) складено відносно первісної суми 199400,50 грн., а не вартості спірного транспортного засобу, оскільки 192,97% від 343275,00 грн. (ціна, яку сплатило за автомобіль ПАТ «Південьзахідшляхбуд») становила б 662417,77 грн.

Положеннями Контракту врегульовано питання відшкодування вартості обладнання, яке стало частиною Постійного обєкту (п.14.5 Контракту), шляхом зменшення вартості у проміжному платіжному сертифікаті.

Однак, з пояснень позивача, платіжних документів Інженера не встановлено застосування п.14.5 Контракту відносно спірного транспортного засобу, розмір щотижневого платежу за використання автомобіля був незмінним протягом усього часу дії Контракту.

Таким чином, позиція позивача щодо оплати вартості транспортного засобу не ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах, суперечить договірним відносинам сторін, погодженій сторонами тендерній документації, та складеним Інженером підсумковим документам про завершення виконання робіт за Контрактом.

Пунктом 7.7 Контракту визначено, що кожна одиниця обладнання та матеріалів в межах законодавства країни переходить у власність Замовника в такий термін, що настає раніше: а) коли вони використані в роботах; б) коли Підрядник отримує оплату за обладнання або матеріали відповідно до параграфу 8.10.

Таким чином, положення п.7.7. Контракту передбачають наявність одночасного існування декількох обставин, як підставу для виникнення права власності на майно у Замовника, а саме:

· таке майно повинно підпадати під договірну категорію «Обладнання» або «Матеріалу»;

· повинна бути використане у роботах (постійні обєкти та/або тимчасові споруди п.1.1.5.8 Контракту);

· переходить у власність в рамках законодавства країни (країна, в якій розміщена ділянка робіт п.1.1.6.2. Контракту, тобто Україна)

Отже, сам по собі факт перебування майна на обєкті будівництва. використання обладнання в роботах за відсутності інших визначених вище обставин, не свідчать про виникнення у Замовника права власності на майно.

Водночас, тлумачення п.7.7. Контракту слід здійснювати з урахуванням інших положень даного договору.

Так, відповідно до п.1.1.5.5 Контракту «Обладнанням» є апарати, машини та інше обладнання, призначене для або такі, що складають частину постійних обєктів, включаючи транспорті засоби, придбані для Замовника та призначені для будівництва або експлуатації обєктів.

Отже, обладнанням є лише ті транспортні засоби, які:

· є частиною постійних обєктів (обєкти, які повинен спорудити підрядник по Контракту п.1.1.5.4.);

· придбані для Замовника;

· призначені для будівництва та експлуатації обєктів.

Таким чином, автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon 3.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не є частиною обєктів, які повинен спорудити підрядник (дорога, тимчасові споруди бетонні заводи, інше обладнання, тощо), придбаний не для Замовника, а з метою передачі в користування Інженеру (поняття Замовник та Інженер чітко розмежовано п.1.1.2.2, п.1.1.2.4 Контракту).

Таким чином. Даний транспортний засіб не є «Обладнанням» в розумінні п.1.1.2.2, п.1.1.2.4, п.1.1.5.4., п.1.1.5.5 Контракту.

Крім того, даний транспортний засіб не використовувався при безпосередньому виконанні робіт із спорудження постійних обєктів та/або тимчасових споруд (п.1.1.5.8 Контракту), оскільки був лише засобом пересування Інженера, а не обладнанням, яке останній використовував для здійснення технічного нагляду.

Положення пункту G3.05.1 Специфікації до Контракту розмежовує поняття обладнання Інженера (дослідницьке, лабораторія) та транспортного засобу.

Дійсно, п.G3.05.5.1d Специфікації до Контракту визначено, що після реалізації Контракту підрядник повинен в повному комплекті передати всі транспортні засоби Замовнику для їх подальшого використання.

Отже, передбачено обовязок передати транспортні засоби з метою використання, а не право розпорядження майном.

Як зазначено позивачем, в ході виконання Контракту ПАТ «Південьзахідшляхбуд» .ОСОБА_1 інженера було передано, зокрема, автомобіль НОМЕР_3; автомобіль легковий Mitsubishi L - 200.

У звязку із зменшенням обсягів робіт на Контракті вказані автомобілі було передано ПАТ «Південьзахідшляхбуд» Державному агентству автомобільних доріг України за актами приймання - передачі транспортних засобів від 27.12.2013 року та 18.03.2014 року (том.1 а.с.188-190).

Таким чином, положення п.G3.05.5.1d Специфікації до Контракту розраховано на випадок зменшення обсягу робіт за Контрактом, передача транспортних засобів у використання має здійснюватись в рамках Контракту та протягом строку його дії.

Системне тлумачення положень Контракту не дає можливості зробити висновок про наявність обвязку відповідача повернути спірне майно саме у власність Замовника, з огляду те, що транспорті засобі не є частиною постійних обєктів та придбавались не для Замовника.

З огляду на визначене у п.7.7. Контракту положення про перехід права власності в рамках законодавства України, суд враховує, що в силу ст.ст.839, 840 ЦК України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків.

Однак, положення Контракту та підписаних сторонами документів не містять норм витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів.

Матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду (ст.879 ЦК України).

Положеннями ЦК України визначено правові наслідки порушення підрядником вимог договору - безоплатне усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційне зменшення ціни роботи; відшкодування витрат на усунення недоліків (ч.1 ст.858 ЦК України), сплата неустойки, встановленої договором або законом, та відшкодування збитків в повному обсязі (ч.2 ст.883 ЦК України).

Тобто, нормами чинного законодавства України, яке регулює питання підрядних правовідносин не передбачено можливості набуття Замовником права власності на майно та обладнання Підрядника, а також матеріали та обєкти, які передавалися третій особі з метою здійснення технічного нагляду.

Стосовно посилання представника позивача на виникнення права власності на підставі інших договорів (поставка, купівля - продаж), норми яких включено до умов Контракту, суд зауважує наступне.

Згідно зі ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Отже, обовязковою істотною умовою договору даних договорів є оплата вартості товару, який поставляється чи придбається, однак, судом встановлено проведення оплати лише як компенсації витрат на утримання автомобіля, а не оплати його вартості.

Тому, суду не доведено виникнення у позивача права власності з інших правових підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №921 від 17 жовтня 2008 р., яке регулювало питання державних закупівель станом на час укладення Контракту №3 від 12.02.2010 року, державні кошти - кошти Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, державні кредитні ресурси, а також кошти Національного банку, державних цільових фондів, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, які спрямовуються на придбання товарів, робіт і послуг, необхідних для забезпечення діяльності зазначених органів, кошти підприємств, кошти, які надаються розпорядникам державних коштів під гарантії Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування за кредитами, які надаються міжнародними фінансовими організаціями або на умовах співфінансування разом з міжнародними фінансовими організаціями.

В силу п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №921 від 17 жовтня 2008 р., Положення застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) становить не менше ніж 100 тис. гривень, а робіт - 300 тис. гривень.

У разі коли норми міжнародного договору України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, містять положення, що відрізняються від норм цього Положення, застосовуються норми міжнародного договору України (п.12 Положення).

Закон України «Про ратифікацію Угоди про позику (Проект покращення автомобільних доріг та безпеки руху) між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку» від 16 липня 2009 року не містить відмінних від Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №921 від 17 жовтня 2008 р. №921 норм.

Таким чином, Державне агентство автомобільних доріг України, за відсутності прямої вказівки у Контракті, тендерній документації щодо придбання у власність транспортного засобу, вартість якого перевищує 100000,00 грн., зобовязано було дотримуватися процедури закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Однак, суду не надано доказів проведення тендеру на придбання спірного транспортного засобу.

Таким чином судом встановлено, що:

положеннями чинного законодавства України, яке регулює виконання договору підряду, не передбачено переходу до Замовника права власності на майно та обладнання Підрядника виключно за фактом використання останнього у підрядних роботах;

положення укладеного сторонами Контракту №3 від 12.02.2010 року, окрім норми про виникнення права власності у звязку використання автомобіля в роботах, містять інші обовязкові передумови для виникнення такого права власності (в межах законодавства країни; обладнання мало придбаватися виключно для Замовника, а не іншої особи; таке обладнання повинно використовуватись безпосередньо при виконанні робіт постійні обєкти або тимчасові споруди; обладнання повинно бути призначене або складати частину постійних обєктів);

спірний автомобіль не є обладнанням придбаним для Замовника та не є частиною постійних обєктів або споруд;

замовником, в силу п.G3.05.4 Специфікації до контракту (том.1 а.с.158), розрахунку вартості виконаних робіт (том.1 а.с.223, позиція А.221.3), платіжного сертифікату №27, складеного ОСОБА_1 інженера (позиція А.221.3) сплачено витрати на пальне, мастильні матеріали, ремонт автомобіля за весь час дії контракту (130 тижнів), а не його вартість;

до обовязків Підрядника входила лише передача транспортного засобу в користування ОСОБА_1 інженера та його обслуговування, а не передача у власність Замовника;

перехід права власності на транспортний засіб не передбачає його безоплатної передачі;

спірний автомобіль не входив до переліку транспортних засобів, визначених тендерною пропозицією та Специфікацією до контракту (том.1 а.с.162, п.G.3.05.5.1d відсутні автомобілі обємом двигуна 3,0 літра), тобто оплата його вартості виходить за межі тендерної документації та обсягів фінансування, передбачених умовами міжнародної угоди.

Підсумовуючи суд доходить висновку, що доводи позивача стосовно виникнення у нього права власності на автомобіль суперечать вимогам п.7.7. Контракту та нормам чинного законодавства України (ЦК України, нормативне регулювання закупівель за державні кошти) стосовно переходу права власності на транспортний засіб.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Підстави набуття права власності передбачено статтею 328 ЦК України, зокрема, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачем не доведено виникнення права власності на автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon 3.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2010, номер шасі JMBLYV93WAJ000648, який зареєстровано за ОСОБА_2 акціонерним товариством "Південьзахідшляхбуд", не надано правовстановлюючих документів (договору поставки, купівлі продажу, доказів проведення оплати вартості) на спірне майно, не повідомлено причин неможливості зареєструвати право на майно в ході дозвільних процедур в органах поліції, не спростовано протиправність набуття права власності на автомобіль відповідачем.

Тому, задоволення позовних вимог порушуватиме право власності відповідача на придбане майно, суперечитиме вимогам Конституції України (ст.41) та Конвенції про захист прав та основоположних свобод (ст.1 Першого протоколу).

З наведених вище підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.43, 45, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 93, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову Державного агентства автомобільних доріг (м. Київ, вул. Фізкультурна, 9, 03680, код 37641918) про визнання за державою Україна в особі Державного агентства автомобільних доріг України права власності на автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon 3.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2010, номер шасі JMBLYV93WAJ000648, який зареєстровано за ОСОБА_2 акціонерним товариством "Південьзахідшляхбуд" (м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, 27, 21016, код 3449841) - відмовити.

Повне рішення складено 13 червня 2016 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (м. Київ, вул. Фізкультурна, 9, 03680)

3 - відповідачу (м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, 27, 21016)

4 - ПАТ "Будівельне управління №813" (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, оф. 302)

5 - ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області (85302, м. Красноармійськ, вул. Соціалістична, 20)

6 - Представництву французького акціонерного товариства розробок та керування "САФЕЖ" (вул. Шевченка, 181, м. Пустомити, Львівська обл.)

7 - ДП "Українські дорожні інвестиції" (вул. Антоновича, 51, Голосіївський р-н, м. Київ, 03150)