ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2016 р. Справа № 925/509/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бісер" до приватного підприємства "ОСОБА_2 - Україна" про стягнення 23 734,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 23 734,80 грн. на підставі договору № 126 на транспорно - експедиторське обслуговування від 08.12.2015, укладеного між сторонами, з яких основний борг за послуги по перевезенню вантажу становить 21 000,00 грн. та 2 734,80 грн. пені за прострочення розрахунків.

10.06.2016 позивач надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача лише суму основного боргу в розмірі 21 000,00 грн.

Дану заяву суд приймає до розгляду, оскільки вона подана в порядку ст. 22 ГПК України.

Зменшення розміру позовних вимог не перешкоджає позивачу у повторному зверненні до суду із вимогами по пені в загальному порядку.

В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримує в повному об'ємі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, свого представника в жодне судове засідання не направив, заперечень проти позову суду не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав.

Суд вважає, що перешкод у розгляді справи за відсутності представника відповідача немає і справу слід розглянути в порядку ст. 75 ГПК України.

Заслухавши доводи і пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне:

08.12.2015 між приватним підприємством "ОСОБА_2 - Україна" (далі - Експедитор, відповідач) в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту з одного боку, та товариством з обмеженою відповідальністю "Бісер" (далі - Перевізник, позивач) в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, з іншого боку було укладено договір № 126 на транспортно-експедиторське обслуговування (а.с. 13-15).

Даний договір регулює і визначає порядок взаємин Перевізника і Експедитора, що пов'язані з виконанням та організацією міжміських перевезень ( п. 1.1. договору).

Договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 ( п. 9.1. договору). Якщо після закінчення терміну дії даного договору жодна із сторін не порушує питання про його припинення, тоді договір вважається продовжений на невизначений термін ( п. 9.2. договору).

Заперечень щодо недійсності договору від 08.12.2015, який надано позивачем у справу в копії, відповідач суду не надав.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобовязань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 202 ГК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 2 ст. 908 ЦК України визначено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Укладений між сторонами договір № 126 від 08.12.2015 за своїм юридичним змістом відповідає договорам перевезення, доказів його недійсності чи розірвання сторонами суду не надано.

Виконання перевезень у рамках діючого Договору оформляється окремою Заявкою на конкретне перевезення, при цьому Заявка, що була підтверджена Сторонами та підписана уповноваженими представниками Сторін, та закріплена печатками є обов'язковою для виконання Сторонами (п. 2.2. договору).

Доповнення і Заявки є невід'ємною части Договору. Факт виконання кожного перевезення, а також проведення розрахунків між Сторонами, підтверджується відповідним актом виконаних робіт ( п. 2.3. договору).

Позивач доводить, що згідно заявок від 08.12.2015 (а.с. 16) та від 14.01.2016 року (а.с. 17) на виконання умов заявок, відповідачу було надано автомобілі, державні номерні знаки VOLVO FH 12 BX 25-09 AX пр ВХ 54-20 ХТ і DAF ВХ 1478 ВВ пр. ВХ 6569 ХТ, що слідували по маршрутах :

- м. Київ - м. Вінниця - м. Чернівці - м. Івано - Франківськ;

- м. Київ - м. Чернівці - м. Івано - Франківськ; вартість 12 000,00 грн. та 11 000, 00 грн., що підтверджуються актами здачі-прийняття робіт ( надання послуг) :

- № 282 від 10 грудня 2015 року на суму 12 000,00 грн. ( а.с. 25);

- № 2 від 14 січня 2016 року на суму 11 000,00 грн. (а.с. 26), які підписані обома сторонами.

Доказів про існування спору між сторонами з приводу якості наданих послуг перевезення у справі немає, послуги перевезення позивачем належним чином надавалися та прийняті відповідачем без зауважень, що підтверджується товарно- транспортними накладними:

- № 000014245/1 від 09 грудня 2015 року ( а.с. 18);

- № 000014245/2 від 09 грудня 2015 року ( а.с. 19);

- № 000014245/2 від 09 грудня 2015 року ( а.с. 20);

- № /1 від 13 січня 2016 року ( а.с. 21);

- № /1 від 13 січня 2016 року ( а.с. 22).

Відповідач не направив суду заперечень проти позову із доказами, які б звільняли його від виконання зобов'язання по оплаті отриманих послуг за перевезення вантажів або свідчили про ненастання строку оплати отриманих послуг.

Загальна вартість договору становить загальну вартість послуг, що будуть здійснені протягом дії цього договору та може бути змінена сторонами шляхом підписання додаткової угоди до даного договору ( п. 5.1. договору).

Розрахунки за виконані послуги проводяться в національній валюті України по безготівковому розрахунку шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Перевізника, згідно виставлених рахунків, не пізніше 10 (десяти) банківських днів з моменту надання Експедитору належним чином оформлених документів (рахунок, акти виконаних робіт, податкова накладна, ТТН на вантаж) ( п. 5.2. договору).

Зобовязання у відповідності до ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За доводами позивача, 08.03.2016 відповідач надав позивачу гарантійний лист № 1 (а.с. 28) в якому підтвердив факт заборгованості за надані послуги в сумі 23000,00 грн. та гарантував сплатити борг до 31 березня 2016 року.

14.03.2016 позивач направив на адресу відповідача претензію № 11 (а.с. 29) з вимогою сплатити заборгованість в сумі 23 000,00 грн., а відповідач сплатив лише 2 000,00 грн. за послуги перевезення вантажу, що підтверджується звітом про кредитові операції по рахунку (а.с. 27). Доказів про проведення розрахунків у більшій сумі відповідач суду не надав.

Таким чином, залишок боргу відповідача перед позивачем становить лише 21 000,00 грн. (23 000,00 - 2 000,00).

Проведення відповідачем часткової сплати боргу за послуги перевезення є доказом того, що у відповідача є в наявності всі первинні документи, які за умовами договору між сторонами визначені підставою для проведення розрахунків.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів про проведення з позивачем повного розрахунку відповідач суду не надав, заперечень проти позову не направив, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 21 000,00 грн. залишку боргу за надані послуги перевезення на підставі договору № 126 на транспорно-експедиторське обслуговування від 08.12.2015.

Строк виконання даного зобов'язання є таким, що настав.

На підставі ст. 49 ГПК України з відповідача, як із винної особи у виникненні спору, слід також стягнути 1 378,00 грн. повністю на відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства "ОСОБА_2 - Україна" (ідентифікаційний код 25206338, м. Черкаси, вул. Смілянська, 165) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бісер" (ідентифікаційний код 21348641, м. Хмельницький, Львівське шоссе, буд. 14/1) -- 21 000,00 грн. залишку основного боргу за надані послуги перевезення на підставі договору № 126 на транспорно-експедиторське обслуговування від 08.12.2015 та 1 378,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 14 червня 2016 року

Суддя Н.М. Спаських