ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про призначення судової експертизи

"17" червня 2016 р.Справа № 916/4147/14

За позовом: Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області

До відповідача: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко"

За участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТОП ФІНАНС";

ОСОБА_3;

Дочірнього підприємства "ФОРМЕТ";

Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКАНТЕ";

Дочірнього підприємства "ДИРЕКЦІЯ ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА";

Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРААЛЬ";

Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛТІК КОНТРОЛ ''УКРАЇНА";

Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНВЕСТ ХОЛДІНГ";

Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФЧС";

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ІНДАСТРІАЛ ТЕХНІК";

Товариства з обмеженою відповідальністю "РИБНИЦЬКА ФЕРМА "АКВАТОП";

Малого приватного підприємства "ВІРТУС";

Приватного підприємства "ТСН"

За участю: Прокуратури Одеської області

За участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ПАРТНЕРС"

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

ОСОБА_4;

Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім";

ОСОБА_5;

ОСОБА_6;

Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо - комерційна фірма „Юна-сервіс"

Товариства з обмеженою відповідальністю „Горяц-Т"

ОСОБА_7

ОСОБА_8

Про: звернення стягнення на заставлені майнові права

Колегія суддів у складі: Головуючий суддя Д'яченко Т.Г.

Судді: Бездоля Ю.С., Малярчук І.А.

Представники:

Від позивача: Каранфілова О.В., за довіреністю

Від відповідача: Ногай Д.С., представник за довіреністю

Від 3-х осіб: Нікішев О.В., представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім" за довіреністю, Малімонов М.І., представник Малого приватного підприємства "Віртус" за довіреністю

Від прокуратури: Коломійчук І.О., за посвідченням

Суть спору: Національний банк України в особі Управління Національного банку України в Одеській області звернувся до господарського суду Одеської області з позовної заявою до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко" звернення стягнення на заставлені майнові права, визнання кредитором, та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.05.2015р. з урахуванням ухвали суду від 19.05.2015р. про виправлення описки в рішенні суду від 12.05.2015р., позов НБУ задоволено частково, зобов'язано здійснити реалізацію заставлених майнових прав шляхом переведення на Національний банк України (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців 00032106) заставлених майнових прав за договором застави майнових прав №48 від 10.04.2014р. та визнано Національний банк України Кредитором за кредитними договорами, укладеними Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко" з наступними позичальниками:

- Кредитним договором №80/1-13 від 05.02.2013р., укладеним з ОСОБА_3, РНОК НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 09.08.1996р. з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №135/3-13 від 22.02.2013р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "РИБНИЦЬКА ФЕРМА "АКВАТОП", код ЄДРІ1ОУ 34995070 з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №180/1-13 від 11.03.2013р., укладеним з Малим приватним підприємством "ВІРТУС", з усіма додатковими угодами до нього.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Порто-Франко" передати Національному банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області оригінали кредитних договорів, а саме:

- Кредитний договір №80/1-13 від 05.02.2013р., укладений з ОСОБА_3, РНОК НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 09.08.1996р. з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитний договір №135/3-13 від 22.02.2013р., укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "РИБНИЦЬКА ФЕРМА "АКВАТОП", код ЄДРІ1ОУ 34995070 з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитний договір №180/1-13 від 11.03.2013р., укладений з Малим приватним підприємством "ВІРТУС", з усіма додатковими угодами до нього, права вимоги за якими передано Національному банку України, а також всі матеріали кредитних справ, оригіналів договорів забезпечення за цими договорами. В решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду Одеської області від 27.08.2015р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко" на Рішення господарського суду Одеської області від 12.05.15 від у справі № 916/4147/14 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Одеської області від 12.05.15 (суддя Гут С.Ф.) у справі № 916/4147/14 - залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2015р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Порто-Франко" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ "Порто-Франко" задоволено частково, рішення господарського суду Одеської області від 12.05.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 у справі № 916/4147/14 скасовано, справу № 916/4147/14 передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

На підставі Розпорядження від 01.12.2015р. №1871 Керівника апарату суду призначено повторний автоматичний розподіл судової справи, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено справу до розгляду судді Петренко Н.Д. Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.12.2015р. суддею Петренко Н.Д. прийнято справу №916/4147/14 до свого провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

У зв'язку з перебування судді Петренко Н.Д. з 13.01.2016р. на лікарняному на підставі розпорядження Керівника апарату суду від 22.01.2016р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу суду.

Згідно даних повторного автоматичного розподілу справи між суддями справу №916/4147/14 передано на розгляд судді Д'яченко Т.Г.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.04.2016р., з урахуванням положень ст. 4-6, 86 ГПК України, справу №916/4147/14 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

На підставі розпорядження Керівника апарату суду від 06.04.2016р. було призначено автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу колегії суддів. Згідно даних автоматичного розподілу справи між суддями було визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи №916/4147/14: головуючий суддя Д'яченко Т.Г., судді Бездоля Ю.С., Малярчук І.А.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.04.2016р. справу №916/4147/14 прийнято до колегіального розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Д'яченко Т.Г., судді Бездоля Ю.С., Малярчук І.А. та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Позовні вимоги Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області розглядаються судом в редакції письмових уточнень Позивача станом на 21.03.2016р., в яких він просить суд: звернути стягнення на майнові права за кредитами, які перебувають у заставі Національного банку України відповідно до Договору застави майнових прав №48 від 10.04.2014 р.

Позовні вимоги Національного Банку України у справі обґрунтовані наступним.

10.04.2014р. між Національним банком України (кредитор) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко" (позичальник) було укладено Кредитний договір про надання кредиту для збереження ліквідності № 47 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит для збереження ліквідності (кредит) одноразово сумою в розмірі 57500000,00 грн. на строк до 30.03.2015 р. за процентною ставкою 19,5% річних (виходячи з потрійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 6,5% на дату укладання), з погашенням кредиту і сплатою відсотків за користування ним у строки, визначені цим договором.

Графік погашення кредиту встановлено в п. 1.3 Кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 10.04.2014р. між Національним банком України (заставодержатель) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко" (заставодавець) укладено Договір застави майнових прав №48 (далі - Договір Застави), відповідно до умов якого в заставу Національному банку України передані майнові права за укладеними позичальником кредитними договорами, а саме:

- Кредитним договором №80/1-13 від 05.02.2013р., укладеним з ОСОБА_3, РНОК НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 09.08.1996р. з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №527/2-13 від 19.07.2013р., укладеним з Дочірнім підприємством "ФОРМЕТ", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №423/1-12 від 04.07.2012р., укладеним з Дочірнім підприємством "ФОРМЕТ", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №923/1-12 від 27.12.2012р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕРКАНТЕ" з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №118/4-11 від 21.03.2011р., укладеним з Дочірнім підприємством "ДИРЕКЦІЯ ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №539/5-12 від 14.08.2012р., укладеним з Дочірнім підприємством "ДИРЕКЦІЯ ЄДИНОГО ЗАМОВНИКА", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №17/12-11 від 19.01.2011р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРААЛЬ", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №20/4-11 від 20.01.2011р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "БАЛТІК КОНТРОЛ ''УКРАЇНА", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №18/4-11 від 19.01.2011р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРІНВЕСТ ХОЛДІНГ", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №420/2-11 від 13.09.2011р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОФЧС", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №577/1-11 від 22.12.2011р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ІНДАСТРІАЛ ТЕХНІК", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №135/3-13 від 22.02.2013р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "РИБНИЦЬКА ФЕРМА "АКВАТОП", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №389/2-12 від 21.06.2012р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "РИБНИЦЬКА ФЕРМА "АКВАТОП", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №180/1-13 від 11.03.2013р., укладеним з Малим приватним підприємством "ВІРТУС", з усіма додатковими угодами до нього;

- Кредитним договором №147/1-11 від 08.04.2011р., укладеним з Приватним підприємством "ТСН", з усіма додатковими угодами до нього.

Згідно п. 3.4.3. Договору Застави, Заставодавець зобов'язаний не відчужувати майнові права в будь-який спосіб та не обтяжувати їх зобов'язаннями на користь третіх осіб без отримання попередньої згоди Заставодержателя.

Як зазначає позивач в своєму позові, в порушення умов Кредитного Договору, з липня 2014 року Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко" не виконується графік погашення кредиту, чим порушені умови, визначені змістом зобов'язання - Кредитного договору №47.

30.07.2014р. та 28.08.2014р. Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко" не здійснено чергові платежі, в результаті чого за ним утворилася заборгованість по сплаті основної суми боргу та процентів, що становить 11244474,15грн.

Згідно з п. 2.2.8. Кредитного Договору, Кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту в разі погіршення фінансового стану Позичальника.

Підтвердженням погіршення фінансового стану Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко" є прийнята постанова Правління Національного банку України від 28.08.2014р. №533/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко" до категорії проблемних".

Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не погашена, Позивач отримав право звернення стягнення, оскільки, на його думку, таке право звернення стягнення виникло у нього у зв'язку з невиконанням боржником умов кредитного договору №47 від 10.04.2014р.

Скасовуючи Рішення місцевого суду та Постанову апеляційної інстанції у даній справі та відправляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України в своїй Постанові від 18.11.2015р. зазначив, крім іншого, що правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, визначений Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", зокрема ч. 2 ст. 25 відповідного Закону. Проте, резолютивна частина рішення суду першої інстанції вищенаведеним вимогам не відповідає, оскільки не містить вказівки на розмір заборгованості (та її складові), на погашення якої звернуто стягнення на заставне майно.

Крім того, в Постанові ВГСУ зазначено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції на дату прийняття рішення судом першої інстанції) місцевий господарський суд не надав правової оцінки обставинам запровадження у АБ "Порто-Франко" тимчасової адміністрації та початку його ліквідації, та не дослідив обставини, пов'язані із затвердженням реєстру акцептованих вимог кредиторів, формування ліквідаційної маси та отримання погодження Уповноваженої особи на звернення стягнення на заставлене майно, необхідність отримання якого була передбачена законом в редакції на дату прийняття судового рішення. Апеляційний господарський суд, в свою чергу, відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що позивач не звертався за погодженням до Уповноваженої особи Фонду, встановив разом з тим, що позивачем не було отримано такої згоди Уповноваженої особи.

Так, відповідно до положень п. 9.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" визначено, у резолютивній частині рішення про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (іпотеки) господарські суди повинні зазначати дані, визначені в частині другій статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" і в частині першій статті 39 Закону України "Про іпотеку".

Частиною 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Частиною 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (яка діє станом на теперішній час) передбачено, що майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

Розглядаючи дану справу під час нового розгляду, виконуючи вказівки Вищого Господарського Суду України, викладені в Постанові від 18.11.2015 року, з метою повного та всебічного встановлення всіх обставин справи, надання правової оцінки всім доводам сторін та забезпечення виконання прямих норм законодавства, яке регулює спірні відносини, Суд неодноразово витребував у Позивача і Відповідача нові докази, необхідні для розгляду по суті позовних вимог НБУ, які є предметом судового розгляду.

Так, у Відповідача, з метою визначення вартості (ціни) майнових прав, переданих останнім за Договором Застави Позивачу, що є обов'язковим за прямою нормою - статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, яка діє станом на момент розгляду справи), судом неодноразово було витребувано витяг з затвердженого реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко" щодо вимог Національного банку України з обов'язковим зазначенням розміру таких вимог та черговості їх задоволення; письмову інформацію у вигляді довідки щодо балансової вартості заставлених майнових прав відповідно до Договору застави майнових прав №48 від 10 квітня 2014р. станом на момент розгляду справи; детальний розгорнутий розрахунок заборгованості по усім кредитним договорам, переданим Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко" в заставу Національному Банку України за Договором застави майнових прав №48 від 10.04.2014р., з зазначенням наявної на теперішній час, а також погашеної заборгованості, боржників, періодів погашення боргу та відповідних договорів, погашення заборгованості по яким відбулося та наявне на теперішній час.

Крім того, Позивача було зобов'язано представити суду письмову інформацію щодо звернень Національного Банку України як заставодержателем за Договором Застави майнових прав №48 від 10.04.2014р., для задоволення своїх вимог до особи, уповноваженої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ "Порто-Франко", за відповідним погодженням для такого задоволення (для встановлення необхідної умови такого задоволення відповідно до ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, яка діяла станом на момент винесення рішення від 12.05.2015р.), представити суду письмову інформацію щодо звернень Національного Банку України як заставодержателем за Договором застави майнових прав №48 від 10.04.2014р., для задоволення своїх вимог до особи, уповноваженої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ "Порто-Франко", для визначення суб'єкта оціночної діяльності, для визначення ціни на заставлені майнові права, які є предметом спору (задля виконання вимог статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, яка діє станом на момент розгляду справи), надати суду письмові пояснення с чітким переліком усіх кредитних договорів, переданим Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко" в заставу Національному Банку України за Договором застави майнових прав №48 від 10.04.2014р., які на момент розгляду справи судом складають предмет майнових вимог Позивача, звернення на які є предметом судового розгляду, з урахуванням документів, наявних в матеріалах справи, пояснень представників та первісної документації щодо погашень окреміх грошових зобов'язань позичальників, оскільки уточнені Позовні вимоги у справі визначені Національним Банком України в редакції 21.03.2016р. (а.с. 2 Том 8), а саме: „Звернути стягнення на майнові права за кредитами, які перебувають у заставі Національного Банку України відповідно до Договору Застави майнових прав №48 від 10.04.2014р., без чіткого переліку предмету позовних вимог, що є необхідною умовою, визначеною Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (ст. 25).

Однак, неодноразові вимоги ухвал суду, Відповідачем не виконані, що унеможливлює встановлення усіх обставин, які є необхідними для повного та всебічного розгляду справи, зважаючи на предмет позовних вимог і спеціальне законодавство, що регулює спірні відносини сторін у даній справі.

Позивачем же, на виконання вимог ухвали суду від 14.06.2016р., будь-яких письмових пояснень, уточнень, або документів на вимогу суду, не надано, втім, в судовому засіданні 17.06.2016р. представником позивача заявлено суду усне клопотання про витребування у Відповідача Звітів про експертну оцінку ринкової вартості прав грошової вимоги, виконаних станом на 01.04.2015р., про існування яких Національному Банку України тільки-но стало відомо, які, згідно пояснень представника Позивача, можуть засвідчити ціну майнових прав, що є предметом позовних вимог у справі, задля виконання вимог ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, яка діє станом на момент розгляду справи).

Колегія суду залишає таке клопотання без задоволення з огляду на таке.

Згідно Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес

визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою

нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності (стаття 3 Закону). У цьому Законі майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Відповідно до ст. 12 цього Закону Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником (стаття 3 Закону.).

Пунктом 56 Національного стандарту №1 „Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року за №1440, передбачено, зокрема, що звіт про оцінку майна, складений у повній формі, повинен містити дату оцінки та дату завершення складання звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства.

З аналізу вимог Національного стандарту №1 можна зробитивисновки, що термін (строк) дії звіту далеко не у всіх випадках має зазначатися оцінювачем у звіті про оцінку майна. Робити це оцінювач повинен лише у разі потреби відповідно до вимог законодавства. У випадках, коли термін (строк) дії звіту безпосередньо не зазначається оцінювачем у звіті про оцінку майна, такий термін (строк) приймається відповідно до вимог законодавства, а у разі їх відсутності - на власний розсуд користувача даного звіту.

Відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 р. № 1891, строк дії акта оцінки майна, у тому числі пакета акцій акціонерних товариств, може бути продовжено наказом відповідного органу, який його затвердив, на строк, що не перевищує одного року від дати оцінки. При цьому, рішення про продовження строку дії акта оцінки майна не може бути прийняте після закінчення строку дії такого акта, визначеного в абзацах першому і другому цього пункту (п. 25), строк дії висновку про вартість майна, складеного для інших випадків проведення оцінки майна, що передбачаються цією Методикою, може визначатися органом, що використовує результати такої оцінки, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, що проводить оцінку, з урахуванням строку експозиції об'єкта оцінки, якщо такий строк не визначений законодавством (п. 28).

Отже, аналізуючи усе вищезазначене, приймаючи до уваги відсутність додаткового визначення строків дії Звітів про оцінку, складених 01.04.2015р., про витребування оригіналів яких та прийняття до уваги судом, як доказів, клопоче представник позивача, що встановлено судом під час огляду першої та останньої сторінок згаданих Звітів, копії яких надав представник Позивача, а також додатково усно зазначено присутнім представником відповідача, колегія вважає строк дії Звітів від 01.04.2015р. таким, що закінчив свою дію, отже, підстав для задоволення клопотання, у суду не має.

Крім того, як зазначає сам Позивач в Уточненнях позовних вимог від 21.03.2016р., підписаних Заступником начальника юридичного департаменту НБУ, враховуючи здійснення погашення заборгованості за чотирма кредитними договорами, які є предметом Договору Застави № 48, враховуючи, що уповноваженою особою ФГВФ на здійснення ліквідації АБ „Порто-Франко" 31.12.2015р. здійснено часткове погашення основної суми боргу за кредитним договором №47, сума заборгованості Відповідача зменшилась і складає станом на 01.03.2016р. - 36226281,81 грн.

Згідно ж документів, наданих представником НБУ до суду супровідним листом від 21.03.2016р. (а.с.8 Т.8), заборгованість АБ „Порто-Франко" перед Національним Банком України за Кредитним Договором № 47, станом на день складання листа Директора-розпорядника Фонду Гарантування Вкладів Фізичних Осіб - 16.02.2016р. №22-8727/16 „Щодо заборгованості за кредитом на збереження ліквідності АБ „Порто-Франко" від 10.04.2014р. №47", в якому Голові Національного Банку України було запропоновано погодити початкову ціну реалізації майнових прав за кредитами (8 кредитів), які перебувають у заставі НБУ, заборгованість „з метою найскорішого погашення" якої, вказана вище особа зверталася до Голови НБУ за погодженням ціни майнових прав, складає 35887492,84 грн.

Відповідно до наданого суду 18.05.2016р. представником позивача розрахунку заборгованості відповідача (довідка-розрахунок а.с. 77 Т.10), загальна сума заборгованості АБ „Порто-Франко" визначена Позивачем в розмірі 36226281,81 грн., при цьому, як вбачається з розрахунку Позивача, остання сплата коштів в сумі 1880944,88 грн. була здійснена Відповідачем 30.12.2015 року.

За впевненням колегії суддів, при розгляді даної категорії спору, крім іншого, є вкрай важливим чітке і обґрунтоване визначення дійсної заборгованості АБ „Порто-Франко" за Кредитним договором №47, з урахуванням усіх сплат за кредитом, які Відповідач здійснював, нарахованих йому процентів та пені за прострочення сплати кредиту та процентів станом на момент розгляду справи судом. Є незрозумілим відображення різних сум боргу за Кредитним Договором у письмових документах, наданих до суду представниками НБУ, і направлених на розгляд Голові Національного Банку України з проханням погодження ціни майнових прав Позивача, які є предметом судового розгляду, приймаючи до уваги відсутність будь-яких погашень за період визначення боргу станом на день складання пропозиції-листа від 16.02.2016р. і день подання до суду письмових уточнень по справі - 21.03.2016р.

Крім того, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, обов'язково зазначаються в рішенні суду (ч.2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Підсумовуючи усе вищевикладене, виходячи із умов Кредитного договору №47 і Дговору застави № 48 від 10.04.2014р. та вищенаведених судом вимог закону, встановлення дійсної наявної заборгованості Відповідача перед Позивачем і визначення ринкової вартості предмету застави є однією із істотних обставин, що передує його реалізації. Проте, суд позбавлений можливості самостійно встановити дані обставини справи, оскільки це потребує спеціальних знань.

Згідно статті 1 Закону України „Про судову експертизу" від 25 лютого 1994 року №4038-ХІІ судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні судового слідства.

Згідно положень ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. При цьому, учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Відповідно до п. 3 Постанови "Про деякі практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 року № 4, на підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини другої статті 79 ГПК України судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду. Відповідно до частини другої статті 41 ГПК України учасники судового процесу вправі пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені експертом. Ці питання можуть бути запропоновані у позовній заяві, у відзиві або в окремому письмовому клопотанні сторони. Остаточне коло питань судовому експерту визначається господарським судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 14.06.2016р., судом було відкрито питання щодо доцільності призначення у справі експертного дослідження, судове засідання відкладено на 17.06.2016р. та надано можливість учасникам судового процесу запропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені експертом.

Представником позивача будь-яких питань, які б він вважав за необхідне поставити перед експертами, суду не наведено, питання щодо призначення експертизи залишено на розсуд суду.

Представник відповідача також не скористався своїм правом щодо надання суду будь-яких письмових пояснень с приводу поставлених питань, однак, заперечував проти призначення судової експертизи саме в Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз, щодо розміру заборгованості Акціонерного банку „Порто-Франко" перед Національним банком України за Кредитним договором про надання кредиту для збереження ліквідності №47 від 10.04.2014р. просив взяти до уваги факти, встановлені в вироку суду, яким такий розмір вже було встановлено, і який, за усними поясненнями представника відповідача, складає близько 33 мільйонів гривень. Усні пояснення представника щодо існування даних обставин колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, не підтверджені відповідними письмовими доказами.

Представником ТОВ „Одеський торговий дім" надано суду пояснення, відповідно до яких дана Третя особа підтримує висновки суду щодо доцільності призначення у справі експертного дослідження, проведення якого слід доручити державній експертній установі Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз.

Інші учасники судового процесу не скористались своїм правом щодо надання суду додаткових пояснень, або переліку питань для проведення експертного дослідження.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" до актів законодавства, якими слід керуватись у вирішенні питань призначення судової експертизи в судовому процесі, відносяться, зокрема, Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), з урахуванням науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, також затверджених згаданим наказом Міністерства юстиції України.

За результатами розгляду наявних у матеріалах справи доказів, які, на думку суду, не дають можливості встановити усі обставини справи, суд дійшов висновку, що для всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи суду необхідні спеціальні знання експерта.

Приймаючи до уваги викладене, дійсну необхідність встановлення загального розміру заборгованості Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Порто-Франко" перед Національним банком України за Кредитним договором про надання кредиту для збереження ліквідності №47 від 10.04.2014р. а також встановлення ринкової вартості (ціни) заставних майнових прав, які є предметом застави за Договором застави майнових прав №48 від 10.04.2014р., укладеним між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк „Порто-Франко" та Національним банок України, станом на сьогоднішній день, суд доходить висновку про необхідність та доцільність призначення у справі №916/4147/14 судової комплексної оціночно-економічної експертизи.

Вирішуючи питання щодо експертної установи, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 ГПК України, проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Згідно п.1.6. Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

З огляду на викладене, суд не вважає обґрунтованим усне клопотання представника відповідача щодо недоцільності доручення проведення експертного дослідження ОНДІСЕ та вважає за необхідне доручити проведення експертизи максимально наближеній Державній експертній організації - Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

Керуючись ст.ст. 41, 86 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1.Призначити у справі №916/4147/14 судову комплексну оціночно-економічну експертизу.

2.Проведення судової комплексної оціночно-економічної експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м.Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

3. На вирішення судової комплексної оціночно-економічної експертизи поставити наступні питання:

- Яким є загальний розмір заборгованості Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Порто-Франко" перед Національним банком України за Кредитним договором про надання кредиту для збереження ліквідності №47 від 10.04.2014р.?

- Визначити ринкову вартість (ціну) заставних майнових прав, які є предметом застави за Договором Застави майнових прав №48 від 10.04.2014р., укладеним між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк „Порто-Франко" та Національним банок України, станом на сьогоднішній день?

4.Витрати на проведення судової комплексної оціночно-економічної експертизи покласти на позивача у справі - Національний Банк України.

5.Керівника Одеського НДІСЕ уповноважити на доручення проведення експертизи необхідному колу експертів відповідної галузі знань.

6.Попередити судових експертів про відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

7. Експертний висновок представити господарському суду Одеської області.

8.Матеріали справи №916/4147/14 направити на адресу Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1).

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Г. Д'яченко

Суддя Ю.С. Бездоля

Суддя І.А. Малярчук