КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/3593/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Лаврешина Ю.В.

від відповідача - Макарчук Д.І., Новицький М.З.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду м. Києва від 18.04.2016 (Суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ "

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення комітету.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.04.2016 позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального права. при неповному досліджені всіх матеріалів справи, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою суду від 16.05.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді Андрієнко В.В., Буравльов С.І. та призначено до розгляду на 14.06.2016.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, правомірним, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

24.12.2015 тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 12-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ":

- у період з листопада 2012 року по листопад 2015 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці біля міжнародного аеропорту "Харків" з часткою 100 відсотків;

- встановивши економічно необґрунтовану завищену вартість послуг з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці біля міжнародного аеропорту "Харків", вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини 2 статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з тимчасового зберігання транспортного засобу на автомобільній стоянці біля міжнародного аеропорту "Харків", шляхом встановлення такої вартості, яку неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

За порушення, вказане в пункті 2 рішення АМК, накладено на ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС АМ" штраф у розмірі 2379417 грн.

Зобов'язано ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС АМ" припинити порушення, зазначене в пункті 2 цього рішення, шляхом встановлення економічно обґрунтованої вартості послуг з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці біля міжнародного аеропорту "Харків" у двомісячний строк з дня отримання рішення.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням, звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Антимонопольного комітету України та мотивував свої вимоги тим, що неправомірність рішення відповідача полягає в тому, що послуга паркування не може розглядатися як замінник послуги зі зберігання транспорту в даному випадку. В аеропорту "Харків" послугами автомобільної стоянки користуються пасажири аеропорту та інші гості, що проводжають або зустрічають пасажирів. Також відстань від громадської будівлі терміналу аеропорту до автостоянки регламентується не ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", а статтею 87 Повітряного кодексу України, який має вищу юридичну силу і встановлює іншу мінімальну відстань від аеропорту до автостоянки. Крім того, відповідач без належних доказів встановив наявність бар'єрів для вступу на досліджуваний ринок надання послуг. Більше того, дані моніторингу тарифів інших автостоянок м. Харкова не підтверджуються жодними доказами.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, мотивує це тим, що рішення прийнято АМК у межах визначених законом повноважень, у порядку, визначеному чинним законодавством України, з правильним застосуванням норм матеріального права, з повним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У частині перші статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" зазначено, що органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення в тому числі про визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; накладання штрафів тощо.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" відносини, пов'язані захистом від недобросовісної конкуренції, регулюються цим Законом, Законом України "Про захист економічної конкуренції", Законом України "Про Антимонопольний комітет України", Паризькою конвенцією про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, іншими актами законодавства, виданими на підставі законів чи постанов Верховної Ради України.

Частиною першою статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Як зазначалось вище, при постановлені оскаржуваного рішення Антимонопольний комітет встановив і дане також зазначалось в обґрунтуванні апеляційної скарги, що ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM" надає платні послуги з тимчасового зберігання транспортних засобів на відкритій автомобільній стоянці загальною площею 40 000 кв. м., що використовується на підставі договору оренди з Харківською міською радою та розміщена біля першого пасажирського терміналу міжнародного аеропорту "Харків" (далі - МА "Харків") за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1.

Зберігання автомобілів в інших місцях розміщення автомобілів, зокрема, на дорогах загального користування, у внутрішніх дворах житлових будинків, на муніципальних парковках, тощо не може вважатися замінником для послуг тимчасового зберігання автотранспортних засобів, які надаються ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM", оскільки послуга з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці має виключні властивості з огляду на наявність матеріальної відповідальності зберігача, охорони і освітлення місць зберігання, а також відеоспостереження за місцем зберігання тощо.

Відповідачем встановлено, що за показниками взаємозамінності, якими, зокрема, є: подібність призначення, споживчих властивостей, умов використання, фізичних, технічних, експлуатаційних властивостей і характеристик, якісних показників, наявність спільної групи споживачів товару (товарної групи) послуги з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці біля МА "Харків" є товаром, який не має замінників.

Отже, АМК дійшов висновку, що товарними межами ринку є послуги з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці.

В той же час колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, та зазначає наступне.

Згідно приписів пункту 5.1. Методики, товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.

Формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп) здійснюється із переліку товарів, які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи), за показниками взаємозамінності, якими зокрема є:

- подібність призначення, споживчих властивостей, умов використання тощо;

- подібність фізичних, технічних, експлуатаційних властивостей і характеристик, якісних показників тощо;

- наявність спільної групи споживачів товару (товарної групи);

- відсутність суттєвої різниці в цінах;

- взаємозамінність товарів (товарної групи) з точки зору їх виробництва, тобто здатності виробників запропонувати нові товари на заміну існуючих.

У процесі визначення товарних меж ринку попередньо визначена група взаємозамінних товарів (товарних груп) може бути поділена на декілька підгруп або приєднана до іншої групи.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, відповідачем під час розгляду справи не було враховано, що в межах територіального ринку наявна інша послуга, що є взаємозамінною з послугою із тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці МА "Харків", зокрема послуга із паркування поза межами проїзної частини, тротуару поряд із МА "Харків".

Згідно "Правил паркування транспортних засобів", що затверджені Постановою Кабміну від 3 грудня 2009 р. № 1342 (надалі - Правила №1342), паркування - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування. Місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху. Відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

В свою чергу, порядок та особливості надання послуг зі зберігання транспортних засобів на автостоянках регулюються відповідними Правилами, що затверджені постановою Кабміну від 22 січня 1996 р. № 115 (надалі - Правила №115).

В той же час, положення вищевказаних Правил № 115 не містять чіткого визначення «послуга зберігання транспортних засобів», але з аналізу положень вказаних правил, суд дійшов висновку, що послуга зберігання транспортних засобів являє собою розміщення тимчасове чи довгострокове транспортного засобу на спеціально обладнаній стоянці, яка гарантує схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання.

Тобто, послуга паркування та послуга зберігання транспортного засобу є однорідною за подібністю призначення в частині розміщення транспортного засобі на спеціально відведеному для цього майданчику, а відмінною є за умовами використання, зокрема, в частині відповідальності оператора автостоянки за схоронність автомобіля.

Також в спірному рішенні відповідачем було встановлено, що основними споживачами досліджуваної послуги є пасажири аеропорту з багажем, а також водії автотранспорту, що прибувають до МА "Харків".

Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи, а також положення Правил паркування та зберігання транспортних засобів, колегія суддів зазначає, що послуга паркування та послуга зберігання мають спільну групу споживачів товару, тобто пасажирів аеропорту з багажем та водіїв автотранспорту, що прибувають до МА "Харків", які мають потребу розмістити транспортний засіб для тимчасової стоянки, завантаження чи розвантаження багажу.

При цьому, наявність у вищевказаних послугах відмінностей у споживчих властивостях не є підставою для висновку про їх невзаємозамінність, оскільки за умовами пункту 5.2. Методики, при проведенні дослідження необхідно враховувати, що взаємозамінні товари належать до групи однорідних товарів (товарних груп), які розглядаються споживачем як один і той же товар (товарна група), і які можуть бути стандартизовані або диференційовані.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не збиралася інформація про наявність місць для паркування в межах або поряд з аеропортом "Харків", та не проводився аналіз послуги з паркування транспортних засобів на предмет його взаємозамінності з послугою тимчасового зберігання транспортних засобів.

Натомість, відповідач не виокремлюючи дві окремі послуги, дійшов до висновку, що зберігання автомобілів на дорогах загального користування, у внутрішніх дворах будинків, на муніципальних парковках не може вважатися замінником для послуги тимчасового зберігання автотранспортних засобів.

Тобто, послуга паркування та можливість її надання в рамках територіальних меж ринку залишилася поза увагою та дослідження відповідачем, а тому висновок останнього про відсутність взаємозамінних послуг послузі із тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці МА "Харків" є передчасною та не відповідає матеріалам справи.

Стосовно твердження апелянта щодо порушення позивачем будівельних норм розташування паркувального майданчику відносно головного входу МА «Харків», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як зазначено в спірному рішенні АМК, пішохідно-транспортна доступність від аеропорту визначена на підставі пункту 7.50 Державних будівельних норм України 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (зі змінами).

Так, за інформацією ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM" на автомобільній стоянці біля МА "Харків" знаходиться 473 паркомісця. Отже, відповідно до таблиці 7,5 ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" відстань від громадської будівлі (аеропорту) до автостоянки повинна бути не менше 25 м.

На такій відстані інші автостоянки, крім ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM", відсутні. Отже, у межах пішохідної доступності послуги з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці можливо отримати тільки у ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM".

Згідно положень пункту 7.50 Державних будівельних норм України 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (зі змінами), які затверджені наказом Держаного комітету з будівництва та архітектури №145 від 18.07.2001, відстань від наземних і комбінованих (наземно-підземних) гаражів і автостоянок легкових автомобілів до житлових і громадських будинків слід приймати не менше тих, що наведені у таблиці 7,5 зокрема, для громадських будинків - не менше 25 метрів.

Водночас, за приписами пункту 6 частини 4 статті 87 Повітряного кодексу України, з метою унеможливлення пронесення на борт повітряного судна або в зону обмеженого доступу, що охороняється, зброї, вибухівки або інших небезпечних предметів, речовин тощо, які можуть бути використані для здійснення акту незаконного втручання і пронесення яких не дозволяється, застосовуються розташування місць паркування та стоянок транспортних засобів на відстані не менш як 50 метрів від фронтону будівлі аеровокзалу.

Тобто, Державні будівельні норми України та Повітряний кодекс України по-різному встановлюють мінімальну нормативну відстань для розміщення місць паркування та автостоянок.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду, що визначення відповідачем пішохідно-транспортної доступності від аеропорту на підставі пункту 7.50 Державних будівельних норм України 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (зі змінами) суперечить положенням статті 87 Повітряного кодексу України, відповідно є безпідставним.

Як визначено пунктом 6.1. Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку (надалі - Методика), затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 5 березня 2002 року N 49-р, територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів (товарної групи), є неможливим або недоцільним.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відповідач встановивши, що відстань від громадської будівлі (аеропорту) до автостоянки повинна бути не менше 25 м, прийшов до висновку, що на такій відстані інші автостоянки, крім ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM", відсутні та зазначив у межах пішохідної доступності послуги з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці можливо отримати тільки у ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM".

Тобто, відповідач, визначаючи територіальні межі досліджуваного ринку у спірному рішенні, помилково визначив мінімальну територію такого ринку, неправильно застосувавши норми матеріального права, що встановлено судом вище, та пункт 6.1. Методики.

Отже, враховуючи порушення відповідачем Методики, останній дійшов передчасного висновку про те, що у межах пішохідної доступності послуги з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці можливо отримати тільки у ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM".

Жодних інших доказів відповідачем на підтвердження викладеного висновку у спірному рішенні не наведено та під час розгляду апеляційної скарги не обґрунтовано.

Також, відповідачем у своєму рішенні було зазначено про те, що бар'єрами вступу на ринок послуг з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці є:

- неможливість переміщення попиту на послуги на іншу територію;

- адміністративні обмеження, які полягають у необхідності одержання згоди органів місцевого самоврядування на оренду земельної ділянки для розміщення стоянки;

- економічні обмеження, пов'язані з необхідністю залучення значних коштів для будівництва стоянки в разі наявності вільної земельної ділянки.

Відповідно до положень пунктів 9.1-9.3. Методики, 9.1. потенційними конкурентами вважаються такі суб'єкти господарювання:

- які мають матеріально-технічну базу, кадри, технології тощо, але з різних причин не реалізують ці можливості;

- які виготовляють товари (товарні групи), що складають товарні межі ринку, але не реалізують їх на відповідному ринку;

- нові суб'єкти господарювання, які можуть вступити на ринок.

Бар'єрами для вступу потенційних конкурентів на відповідний ринок є:

- обмеження за попитом, пов'язані з високою насиченістю ринку товарами (товарними групами) та низькою платоспроможністю покупців;

- адміністративні обмеження;

- економічні та організаційні обмеження;

- екологічні обмеження;

- нерозвиненість ринкової інфраструктури;

- інші обмеження, що спричиняють суттєві витрати, необхідні для вступу на певний ринок товару (товарної групи).

Наявність хоча б одного бар'єру вступу на ринок, що не може бути подоланий суб'єктом господарювання протягом 1 - 2 років унаслідок неможливості компенсації за цей час витрат, необхідних для вступу на ринок, розглядається як ознака того, що суб'єкт господарювання не є потенційним конкурентом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні та це підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, у спірному рішенні відповідач жодним чином не намагався встановити можливу наявність потенційних конкурентів у позивача з надання послуг із тимчасового зберігання транспортних засобів біля МА "Харків" чи потенційних конкурентів.

Зі спірного рішення також не вбачається, що відповідачем проводився розрахунок можливості/неможливості подолання визначених самим відповідачем бар'єрів для вступу потенційних конкурентів на ринок протягом 1 - 2 років та чи вдасться компенсувати понесені затрати потенційними конкурентами, що пов'язані зі вступом на ринок.

Водночас, за своєю суттю, всі встановлені відповідачем бар'єри для вступу на ринок, є лише капіталовкладеннями, які інвестувалися на момент початку діяльності з надання послуги позивачем, та, відповідно, можуть бути інвестовані і потенційними конкурентами.

Разом з тим, визначений відповідачем бар'єр у формі неможливості переміщення попиту на послуги на іншу територію не приймається судом як належний, з огляду на порушення визначення відповідачем територіальних меж ринку послуги, про що зазначено вище в даній постанові.

Стосовно розрахунку вартості послуг, що здійснені позивачем та відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.

Протягом 2013 року ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM" надано 465 356 послуг з тимчасового зберігання транспортних засобів на відкритій автомобільній стоянці біля МА "Харків" на суму 3 002 185 грн.

Протягом 2014 року ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM" надано 351 998 послуг з тимчасового зберігання транспортних засобів на відкритій автомобільній стоянці біля МА "Харків" на суму 2 407 956 грн.

Відповідно до спірного рішення АМКУ (на думку відповідача), вартість послуги за добу розрахована шляхом поділу повної добової вартості послугина добову кількість в'їздів (10805,80 грн. за добу/720 в'їздів = 15,00 грн. за добу).

При цьому, в калькуляції ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM" помилково зазначено " 15,00 грн. за годину", що не відповідає фактичним розрахункам.

Завищення розрахункової вартості послуги порівняно із середньодобовими фактичними витратами становить у 2013 році - 58 відсотків (15,00 грн. х 100 відсотків / 9,48 грн. - 100 відсотків), а в 2014 році - 39 відсотків (15,00 грн. х 100 відсотків / 10,80 грн. - 100 відсотків) відповідно.

Отже, завищення вартості послуг з тимчасового зберігання транспортних засобів на відкритій автомобільній стоянці біля МА "Харків" у 2013 році становило в середньому 445 відсотків, а у 2014 році - 378 відсотків. При цьому, завищення вартості цих послуг має місце також порівняно з плановими показниками роботи в середньому на 244 відсотки.

Таким чином, ТОВ "НЬЮ СИСТЕМС AM", встановивши економічно необґрунтовану вартість послуг з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці біля МА "Харків", стягує завищену плату за зазначену послугу, що призводить до ущемлення інтересів споживачів.

Крім того, за моніторингом Відділення АМК щодо цін на інших автостоянках міста Харкова встановлено, що їхня вартість коливається від 10,00 грн. до 20,00 грн. за добу, що також підтверджує факт встановлення завищених економічно необґрунтованих цін на послуги з тимчасового зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці біля МА "Харків".

В свою чергу, у позовній заяві позивачем стверджується, що більшість заїздів на автостоянку здійснювалося споживачами послуги на строк не більше однієї години, а значна частина споживачів користувалася послугою зберігання менше 15 хвилин, яка є взагалі безкоштовною.

За приписами пункту 30 Правил № 115, на автостоянці повинні вестися: - журнал обліку транспортних засобів довготермінового зберігання (додаток № 1); - журнал обліку транспортних засобів тимчасового зберігання (додаток № 2); - журнал обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів (додаток № 3).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не витребовувався у позивача та не досліджувався журнал обліку транспортних засобів тимчасового зберігання журнал обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів, та відповідно не визначалася кількість короткострокових заїздів та нетривале користування послугою, що прямо впливає на собівартість послуги.

Крім того, суд апеляційної інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги та розрахунок, здійснений відповідачем як у спірному рішенні так і вказаний в апеляційній скарзі, дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично невірним стосовно визначення собівартості послуг, оскільки відповідачем фактично такий розрахунок зводиться до формату «гривень/добу», в то час як варто враховувати вартість 1 послуги (заїзду), а не 1 доби.

Стосовно моніторингу відділення АМК цін на послуги автостоянки в інших районах міста Харкова, суд зазначає, що відповідачем вказане у рішенні не було підтримано відповідними належними та допустимим доказами в розумінні ст. 33 ГПК України, та місцевим судом правомірно зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що досліджувані автостоянки є законними та відповідають всім вимогам Правил №115, та не зазначено адреси їх розташування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з встановлених у даній справі обставин вбачається, що відповідачем (апелянтом) не подано суду докази на підтвердження відсутності підстав для визнання дійсним рішення № 12-р/тк у розумінні чинного законодавства України, натомість позивачем спростовано докази та доводи, надані відповідачем в обґрунтування своїх вимог та підтверджено наявність підстав для визнання спірного рішення АМКУ недійсним, а тому Господарським судом міста Києва правомірно та обґрунтовано були задоволені позовні вимоги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ", а тому апеляційна скарга Антимонопольного комітету України не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Антимонопольного комітету України залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 у справі № 910/3593/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/3593/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко