ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р.Справа № 916/551/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Принцевської Н.М., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

від ТОВ «Шевченківський Девелопмент» - ОСОБА_1, довіреність б-н, від 06.06.2016;

від ПАТ «ІМЕКСБАНК»: - ОСОБА_2, довіреність № 190516 від 19.05.2016 та

ОСОБА_3, довіреність № 230516 від 23.05.2016

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК»

на рішення господарського суду Одеської області від 14.04.2016

у справі №916/551/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК»

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент»

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» (надалі АТ «ІМЕКСБАНК»), звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент» (надалі ТОВ «Шевченківський Девелопмент»), в якій просить суд визнати недійсним правочин з заліку зустрічних однорідних вимог, вчинений ТОВ «Шевченківський Девелопмент» на підставі повідомлення про зарахування однорідних вимог від 18.12.20014 для зарахування зустрічних однорідних вимог за договором № НОМЕР_1 від 02.07.2014 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 вклад «Постійний клієнт» 13 міс» вид вкладу «ПосК13м11$», що укладений між АТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_5 та за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 80/12 від 24.09.2012.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що строк виконання зобовязань відповідача за кредитним договором не настав, а тому на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України, залік зустрічних однорідних вимог не міг бути вчинений.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ «ІМЕКСБАНК» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у справі №916/551/16, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ «ІМЕКСБАНК» до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент» задовольнити в повному обсязі.

За доводами скаржника, висновок суду першої інстанції про можливість застосування у спірних правовідносинах такого способу припинення зобовязань, як залік зустрічних однорідних вимог є помилковим, оскільки нормою ст. 601 ЦК України передбачено три моменти, в яких зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог: строк виконання зобов'язань настав - тобто виконання зобов'язання повинно відбутись у конкретний визначений, договором проміжок часу; строк не встановлений договором - конкретний проміжок часу протягом якого має бути виконане зобов'язання не визначений; визначений моментом пред'явлення вимоги - визначений моментом пред'явлення вимоги - тобто, сторона за договором, має виконати свої зобов'язання з моменту пред'явлення їй відповідної вимоги.

Отже, строк виконання зобовязань за кредитним договором настав 16.03.2015 дата звернення банку з вимогою до позичальника, законом не передбачена можливість зарахування однорідних вимог на майбутнє, оскільки зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних вимог, строк виконання яких настав. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент отримання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім того, скаржник зазначає, що АТ «ІМЕКСБНК» не мав права виконувати вимогу ТОВ «Шевченківський девелопмент» та повертати йому вклад ОСОБА_5, оскільки останній не є власником рахунку, а розпоряджатися коштами на рахунку банку має право лише власник цього рахунку. Вкладні та поточні рахунки відкриваються на конкретну особу, за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунку чинним законодавством не передбачено.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Принцевської Н.М., Богатиря К.В.) від 10.05.2016 апеляційну скаргу АТ «ІМЕКСБАНК» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.06.2016 о 10:30.

07.06.2016 в судовому засіданні на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 14.06.2016 о 15:00 год.

У судове засідання 14.06.2016 зявились представники АТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Шевченківський Девелопмент».

Представники АТ «ІМЕКСБАНК» підтримали вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, представник ТОВ «Шевченківський Девелопмент» просив рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2016 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною першою статті 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24.09.2012 між АТ «ІМЕКСБАНК» (далі - Кредитор) та ТОВ «Шевченківський Девелопмент» (далі - Позичальник) укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 80/12 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в 5 626 715 дол. США зі сплатою процентної ставки в розмірі 11,5% річних в межах визначеної договором (п.п. 1.1.1. та 1.1.2.) граничної суми коштів (кредитний ліміт), а Позичальник зобов'язується вчасно погашати Кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь Кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.1.1 договору кінцевий термін, до настання якого (включно) має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 10.10.2016.

Пунктом 2.1. договору визначено, що кредит надається шляхом перерахування кредитором коштів з відповідного позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника або оплати з позичкового рахунку розрахункових документів Позичальника.

Відповідно до п. 2.4. договору нарахування процентів за користування Траншем кредиту здійснюється щоденно у валюті кредиту на фактичну суму щоденної заборгованості на позичковому рахунку за методом «факт/факт» виходячи з фактичної кількості днів у році. Відсотки сплачуються Позичальником щомісячно, не пізніше 26 числа поточного місяця, у сумі нарахованих з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця, в період дії цього договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Траншу кредиту.

Пунктом 2.6. Кредитного договору передбачено, що за наявності заборгованості по Кредиту та/або процентах за користування ним сторони встановлюють наступну черговість погашення Позичальником заборгованості:

- в першу чергу сплаті підлягають нараховані, але не сплачені в строк проценти;

- в другу чергу сплаті підлягають нараховані проценти, строк сплати яких ще не сплинув;

- в третю чергу сплаті підлягає прострочена заборгованість за кредитом;

- в четверту чергу сплаті підлягає строкова заборгованість за Кредитом термін сплати якої настав згідно даного договору;

- в п'яту чергу сплаті підлягає неустойка (штраф, пеня), передбачена цим договором.

Погашення Позичальником заборгованості кожної наступної черги повинно відбуватися після повного погашення заборгованості кожної попередньої черги.

Відповідно д п.3.3.7. Кредитного договору Позичальник зобовязаний повернути Кредитору у повному обсязі Транші кредиту зі сплатою винагороди кредитора та можливих штрафних санкцій, у терміни, визначені договором.

За умовами п.3.3.8. Кредитного договору Позичальник зобовязаний до закінчення термінів, визначених п.1.1.1. та п.1.1.2. договору, повернути в повному обсязі всі Транші кредиту.

Відповідно до п.3.4.1. кредитного договору Позичальник має право достроково повністю або частково погасити нараховані проценти.

В подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012, а саме:

15.10.2012 між Кредитором та Позичальником укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012, якою в новій редакції було викладено п.п. 2.1, 3.1.1, 3.3.6 Кредитного договору, а саме визначено рахунок №5001/840 на який сплачується кредит, відсотків за ним, комісії та неустойки.

14.02.2013 між Кредитором та Позичальником укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012, якою в новій редакції викладено п.п. 2.1, 3.1.1, 3.3.6 Кредитного договору, а саме змінено позичковий рахунок та рахунок для обліку нарахованих відсотків.

22.07.2013 між Кредитором та Позичальником укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012, якою в новій редакції викладено п.п. 1.2, а саме змінено цільове використання кредиту та доповнено Кредитний договір п.6.5. стосовно відповідальності за порушення вимог щодо збереження банківської таємниці.

24.02.2014 між Кредитором та Позичальником укладено Додаткову угоду №4 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012, якою в новій редакції викладено п. 1.1.1 Кредитного договору, а саме змінено графік зменшення ліміту кредитної лінії.

23.06.2014 між Кредитором та Позичальником укладено Додаткову угоду №5 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012, якою в новій редакції викладено п. 1.3, Кредитного договору, а саме змінено предмет забезпечення кредиту.

22.12.2014 між Кредитором та Позичальником укладено Додаткову угоду №6 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012, якою в новій редакції викладено п. 1.3. Кредитного договору, а саме змінено предмет забезпечення кредиту.

Окрім того, 02.07.2014 між ОСОБА_5 (вкладник) та АТ «ІМЕКСБАНК» укладено Договір № НОМЕР_1 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014. Вклад «Постійний клієнт» 13 міс» вид вкладу «ПосК13м11$» (далі - договір банківського вкладу).

Як зазначає позивач та не заперечує позивач, Кредитором, на виконання умов Кредитного договору було надано позичальнику кредитні кошти згідно з заявками позичальника в загальному розмірі 5 626 715,00 доларів США. Позичальником в рахунок погашення своїх зобовязань за кредитом сплачено кредитору суму в розмірі 5 484 715,00 доларів США.

З наданого Позивачем розрахунку заборгованості ТОВ «Шевченківський Девелопмент» вбачається, що станом на 18.12.2014 залишок несплаченого Кредитором кредиту становив 142 000 дол. США та залишок нарахованих та не сплачених відсотків за користування кредитом (строкова заборгованість по відсотках) становила 1285,23 дол. США.

18.12.2014 між гр. ОСОБА_5 (первісний кредитор) та ТОВ «Шевченківський Девелопмент» (Новий кредитор) укладено Договір № 1 про відступлення права вимоги (Договір цессії), відповідно до п.1.1. якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові у відповідності до Договору № НОМЕР_1 від 02.07.2014 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 Вклад «Постійний клієнт» 13 міс» Вид вкладу «ПосК13м11$» (далі - основний договір, договір банківського вкладу), укладеного між Первісним кредитором та публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» (надалі Боржник).

Згідно з п. 1.2. Договору цессії за цим договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошових коштів за банківським вкладом у розмірі, визначеному в п. 2.1. цього Договору.

До Нового кредитора переходять усі права та обов'язки Первісного договору за основним договором (п. 1.3. Договору відступлення).

За умовами п. 2.1. Договору цессії право вимоги, що відступається становить суму банківського вкладу у розмірі 127 460,65 дол. США та суму нарахованих відсотків по даному вкладу відповідно до умов основного договору.

Як зазначено в п. 3.1., 3.2. Договору цессії у зв'язку з відступленням права вимоги за цим договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору винагороду в сумі 2 009 850,51 грн. без ПДВ, що за курсом НБУ станом на 18.12.2014 становить 127 460,65 дол. США. Сторони визначають порядок сплати ціни Договору відступлення окремою угодою.

За умовами п.4.1 Договору цессії первісний кредитор не відповідає перед Новим кредитором за невиконання Боржником його обовязків.

Пунктом 4.2. Договору цессії встановлено, що з моменту набрання чинності цього договору Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання всіх зобовязань за основним договором, а саме по виплаті банківського вкладу та відсоткам в сумі визначеній в п.2.1. цього договору.

У відповідності до приписів п.5.2. Договору цессії Первісний кредитор зобовязаний письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором Новому кредитору.

Згідно із п.7.1. Договору цессії він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обовязків за ним та Боржником за основним договором.

18.12.2014 гр. ОСОБА_5 вручено повідомлення АТ «ІМЕКСБАНК» про відступлення права вимоги (вх. №13566).

Також, 18.12.2014 від ТОВ «Шевченківський Девелопмент» на адресу АТ «ІМЕКСБАНК» надано повідомлення про зарахування однорідних вимог (вх. № 13567), відповідно до якого Відповідач, зокрема: просить достроково видати суму банківського вкладу за договором № НОМЕР_1 від 02.07.2014 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 2.01.2014 Вклад «Постійний клієнт» 13 міс» Вид вкладу «ПосК13м11$» та просить здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог за даним договором та Кредитним договором, операції з дострокового припинення вкладу та зарахування вимог за кредитним договором здійснити 18.01.2015 в день припинення банківського вкладу та згідно з п. 6.4. публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014.

Відповідачем у повідомлені було зазначено, що ним ближчим часом буде погашена заборгованість за відсотками, нарахованими за користування кредитом, відповідно до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 80/12 від 24.09.2012.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 № 16 «Про запровадження Тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27.01.2015 запроваджено Тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «ІМЕКСБАНК».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 27.05.2015 № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 189 від 19.10.2015 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК».

Згідно з даним рішенням змінено уповноважену особу Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 з 20.10.2015.

Згідно з положеннями частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 Цивільного кодексу України).

Статтею 512 зазначеного Кодексу визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно зі статтями 514, 516 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. (Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі № 922/2668/14).

Відповідно до укладеного між ОСОБА_5 (права та обов'язки якого були відступлені на користь ТОВ «Шевченківський девелопмент») та ПАТ «Імексбанк», та договору банківського вкладу № від 02.07.2014, у останнього виникло зобов'язання по виплаті ОСОБА_5 суми вкладу та процентів.

В свою чергу, за умовами укладеного між сторонами договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012 у відповідача виникли зобов'язання вчасно погашати на користь позивача заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених цим договором.

Відтак, заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Отже, в результаті укладення вказаних угод, позивач є кредитором відносно відповідача за договором про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012, а відповідач виступає кредитором відносно позивача за договором банківського вкладу № від 02.07.2014.

Крім того, як розяснив Верховний Суд України (постанова від 24.06.2015 у справі № 914/2492/14), допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо). При цьому вимоги, що випливають з різних підстав та зараховуються, повинні мати предметну однорідність, наприклад, бути грошовими.

За своєю правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному з яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

При цьому однорідність цих вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту та не залежить від підстав виникнення зобов'язань. Крім того, зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов'язанні, не пов'язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

Разом з тим, випадки недопустимості зарахування зустрічних однорідних вимог визначені ст. 602 ЦК України, зокрема на підставі закону.

Колегія апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовного того, що строк виконання зобовязань відповідача за кредитним договором не настав, а тому на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України, залік зустрічних однорідних вимог не міг бути вчинений.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування.

Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, виходячи з умов п. 1.1. та 3.3.8. договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012, Позичальнику надано право у будь-який час достроково повернути всі транші кредиту, але не пізніше 10.10.2016 та відповідно до п. 3.4.1 позичальник має право достроково повністю або частково погасити нараховані проценти.

Колегія суддів, відхиляє доводи скаржника, що зобовязання АТ «ІМЕКСБАНК» з повернення вкладу ГУ ОСОБА_5 мало виникнути 18.01.2015, а отже на момент заліку зустрічних однорідних вимог 18.12.2014 строк зобовязання не настав, в звязку з чим залік є неправомірним та підлягає визнанню недійсним, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1058 та частини 1 статті 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Отже, фізична або юридична особа, яка внесла кошти на депозит в установі банку, є кредитором банку з майновими вимогами щодо одержання процентів або іншого доходу, обумовленого договором банківського вкладу, за користування банком грошовими коштами вкладника, а також повернення суми вкладу після закінчення строку дії договору банківського вкладу (депозиту) або на першу вимогу вкладника.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні на обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, за договором відступлення права вимоги (цесії) відбувається заміна однієї із сторін первісного зобов'язання на певних, визначених договором цесії умовах.

Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, п. 6.4.1. договору № НОМЕР_1 від 02.07.2014 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 узгоджено, що вкладник має право звернутись до банку з письмовою вимогою про повернення суми Вкладу або його частини до закінчення строку розміщення Вкладу, вказаного в договорі про приєднання до договору за 31 календарний день.

Пунктом 8.1.4. зазначеного договору передбачено, що вкладник має право достроково припинити договір з письмовим повідомленням банку за 31 календарний день.

Таким чином, при укладенні правочину з заліку зустрічних однорідних вимог від 18.12.2014 сторонами дотримано встановлені ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України умови для зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме - настання строку виконання зобов'язання.

Крім цього, уклавши оспорювану угоду та направивши повідомлення про зарахування однорідних вимог, сторони мали на меті припинення грошових зобов'язань Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» перед ГУ ОСОБА_5 за договором № НОМЕР_1 від 02.07.2014 та ТОВ «Шевченківський Девелопмент» перед АТ «ІМЕКСБАНК» за договором № 80/12 від 24.09.2012 у розмірі 127 460,65 дол. США, у зв'язку з чим доводи позивача, що угода від 18.12.2014 не спрямована на реальне настання правових наслідків колегією суддів визнаються необґрунтованими.

Не приймаються доводи апеляційної скарги, що АТ «ІМЕКСБНК» не мав права виконувати вимогу ТОВ «Шевченківський девелопмент» та повертати йому вклад ОСОБА_5, оскільки останній не є власником рахунку, а розпоряджатися коштами на рахунку банку має право лише власник цього рахунку. Вкладні та поточні рахунки відкриваються на конкретну особу, за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунку чинним законодавством не передбачено з посиланням на висновки Верховного Суду України у постанові від 06.04.2016 по справі № 3-174гс16, проте зазначений правовий висновок Верховного Суду України не може застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки вони не є подібними

Так в постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 по справі № 3-174гс16 викладена правова позиція, що за договором банківського рахунка грошове зобов'язання банку перед клієнтом (власником рахунка) в межах коштів, розміщених на рахунку, може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта про переказ або видачі на грошової суми готівкою.

А предметом розгляду даної справи є правочин з заліку зустрічних однорідних вимог, вчинений ТОВ «Шевченківський Девелопмент» на підставі повідомлення про зарахування однорідних вимог від 18.12.20014 для зарахування зустрічних однорідних вимог за договором № НОМЕР_1 від 02.07.2014 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 вклад «Постійний клієнт» 13 міс» вид вкладу «ПосК13м11$», що укладений між АТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_5 та за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 80/12 від 24.09.2012. Отже, в даному випадку суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду України викладених у постанові від 03.06.2015 у справі № 3-198гс15.

Колегія апеляційної інстанції зазначає, що посилання місцевого господарського суду на приписи ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», якою встановлено право на дострокове повернення кредиту та що ця норма в порядку ст.8 ЦК України можуть розповсюджуватись і на спірні правовідносини, є неправомірним з огляду на заявлені позовні вимоги саме до юридичної особи, яка отримала кредитні кошти на цілі які не повязані зі споживчими, проте відповідно до вимог ст. 104 ГПК України таке порушення не призвело до прийняття неправильного рішення, а отже немає підстав для його скасування.

Таким чином, рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у справі № 916/551/16 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного зясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101- 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у справі № 916/551/16 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 14.06.2016.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя К.В. Богатир