КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа№ 42/610

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Хрипуна О.О.

Корсакової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників

від Позивача: Левченко В.І.

від Відповідача: Гіневська-Фареник М.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Рада-5" на рішення господарського суду міста Києва від 12.01.2010р. у справі №42/610 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Рада-5"

про стягнення 116406,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення 109785,88 грн. боргу за спожиту теплову енергію у гарячій воді, 5709,04 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення та 911,17 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.01.2010р. позовні вимоги Позивача задоволено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що поясненнями сторін, поданим Позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі даних особових карток (табуляграм) споживання теплової енергії за листопад 2008 - травень 2009 років, підтверджується факт постачання Позивачем Відповідачу теплової енергії за договором вартістю 109785,88 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.01.2010р. по справі №42/610 в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що тарифи на послуги передбачені договором №251160 від 01.10.2003р. на постання теплової енергії укладеного між сторонами за період з грудня 2008р. по червень 2009р. встановлені розпорядженням Київської міської шої адміністрації №643 «Про затвердження тарифів на теплову енергію» від 30.05.2007р. 24.01.2008р. постановою Окружного адміністративного м. Києва №8/131 вказане розпорядження визнано протиправним та скасовано. Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.01.2009р., ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.07.2009р. було скасовано постанову Окружного адміністративного суду Києва від 24.01.2008р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.01.2009р., а справу направлено на новий розгляд. Таким чином чинність розпорядження виконавчого органу Київської міської ради, яким встановлені тарифи, визначається вартість наданих відповідачу послуг, є предметом розгляду справи №8/131, що на момент розгляду справи перебувала на розгляді Окружного адміністративного суду м. Києва.

Крім того, Позивач не надав суду доказів того, що порушенням зобов'язань завдано збитків іншим учасникам господарських відносин, а сума заборгованості виникла не з вини Відповідача, то штрафні санкції мають бути зменшеними.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2010р. відновлено Відповідачу строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено до розгляду 14.04.2010р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2010р. зупинено провадження до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №8/131.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2012р. поновлено провадження у справі, призначено до розгляду на 13.12.2012р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2012р. здійснено процесуальне правонаступництво Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» на Публічне акціонерне товариство «Київенерго». Провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/10996/2012.

16.11.2015р. розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/1376/15 призначено потворний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційна скарга у справі №42/610 була передана на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Корсакової Г.В., Станіка С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016р. поновлено провадження у справі, призначено до розгляду на 29.03.2016р.

В судовому засіданні 23.03.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 12.04.2016р.

12.04.2016р. розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/829/16 призначено потворний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційна скарга у справі №42/610 була передана на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Хрипуна О.О., Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження визначеним складом суду та призначено до розгляду на 24.05.2016р.

24.05.2016р. розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/1686/16 призначено потворний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційна скарга у справі №42/610 була передана на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Хрипуна О.О., Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження визначеним складом суду та призначено до розгляду на 24.05.2016р.

В судовому засіданні 24.05.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 31.05.2016р.

Відповідачем було заявлено клопотання про припинення провадження у справі, яке судом було залишено без задоволення з підстав його необґрунтованості, оскільки спірна сума боргу була сплачена Відповідачем після прийняття судом оскаржуваного рішення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив.

28.10.2008р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №521410, відповідно до якого Позивач зобов'язався виробити та поставити теплову енергію Відповідачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а Відповідач зобов'язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в договорі.

Відповідно до п.2.2.1 договору Позивач зобов'язався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із Відповідачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку №1.

Відповідно до п.2.3.1.-2.3.2. вказаного договору Відповідач зобов'язався дотримуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2.

Згідно з п.9 додатку №2 до вказаного договору Відповідач щомісячно з 12 по 15 число отримує в МВРТ №5 за адресою: вул. Товарна, буд. №1, оформлену Позивачем платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки, який оформлює і повертає один примірник Позивачу протягом двох днів з моменту їх одержання.

Відповідно до п.10 додатку №2 сплату Відповідач забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок Позивача згідно з його розрахунком.

На виконання умов вказаного договору Позивач надавав, а Відповідач приймав теплову енергію, проте Відповідач належним чином свої зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим за період з 01.11.2008р. по 01.06.2009р. у нього виникла заборгованість перед Позивачем в сумі 109785,88 грн., що підтверджується матеріалами справи. Проте Відповідачем заборгованість сплачена не була.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 28.10.2008р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №521410, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до умов договору, Позивач зобов'язався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та гарячого водопостачання в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору, а Відповідач зобов'язався отримувати розрахункові документи та здійснювати оплати отриманої теплової енергії.

Як встановлено судом, на виконання умов вказаного договору Позивач надавав, а Відповідач приймав теплову енергію, проте Відповідач належним чином свої зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим за період з 01.11.2008р. по 01.06.2009р. у нього виникла заборгованість перед Позивачем в сумі 109785,88 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідачем зазначена заборгованість на час розгляду справи місцевим судом сплачена не була.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку по своєчасній оплаті за використану ним теплову енергію не здійснив, внаслідок чого, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 109785,88 грн. основного боргу.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки матеріалами справи підтверджено порушення умов договору, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Судом не приймаються доводи Відповідача про неправильність нарахування Позивачем кількості та вартості теплової енергії.

Згідно з ст.689 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.690 Цивільного кодексу України якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов'язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця.

Як встановлено судом, згідно з п.9 додатку №2 до вказаного договору Відповідач щомісячно з 12 по 15 число отримує в МВРТ №5 за адресою: вул. Товарна, буд. №1, оформлену Позивачем платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки, який оформлює і повертає один примірник Позивачу протягом двох днів з моменту їх одержання.

З наведених норм права та вказаних вище умов укладеного сторонами договору вбачається, що Відповідач кожного місяця отримував теплову енергію у Позивача, та був зобов'язаний кожного місяця отримувати у Позивача відомості щодо кількості спожитої теплової енергії, зокрема табуляграму та акт звірки, у випадку непогодження з цією кількістю або відмови від прийняття даної теплової енергії Відповідач був зобов'язаний безвідкладно повідомити про це Позивача.

Проте протягом споживання даної теплової енергії з 01.11.2008р. по 01.06.2009р. Відповідач отримував теплову енергію у Позивача та ніяких заперечень щодо кількості та якості отриманої теплової енергії Позивачу не заявляв, доказів на підтвердження іншого суду не подано.

Відповідно до п.8 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зміни цін/тарифів на послуги/товари центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідній сфері, які призвели до непередбачених витрат виконавців/виробників, центральні органи виконавчої влади зобов'язані відшкодувати в повному обсязі збитки, зумовлені такими змінами, протягом поточного фінансового року та до затвердження нового бюджету.

Згідно з п.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів. Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання. Порядок відшкодування втрат підприємств, що виникають протягом періоду розгляду розрахунків тарифів, встановлення та їх оприлюднення органом, уповноваженим встановлювати тарифи, визначається порядком формування тарифів.

Позивач не є виробником послуг, оскільки відповідно до законодавства України та договору є постачальником теплової енергії, як різновиду товару, адже Закон України "Про електроенергетику" визначає енергію - електричну чи теплову енергію, що виробляється на об'єктах електроенергетики, як товарну продукцію, призначену для купівлі -продажу.

Крім того, відповідно до статуту Позивача предметом діяльності компанії є постачання електричної енергії за регульованим тарифом; постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом; виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Таким чином, Позивач не є виробником послуг, в даному випадку виробником послуг є Відповідач. Таким чином, саме Відповідач, як виробник послуг, повинен бути ініціатором відшкодування різниці в тарифах, шляхом складання відповідних актів, погоджених з Позивачем, на підставі яких, ця різниця має відшкодовуватись.

Відповідачем не надано доказів того, що він звертався до Позивача з вимогами про відшкодування зазначеної різниці у тарифах.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Рада-5" на рішення господарського суду міста Києва від 12.01.2010р. у справі №42/610 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 12.01.2010р. у справі №42/610 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 07.06.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.О. Хрипун

Г.В. Корсакова