ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 р. Справа № 917/717/16

за позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вул.Зигіна, 1, м.Полтава, 36000

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 37600

про стягнення 34 000,00 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 02/1958 від 23.05.16р.

від відповідача: не з"явився

Розглядається позовна заява про стягнення 34 000,00 грн., у тому числі 17 000,00 грн. штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії позивача від 03.09.15р. № 02/132-рш по справі № 02-01-50/87-2015, та 17 000,00 грн. пені за несплату штрафу у визначений законодавством строк.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем чинного рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач відзив на позов, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвала, що направлялася відповідачу за вказаною в позові адресою, повернулася до суду з відміткою пошти про закінчення терміну зберігання.

Згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач значиться в реєстрі за адресою, що вказана позивачем у позові.

Згідно з п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює нез"явлення відповідача в судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України (далі - територіальне відділення Комітету або позивач) у справі № 02-01-50/87-2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийняте рішення від 03.09.2015р. № 02/132-рш (надалі - Рішення) про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на автомобільних перевізників, зокрема на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач).

Пунктом першим резолютивної частини Рішення визнано дії автомобільних перевізників, зокрема і відповідача, щодо застосування після набуття законної сили розпорядженням голови Полтавської ОДА від 20.04.2015р. № 187 однакового тарифу за 1 км проїзду пасажира на приміських автобусних маршрутах загального користування в звичайному режимі у розмірі 0,45 грн. без його економічного обгрунтування порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення суб"єктами господарювання схожих дій на ринку надання послуг з перевезення пасажирів у звичайному режимі руху на приміських автобусних маршрутах загального користування, які призвели до обмеження конкуренції без об"єктивних причин для вчинення таких дій.

Пунктом другим резолютивної частини Рішення на відповідача накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Територіальним відділенням Комітету листом від 08.09.15р. № 02/4385 за місцезнаходженням відповідача: АДРЕСА_2, 37600, було направлено витяг з рішення від 03.09.2015р. № 02/132-рш по справі № 02-01-50/87-201.

У листі відповідач попереджувався, що за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотки від суми штрафу відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Оскільки повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 559 від 15.09.2015р. разом з конвертом було повернуто позивачу з відміткою пошти "За закінченням строку зберігання", інформація про прийняте рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях відповідача опублікована в газеті "Зоря Полтавщини" від 17.11.2015 р. в порядку ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Доказів оскарження відповідачем рішення від 03.09.2015р. № 02/132-рш по справі № 02-01-50/87-201 в порядку ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" матеріали справи не містять.

За даних обставин, рішення від 03.09.2015р. № 02/132-рш по справі № 02-01-50/87-201 є таким, що набрало законної сили та є обов"язковим до виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Оскільки, рішення від 03.09.2015р. № 02/132-рш по справі № 02-01-50/87-201 є таким, що вручене відповідачу 27.11.2015р., то відповідач повинен був сплатити штраф до 27.01.2016 року включно.

Як вказується у позовній заяві, у встановлений строк за рішенням Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України від 03.09.2015р. № 02/132-рш по справі № 02-01-50/87-201 штраф відповідачем не сплачено.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції, за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

У звязку з простроченням сплати штрафу, позивачем здійснено розрахунок пені, відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції. Так, відповідно до даних такого розрахунку за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 17 000 грн. штрафу та 17 000 грн. пені за період з 28.01.2016р. по 28.04.2016р.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно положень ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Крім того згідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Приймаючи до уваги те, що направлене на адресу відповідача рішення позивача не було отримано та повернулось з відміткою поштової організації про закінчення строку зберігання, подальші дії позивача, направлені на опублікування такого рішення у спеціальному друкованому органі, були правомірними.

У звязку з цим, у розумінні положень ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення від 03.09.2015р. № 02/132-рш по справі № 02-01-50/87-201 вважається врученим відповідачу через 10 днів з дати опублікування, тобто 27.11.2015р., визначений на його підставі штраф підлягав сплаті у двомісячний термін, тобто до 27.01.2016 року включно.

Докази сплати штрафу відповідачем не надані.

За даних обставин, позовні вимоги у справі про стягнення штрафу у сумі 17000 грн. на підставі чинного рішення є законними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, та такими, що підлягають задоволенню судом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції, за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем 17 000,00 грн. пені за період з 28.01.2016р. по 28.04.2016р., вважає його вірним, а вимоги про її стягнення правомірними.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 37600 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м.Полтава, 36000 вул. Зигіна, 1 код 21076316) 17 000 грн. штрафу та 17 000 грн. пені із зарахуванням зазначених сум до загального фонду Державного бюджету України на рахунок 0012 Управління Державної казначейської служби України у Миргородському раййоні, , банк одержувача - ГУДКУ у Полтавській області; м. Полтава, МФО 831019 за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, символ звітності 106.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 37600 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м.Полтава, 36000 вул. Зигіна, 1 код 21076316, рахунок 9819, МФО 820172, Державної казначейської служби України у м.Києві, призначення: Відшкодування кас. витрат по КЕКВ 2800 по сплаті судового збору) 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.06.16 р.

Суддя О. А. Киричук