ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" червня 2016 р.Справа № 916/1085/16

За позовом: ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ»

До відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 22.04.2016р.

СУТЬ СПОРУ: 25.04.2016р. Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 23499,22грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.04.2015р. порушено провадження у справі №916/1085/16.

17.05.2016р. до господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» надійшла заява відповідно до якої позивач просить розглянути справу про стягнення вартості нестачі вантажу за відсутності представника.

18.05.2016р. до господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

У судовому засіданні 13.06.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

31.12.2013р між ОСОБА_1 акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (Замовник) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» (Виконавець) був укладений договір №13-15/75-У, відповідно до якого Замовник зобовязався передати (поставити) Виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги Виконавця, повязані зі збагачення вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобовязався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат Замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором та/або Специфікаціями.

Відповідно до п. 5 Специфікації від 30.11.2015р до договору №13-15/75-У поставка вугільного концентрату в грудні 2015 року здійснюється на залізничну станцію Ладижин Одеської залізниці.

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» завантажило вугілля камяне марки Г 0-100 у наступні вагони:

- вагон №60809811 в кількості 70000 кг по накладній №50728914 від 18.12.2015р.,

- вагон №56968167 в кількості 68000 кг по накладній №50725613 від 17.12.2015р.

Згідно з накладними №50728914 і №50725613 Залізниця, прийняла у ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на станції Добропілля Донецької залізниці для перевезення вугілля і зобовязалась доставити його на станцію Ладижин Одеської залізниці ДТЕК Ладижинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго».

Відокремлений підрозділ «Ладижинська ТЕС» є структурним підрозділом ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» без права юридичної особи.

Згідно з довідкою відправника ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» вартість 1 тони відвантаженого вугілля у вагонах №60809811 по накладній №50725613 та №56968167 по накладній №50725613 становить 1744,56 грн. з урахуванням ПДВ.

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 19.12.2015 були складені комерційні акти РА №012962/1034 і РА №012963/1035.

Відповідно до комерційного акту РА №012962/1034 при контрольному переважуванні вагону №60809811 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 88500 кг, тара - 23700 кг, нетто - 64800 кг, що менше вантажного документу на 5200 кг. Мається поглиблення над 6-7 люками довжиною 3,0 м, на ширину вагону, глибиною 0,5 м. В місцях поглиблення маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Люки з обох боків зачинені. Протікання вантажу не має. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /39.

Відповідно до комерційного акту РА №012963/1035 при контрольному переважуванні вагону №56968167 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 80850 кг, тара - 22500 кг, нетто - 58350 кг, що менше вантажного документу на 9650 кг. Мається поглиблення над 1-2 люками довжиною 3,0 м, на ширину вагону, глибиною 0,5 м. В місцях поглиблення маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Люки з обох боків зачинені. Протікання вантажу не має. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /41.

Враховуючи викладене, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» звернулось до господарського суду Одеської області за захистом свої порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Ст. 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини та п. 1 ч. 3 цієї статті визначено, що у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Суд звертає увагу, що в даному випадку правовідносини між сторонами регулюються саме спеціальними нормативно-правовими актами, адже в прохальній частині позовної заяви Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» просить суд стягнути з відповідача саме вартість нестачі вантажу (вугілля).

За умовами ч.1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Положеннями ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України визначено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п. 113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно до п. 114 Статуту, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за втрату - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Положеннями п. 2.10 Розяснень Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/607 від 29.05.2002р. (в редакції розяснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. за №04-5/225) спори, що виникають з договору перевезення, в тому числі у прямому міжнародному залізничному сполученні, в яких одним з відповідачів є орган транспорту, вирішуються господарським судом за місцезнаходженням органу транспорту, на якого Статутом і Правилами предявлення та розгляду претензій покладено розгляд претензій.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, віднесені до підсудності господарського суду справи у спорах, що виникають з договору перевезення, в яких одним з відповідачів є орган транспорту, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням цього органу.

Згідно п. 2.10 вказаних вище Розяснень ВГСУ, відповідно до п. 131 Статуту залізниць України, позови про відшкодування вартості вантажу втраченого, пошкодженого або такого, який прибув з нестачею, при перевезенні вантажів у прямому залізничному сполученні в межах залізниць України заявляються як одержувачем, так і відправником, а також від їх імені уповноваженою особою у всіх випадках до залізниці призначення, яка несе відповідальність за всі залізниці учасниці перевезення, і залучати до участі у справі як іншого відповідача або третю особу залізницю відправлення та транзитні залізниці у суду немає підстав.

Згідно п. 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної кількості рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість вантажу.

Згідно п. 2.7. Розяснень Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/607 від 29.05.2002р. (в редакції розяснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. за №04-5/225) вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної старшим бухгалтером, копії податкової накладної.

Згідно п. 6 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130-137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р. якщо вантажовідправником є транспортно - експедиторське підприємство, яке не є виробником або постачальником вантажу, для підтвердження вартості відправленого вантажу заявником може бути додана завірена копія договору транспортного експедирування, укладеного між вантажовідправником (експедитором) і фактичним постачальником (виробником) вантажу, та рахунок або інший документ фактичного постачальника (виробника), що підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Господарський суд Одеської області встановив, що згідно з довідкою відправника ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» вартість 1 тони відвантаженого вугілля у вагонах №60809811 по накладній №50725613 та №56968167 по накладній №50725613 становить 1744,56 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно зі статтею 133 Статуту залізниць України передача права на пред'явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції). Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства. Відповідно до переуступного напису, зробленого на накладних №50728914, №50725613 за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ «ДТЕК Західенерго», право на предявлення позову передано ОСОБА_1 акціонерному товариству «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ»

Статтею 129 Статуту залізниць України закріплено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Суд звертає увагу, що нестача вантажу підтверджується належними доказами - оригіналами комерційних актів а саме:

Відповідно до комерційного акту РА №012962/1034 при контрольному переважуванні вагону №60809811 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 88500 кг, тара - 23700 кг, нетто - 64800 кг, що менше вантажного документу на 5200 кг. Відповідно до комерційного акту РА №012963/1035 при контрольному переважуванні вагону №56968167 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 80850 кг, тара - 22500 кг, нетто - 58350 кг, що менше вантажного документу на 9650 кг.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Що стосується розрахунку природної втрати, господарський суд зазначає наступне:

згідно п. 27 Правил видачі вантажів норма природньої втрати для мінерального палива складає 1%, однак, як зазначено у накладних №50728914, №50725613 вологість вугілля складає 7%, враховуючи, те що коли йдеться про паливо, показник вологості має принципове значення а тому суд доходить висновку, що в даному випадку згідно п. 27 Правил видачі вантажів норма природної втрати під час перевезення розраховується виходячи з 2%, а саме для вантажів що перевозяться у вологому стані.

Враховуючи викладене, вартість нестачі вантажу складає 21 091,73грн.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення вартості нестачі вантажу підлягають частковому задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м, Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19 р/р 1 в Одеській філії АБ «Експрес-банк» МФО 328801) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ» (85003 Донецька обл., м. Добропілля, вул. Київська, 1 р/р 0458 в ПАТ ПУМБ МФО 334851) 21 091,73 грн. вартості нестачі вантажу, та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00грн.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.06.2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова