ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р.Справа № 922/998/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Луганського національного аграрного університету, м. Харків
про та зустрічним позовом до про стягнення 69810,21 грн. Луганського національного аграрного університету, м. Харків Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ стягнення 259229,86 грн.
за участю представників:

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - ОСОБА_1 за довіреністю № 14-94 від 18.04.2014 р. (після перерви не з'явився)

Луганського національного аграрного університету - ОСОБА_2 за довіреністю № б/н від 17.11.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа № 922/998/16 за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Луганського національного аграрного університету про стягнення пені в сумі 16660,01 грн., 3% річних в сумі 2853,26 грн. та суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, в розмірі 50296,94 грн., та зустрічним позовом Луганського національного аграрного університету до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Луганського національного аграрного університету загальної заборгованості у розмірі 180455,35 грн., у т.ч. основного боргу у розмірі 120833,90 грн., 3% річних у розмірі 4702,45 грн., заборгованості з урахуванням індексу інфляції 54919,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог за первісним позовом Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилається на порушення Луганським національним аграрним університетом умов договору № 1437/14-ТЕ(Т)-20 купівлі-продажу природного газу від 21.01.2014 р. в частині своєчасної оплати отриманого природного газу.

В обґрунтування вимог за зустрічним позовом Луганський національний аграрний університет посилається на те, що 31.07.2014 р. ним в межах договору № 1437/14-ТЕ(Т)-20 купівлі-продажу природного газу від 21.01.2014 р. було сплачено ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" авансовий платіж у розмірі 120833,90 грн., проте ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" Луганському національному аграрного університету природного газу на суму сплаченого авансу поставлено не було та сума у розмірі 120833,90 грн. не була повернута.

Представник Луганського національного аграрного університету, через канцелярію господарського суду 17.05.2016 р. за вх. № 16027, надав відзив на первісний позов згідно якого просив суд відмовити у задоволені позовних вимог за первісним позовом.

Представник Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", через канцелярію господарського суду 08.06.2016 р. за вх. № 19014, надав відзив на зустрічний позов згідно якого вказував, що позовні вимоги викладені у зустрічному позові є незаконними та необґрунтованими.

08.06.2016 р. судом розгляд справи було відкладено на 13.06.2016 р. о 11:00 год.

Представники сторін до початку судового засідання надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (вх. № 19559 від 13.06.2015 р.), яка судом була задоволена.

Представник Луганського національного аграрного університету, через канцелярію господарського суду 13.06.2016 р. за вх. № 19525, надав письмові пояснення на відзив ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на зустрічний позов, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник Луганського національного аграрного університету, через канцелярію господарського суду 13.06.2016 р. за вх. № 19516, надав заяву про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом, яка судом долучена до матеріалів справи.

Дослідивши заяву Луганського національного аграрного університету про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом, судом було встановлено, що згідно неї Луганський національний аграрний університет просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на свою користь загальну заборгованість у сумі 259229,86 грн., у т.ч. основний борг у сумі 120833,90 грн., 3% річних у сумі 5336,83 грн., заборгованість з урахуванням індексу інфляції у сумі 61250,70 грн., пеню у сумі 71808,43 грн.

Враховуючи положення ст. 22 ГПК України, господарський суд вважав за необхідне прийняти до розгляду заяву Луганського національного аграрного університету про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом та розглядати зустрічний позов по справі з урахуванням цієї заяви.

Представник Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у судовому засіданні підтримав позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, за зустрічним позовом вказував про повне припинення зобов'язання перед університетом у сумі 120833,90 грн. за договором № 1437/14-ТЕ(Т)-20 шляхом часткового зарахування зустрічних зобов'язань університету перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" згідно договору № 13/2940-ТЕ-20 у сумі 120833,90 грн. на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 26-2793/1.2-16 від 29.04.2016 р.

Представник Луганського національного аграрного університету у судовому засіданні підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог за первісним позовом заперечував.

У судовому засіданні призначеному на 13.06.2016 р. о 11:00 год. була оголошена перерва з 11:30 год. до 12:10 год.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

21.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Луганським національним аграрним університетом (покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 1437/14-ТЕ(Т)-20 (надалі - договір).

Згідно з цим договором постачальник передав у власність покупця протягом січня-квітня 2014 року природний газ на загальну суму 617685,81 грн., що підтверджується наступними актами прийому-передачі природного газу:

- акт приймання-передачі природного газу у обсязі 168,422 тис.куб.м за січень 2014 р. на суму 220498,08 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу у обсязі 162,304 тис.куб.м. за лютий 2014 р. на суму 212488,40 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу у обсязі 115,004 тис.куб.м. за березень 2014 р. на суму 150563,24 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу у обсязі 26,074 тис.куб.м. за квітень 2014 р. на суму 34136,09 грн.

Пунктом 1.2. договору було передбачено, що газ, який продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними спілками та їх регіональними осередками.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

Згідно п.7.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем п. 6.1 умов договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Згідно п. 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Розділом 11 договору було передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 р., і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В порушення умов договору оплату за поставлений газ покупець здійснював несвоєчасно, що підтверджується сальдо та довідкою по операціях щодо покупця, та банківськими виписками за 07.03.2014 р. та 10.07.2014 р.

При цьому суд зазначає, що Сертифікатом № 5651 про форс-можорні обставини (обставини непереборної сили) не спростовуються позовні вимоги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за первісним позовом, інших сертифікатів про форс-можорні обставини (обставини непереборної сили) Луганським національним аграрним університетом до суду не було надано.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що Луганським національним аграрним університетом вчасно не були виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов'язаний сплатити на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми та суму пені.

Судом було перевірено розрахунок ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені, 3% річних та інфляційних та встановлено, що з Луганського національного аграрного університету підлягають стягненню на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеня в сумі 16660,00 грн., 3% річних в сумі 2853,26 грн. та інфляційні в сумі 29079,98 грн. (індекс інфляції за період 05.2014-06.2014 становить 104,838 у зв'язку з чим інфляційні за даний період становлять 1651,50 грн.).

Таким чином позовні вимоги за первісним позов підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, в т.ч. з довідки ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" по операціях щодо Луганського національного аграрного університету, що покупцем 31.07.2014 р. було перераховано продавцю аванс за договором у розмірі 120833,90 грн., який продавцем не був повернутий покупцю.

У акті звіряння розрахунків від 26.11.2015 р. ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було зазначено, що у ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перед Луганським національним аграрним університетом рахується заборгованість за договором № 1437/14-ТЕ(Т)-20 у розмірі 120833,90 грн., а у Луганського національного аграрного університету перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" рахується заборгованість за договором № 13/2940-ТЕ-20 у розмірі 396737,90 грн. Луганським національним аграрним університетом у акті звіряння розрахунків від 26.11.2015 р. було зазначено, що університет не підтверджує сальдо на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в сумі 3214334,37 грн.

Луганським національним аграрним університетом 12.04.2016 р. за вих.№ 198/01 була направлена ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вимога про повернення перерахованих грошових коштів у якості авансу у розмірі 120833,90 грн. ОСОБА_3 вимога була отримана ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 14.04.2016 р.

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" була направлена Луганському національному аграрному університету заява про зарахування зустрічних однорідних вимог № 26-2793/1.2-16 від 29.04.2016 р. про повне припинення зобов'язання перед університетом у сумі 120833,90 грн. за договором № 1437/14-ТЕ(Т)-20 шляхом часткового зарахування зустрічних зобов'язань університету перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" згідно договору № 13/2940-ТЕ-20 у сумі 120833,90 грн.

24.05.2016 р. Луганським національним аграрним університетом була направлена ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заява про відмову у зарахуванні зустрічних вимог № 262/01 від 23.05.2016 р.

Статтею 203 Господарського кодексу України передбачено припинення господарського зобов'язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

Перевіривши розрахунок Луганського національного аграрного університету за зустрічним позовом, судом було встановлено, що загальна заборгованість ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перед університетом за договором № 1437/14-ТЕ(Т)-20 становить 187229,14 грн., у т.ч. основний борг у сумі 120833,90 грн., 3% річних у сумі 5144,83 грн., інфляційні у сумі 61250,70 грн. (Пеня у сумі 71808,43 грн. не підлягає нарахуванню ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", оскільки умовами договору не було передбачено нарахування пені продавцю за невиконання зобов'язання у відповідності з Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", яким передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня).

В письмових поясненнях вх.№ 19525 від 13.06.2016 р. представник Луганського національного аграрного університету вказував, що рішенням господарського суду Харківської області від 10.03.2015 р. по справі № 922/5972/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 р., задоволено позовні вимоги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Луганського національного аграрного університету, а саме, зокрема, стягнута з Луганського національного аграрного університету на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" сума заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2940-ТЕ-20 від 14.01.2013 р. у сумі 305533,23 грн.

Відповідно до відомостей КП «Діловодство спеціалізованого суду» судом було встановлено, що рішення господарського суду Харківської області по справі № 922/5972/14 набрало законної сили 02.06.2015 р. На виконання рішення господарського суду Харківської області від 10.03.2015 р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 р. по справі № 922/5972/14 господарським судом Харківської області 16.06.2015 р. був виданий наказ про стягнення з Луганського національного аграрного університету на користь Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" основної заборгованості в сумі 305533,23 грн., пені в розмірі 24065,46 грн., 3% річних в розмірі 8876,69 грн., інфляційних втрат в розмірі 50365,38 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 7897,14 грн. Даний наказ суду був направлений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази не виконання наказу господарського суду Харківської області від 16.06.2015 р. по справі № 922/5972/14.

Отже, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази не стягнення з Луганського національного аграрного університету на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суми заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2940-ТЕ-20 від 14.01.2013 р. у сумі 305533,23 грн., про яку зазначалося ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог № 26-2793/1.2-16 від 29.04.2016 р., та те, що загальна сума заборгованості НАК "Нафтогаз України" перед університетом за договором № 1437/14-ТЕ(Т)-20 становить 187229,14 грн., а не 120833,90 грн. про яку було зазначено НАК "Нафтогаз України" у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зарахування зустрічних вимог за заявою ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" № 26-2793/1.2-16 від 29.04.2016 р.

Таким чином позовні вимоги Луганського національного аграрного університету за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню в частині стягнення загальної суми заборгованості у сумі 187229,14 грн., у т.ч. основний борг у сумі 120833,90 грн., 3% річних у сумі 5144,83 грн., інфляційні у сумі 61250,70 грн.

Приймаючи до уваги те, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, господарський суд на підставі ст. 49 ГПК України вважав за необхідне стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 959,09 грн. судового збору.

Враховуючи те, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, господарський суд на підставі ст. 49 ГПК України вважав за необхідне стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом 2808,44 грн. судового збору.

При цьому суд зазначає, що за подання зустрічного позову з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом позивач за зустрічним позовом повинен був сплатити суму судового збору у розмірі 3888,45 грн., але фактично сплатив суму судового збору у розмірі 2165,75 грн.

За таких обставин та приймаючи до уваги положення п.3.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з приводу того, що не сплачені у встановленому порядку та розмірі суми судового збору можливо стягнути за результатами розгляду справи, господарський суд вважає за необхідне стягнути з позивача за зустрічним позовом на користь державного бюджету України 1722,70 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 526, 530, 549, 601, 611, 625, 628, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 203, 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Луганського національного аграрного університету (61002, м. Харків, вул. Артема, буд. 44, ідентифікаційний код 00493669) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню в сумі 16660,00 грн., 3% річних в сумі 2853,26 грн., інфляційні в сумі 29079,98 грн. та 959,09 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Луганського національного аграрного університету (61002, м. Харків, вул. Артема, буд. 44, ідентифікаційний код 00493669) основний борг у сумі 120833,90 грн., 3% річних у сумі 5144,83 грн., інфляційні у сумі 61250,70 грн. та 2808,44 грн. судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті зустрічного позову відмовити.

Стягнути з Луганського національного аграрного університету (61002, м. Харків, вул. Артема, буд. 44, ідентифікаційний код 00493669) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1722,70 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 17.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_3