ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. Справа № 922/561/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю № 116 від 04.02.2016

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю № 115 від 11.04.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Харківрегіонгаз", м. Харків (вх. №1218 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 05.04.16 у справі № 922/561/16

за позовом ТОВ "Харківрегіонгаз", м. Харків

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (відповідач) про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 146-р/к від 22.12.2015 року у справі № 1/13-139-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (із урахуванням заяви про описку). Також до стягнення заявлені судові витрати по сплаті судового збору. Окрім того, у позовній заяві позивач просив суд зупинити виконання рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на час розгляду справи.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.04.2016 у справі № 922/561/16 (суддя Ємельянова О.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз" у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що висновки, викладені в рішенні адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 146-р/к від 22.12.2015 року у справі № 1/13-139-15 не відповідають обставинам справи, посилаючись зокрема на те, що інформація в обсязі та у вигляді, що запитувалась у вимозі Відділення від 08.10.2015 № 02-26/1-4455 (таблиця № 4) у ТОВ "Харківрегіонгаз" відсутня немає збереження її на будь-яких носіях, вона не документована у розумінні Закону України «Про захист економічної конкуренції». Тоді як надана ТОВ "Харківрегіонгаз" інформація листом від 19.10.2016 за вих. № 692, що додавалась до відповіді на вимогу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 08.10.2015 № 02-26/1-4488, була обґрунтована відповідно до документації та бухгалтерського обліку, що ведеться на підприємстві. Крім того, позивач вважає, що відповідач, приймаючи рішення про накладення на позивача максимального штрафу, відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушив принцип індивідуальної відповідальності, закріплений в ст. 61 Конституції України, та застосував непропорційні, неспіврозмірні заходи у вигляді накладення максимального штрафу.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними позивачем доводами не погоджується, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Харківрегіонгаз" в повному обсязі та залишити рішення господарського суду Харківської області від 05.04.16 у справі № 922/561/16 без змін. Відповідач посилається на те, що позивач, надавши інформацію, передбачену вимогою в неповному обсязі, не дотримався норм статей 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», чим допустив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції.

Ухвалою харківського апеляційного господарського суду від 24.05,2016 розгляд справи відкладено на 09.06.2016.

09.06.2016 відповідач надав додаткові пояснення по справі, в яких посилається на те, що органи Антимонопольного комітету не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, а закон не визначає певної форми витребуваної інформації, а також порядку надсилання відповіді на запит про надання інформації. В звязку з чим відповідач вважає, що Відділенням у вимозі було обрано як джерело для отримання інформації про обсяги поставок, реалізації та залишків скрапленого газу для побутових потреб населення ( балонах) протягом 2013-2014 років та січня-вересня 2015 року (помісячно) по кожному населеному пункту Харківської області таблицю № 4 Тому позивач був зобовязаний надати інформацію, заповнивши цю таблицю.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 22.12.2015 року прийнято рішення №146-р/к у справі № 1/13-139-15, яким визнано, що позивач - ТОВ "Харківрегіонгаз", подавши інформацію, передбачену вимогою голови Відділення від 08.10.2015 р. № 02-26/1-4488, в неповному обсязі, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки, а також за вчинене порушення на позивача накладено штраф у розмірі 68 000 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, ТОВ "Харківрегіонгаз" звернулось з даним позовом до господарського суду про визнання недійним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.12.2015 р. № 146-р/к у справі № 1/13-139-15.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив, що в зв'язку з проведенням позапланової виїзної перевірки позивача на підставі статей 3, 7, 12, 17, 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітету України", пунктів 1, 3, 8, 9 Положення про територіальне відділення, Відділенням направлена Позивачу вимога від 08.10.2015 № 02-26/1-4488 (надалі - Вимога) про надання інформації (т.с. І а.с. 14-15). Позивач 19.10.2015 року надав інформацію, передбачену Вимогою, але в неповному обсязі, а саме: на пункт 9 Вимоги щодо обсягів поставок, реалізації та залишків скрапленого газу для побутових потреб населення (в балонах) протягом 2013-2014 років та січня - вересня 2015 року (помісячно) по кожному населеному пункту Харківської області інформація у запропонованій формі відсутня, а саме інформація надана по рокам та районам, відсутні залишки скрапленого газу на кінець періоду та обсяги реалізації скрапленого газу в грошовій формі по кожному району (т.с. І а.с. 16-20).

Також, судом першої інстанції встановлено, що позивач, своїм листом від 09.12.2015 р. за вих. № 837 щодо причин подання інформації, передбаченої Вимогою, в неповному обсязі у встановлений строк повідомив Відділення про те, що зважаючи на великий обсяг інформації та отримання її серед значної кількості даних, позивач не має технічної можливості вибірки та узагальнення даних для надання відомостей, що запитуються у пункті 9 Вимоги (т.с. І а.с. 25). Отже, таким чином суд вважав, що позивач підтвердив наявність у останнього запитуваної у пункті 9 Вимоги інформації.

Таким чином, оскільки позивач, надавши інформацію, передбачену Вимогою, не в повному обсязі, не дотримався норм статей 22, 22-1 Закону України Про Антимонопольний комітет України, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі дії позивача є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки, а тому Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у ТОВ "Харківрегіонгаз" відповідну інформацію, а ТОВ "Харківрегіонгаз" у свою чергу зобов'язане було надати таку інформацію у встановлені строки. За таких обставин місцевий господарський суд визнав рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 146-р/к від 22.12.2015 року у справі № 1/13-139-15 правомірним та відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання його недійсним.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, які викладені в рішенні суду, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не надано належної оцінки всім доказам в їх сукупності.

У відповідності до ст. 4 ГПК України рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичним обставинами справи.

Так, п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 23.12.2012 р. № 6 «Про судове рішення» передбачає, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, т а якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Повторно переглядаючи дану справу, колегія суддів виходить з наступного.

За правилами частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 146-р/к від 22.12.2015 року у справі № 1/13-139-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" було направлено ТОВ "Харківрегіонгаз" 29 грудня 2015 року (а.с. 70), до господарського суду з даним позовом підприємство звернулося 29 лютого 2016 року, тобто в установлений законом строк.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Частиною 2 ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Згідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 7 цього Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, між іншим, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом (пункт 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Згідно з вимог ч. 1 ст. 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Матеріали справи свідчать про те, що в звязку зі здійсненням державного контрою за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та проведенням позапланової перевірки ТОВ «Харківрегіонгаз», Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України позивачу була направлена вимога 08.10.2015 № 02-26/1-4483 про надання відповідної інформації в термін до 13.10.2015.

На вимогу відповідача від 08.10.2015 № 02-26/1-4483, позивач своїм листом № 692 від 19.10.2015 надав інформацію по питанням згідно з нумерацією.

Так, згідно п.1. - інформацію про розмір доходу (виручки) від реалізації товарів, робіт та послуг в межах Харківської області, отриманого ТОВ «Харківрегіонгаз» протягом 2013-2014 років та січень-серпень 2015р. (помісячно) у вигляді таблиці № 1.При цьому, позивачем зазначено, що інформація по вересню 2015 року у таблиці не надається, тому що в бухгалтерії доходи за вересень 2015 рік ще формуються.

Згідно п.2. - інформацію про фактичні витрати ТОВ «Харківрегіонгаз» протягом 2013-2014 років та січень-серпень 2015р. (помісячно), пов'язані зі здійсненням діяльності в межах Харківської області, у вигляді таблиць № 2.1, № 2.2, №2.3. Інформація по вересню 2015 року позивачем також у таблицях не надається, тому що в бухгалтерії витрати за вересень 2015 рік ще формуються.

Згідно п. 3 - інформацію про фактичні витрати ТОВ «Харківрегіонгаз» повязані з реалізацією скрапленого газу в якості моторного пального в межах Харківської області за період 2013-2014 років та січень-серпень 2015р. (помісячно), у вигляді таблиць № 3.1, № 3.2, № 3.3. Інформація по вересню 2015 року позивачем також у таблицях не надається, тому що в бухгалтерії витрати за вересень 2015 рік ще формуються.

Як вбачається з даної відповіді, позивачем надані копії підтверджуючих документів, зокрема первинних документів бухгалтерського обліку, а також пояснення по пунктам 4-8.

Крім того, згідно п..9. позивачем надана інформація щодо обсягів поставок, реалізації та залишків скрапленого газу для побутових потреб населення (в балонах) протягом 2013-2014 років та січня серпня 2015 року (помісячно) по районах- Таблиця № 4 (додається на5 арк.).

Пунктами 10, 11, 12, 13 позивач повідомив, що інформація (заявки) щодо потреби населення по скрапленому газу приймаються підрозділами Товариства любим зручним способом для абонента: по телефону, факсу, електронною поштою (в разі замовлень селищними радами або районними адміністраціями). Відповідальні особи за отримання та узагальнення замовлень на Товаристві (відповідальних осіб - додається.) Після виконання замовлень на скраплений газ, не має необхідності їх зберігання, так як не використовуються у подальшій роботі. Зберігання замовлень не регламентовано жодними нормативними документами. ТОВ «Харківрегіонгаз» не проводило реалізацію скрапленого газу для побутових потреб населення (в балонах) в межах Харківської області в серпні 2014 року через відсутність ресурсу. ТОВ «Харківрегіонгаз» проводив реалізацію скрапленого газу для побутових потреб населення (в балонах) на території Коломацького району Харківської області протягом 2014 року, згідно отриманих замовлень від абонентів. Інформація надана в таблиці №4.

Варто звернути увагу, що в розумінні Закону України «Про захист економічної конкуренції» інформацією є відомості в будь-якій формі й вигляді та збережені на будь-яких носіях (у тому числі листування, книги, помітки, ілюстрації (карти, діаграми, органіграми, малюнки, схеми тощо), фотографії, голограми, кіно-, відео-, мікрофільми, звукові записи, бази даних комп'ютерних систем або повне чи часткове відтворення їх елементів), пояснення осіб та будь-які інші публічно оголошені чи документовані відомості.

Проте, виходячи зі змісту наданої позивачем відповіді, інформація в обсязі та вигляді, що запитувалася у вимозі голови Відділення від 08.10.2015 № 02-26/1-4488 (таблиця № 4), у ТОВ «Харківрегіонгаз» відсутня - немає збереження її на будь-яких носіях, вона не документована для отримання такого її зведення.

Разом з цим, вся інша інформація (листом від 19.10.2016 р. за вих. № 692), що додавалася до відповіді на вимогу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 08.10.2015 року № 02-26/1-4488 (а саме до п. 9 вимоги) була надана ТОВ «Харківрегіонгаз» відповідно до документації та бухгалтерського обліку, що ведеться на підприємстві, а саме Звітів про відпуск природного (зрідженого) газу (№ 1-газ), який подається до органів Держстатистики, оборотно-сальдових відомостей за відповідними бухгалтерськими рахунками та Довідками про закупівлю та реалізацію скрапленого газу, придбаного на спеціалізованих аукціонах, що надаються на узгодження до Харківської обласної державної адміністрації.

Як вбачається з перелічених документів, інформація щодо поставок, реалізації та залишків скрапленого газу по окремим населеним пунктах та помісячна інформація (що була зазначена у вимозі АМКУ) відсутня. На підприємстві обліковуються залишки по складам (ГНП, ГНС), а не по населеним пунктам та по місяцям.

Таким чином, ТОВ «Харківрегіонгаз» у таблиці № 4 до відповіді Товариства від 19.10.2015 за № 692 надало достовірну інформацію у повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України від 26.11.1993 № 3659-ХІІ "Про Антимонопольний комітет України" (далі Закон № 3659) встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.03.2001 за № 291/5482 (z0291-01) .

Виходячи зі змісту статей 22, 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання суб'єктами господарювання та інших документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов'язковими для виконання у визначені ними строки.

Таким чином, наведені вимоги чинного законодавства дають підстави вважати, що направлення відділенням АМК України запиту відповідній особі щодо подання нею певної інформації буде носити правомірний характер в контексті вимог, що передбачені пунктом 5 частини першої статті 17 Закону № 3659, а також пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", тобто лише тоді, коли це буде прямо передбачено законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції помилково послався на загальні повноваження голови територіального відділення АМК України з приводу здійснення ним контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції. Здійснення такого контролю в контексті обставин цієї справи, тобто планове дослідження ринку, хоч безумовно і входить до кола повноважень органів Антимонопольного комітету України, але в той же час само по собі не давало відповідачу правових підстав вимагати від позивача обовязкового надання ТОВ «Харківрегіонгаз» значного обсягу інформації в строки, які не можна вважати належними до виконання, зважаючи на те, що вимога № 02-26/1-4488 від 08.10.2015, якою відповідачу встановлено строк для надання інформації до 13.10.2015, зареєстрована останнім відповідно до штампу лише 12.10.2015 (а.с. 14).

Колегія суддів звертає увагу на суперечливі дані відносно отримання ТОВ «Харківрегіонгаз» вимоги № 02-26/1-4488 від 08.10.2015.

Так, розпорядженням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення від 05.11.2015 № 162-рп/к про початок розгляду справи № 3/13-139-15 встановлено, що зазначену вимогу до ТОВ «Харківрегіонгаз» надіслано за його місцезнаходженням рекомендованим листом № 707 з поштового відділення № 22 м. Харків. Згідно інформацією, розміщеною на сайті УДППЗ «Укрпошта» рекомендований лист № 707 вручено адресату за довіреністю 31.07.2015. При цьому, інформацію, передбачену вимогою, ТОВ «Харківрегіонгаз» необхідно було надати в строк до 13.10.2015 (а.с. 27-28).

Разом з цим, в рішенні адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.12.2015 у справі № 3/13-139-15 встановлені інші обставини, а саме: вимогу до ТОВ «Харківрегіонгаз» надіслано за його місцезнаходженням рекомендованим листом № 334 з поштового відділення № 22 м. Харків. Згідно інформацією, розміщеною на сайті УДППЗ «Укрпошта» рекомендований лист № 334 вручено адресату за довіреністю 10.10.2015. При цьому, інформацію, передбачену вимогою, ТОВ «Харківрегіонгаз» необхідно було надати в строк до 13.10.2015 (а.с. 35-36).

Таким чином, виходячи зі змісту встановлених адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України різних обставини щодо отримання ТОВ «Харківрегіонгаз» вимоги № 02-26/1-4488 від 08.10.2015 неможна вважати достовірними факт отримання її останнім саме 10.10.2015 (про що було зазначено відповідачем). Будь-які інші докази на підтвердження даних обставин в матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, згідно матеріалів справи. вимога № 02-26/1-4488 від 08.10.2015, якою відповідачу встановлено строк для надання інформації до 13.10.2015, містить штамп реєстрації від 12.10.2015 (а.с. 14).

Крім того, як вбачається зі змісту рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.12.2015 у справі № 3/13-139-15, ТОВ «Харківрегіонгаз», зважаючи на великий обсяг інформації, запитуваної листом від 12.10.2015 № 67, звернулось до Відділення з проханням продовжити термін надання інформації на Вимогу. Відділенням продовжено термін надання інформації до 15.10.2015, про що листом від 13.10.2015 № 02-26/1-4525/1 повідомлено ТОВ «Харківрегіонгаз» (а.с. 35).

Проте, в силу Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 № 958, встановлено зокрема такі нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): місцевої простої письмової кореспонденції - Д +2, пріоритетної - Д +1; рекомендованої письмової кореспонденції Д+3, пріоритетної Д+2.

Отже, термін, на який було продовжено Відділенням надання інформації на Вимогу від 08.10.2015 № 02-26/1-4488, тобто до 15.10.2015, також не можна вважати належним для виконання, оскільки, з урахуванням нормативних строків пересилання поштової кореспонденції, лист від 13.10.2015 мав бути отриманий ТОВ «Харківрегіонгаз» не раніше 15.10.2015, в звязку з чим останнє було позбавлено фактичної та реальної можливості надати відповідну інформацію, яка запитувалась у Вимозі від 08.10.2015 № 02-26/1-4488 в установлений строк до 15.10.2015.

В свою чергу, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем у листі від 19.10.2015 була надана вся достовірна інформація та пояснення з усіх поставлених відповідачем питань.

Посилання в рішенні суду на лист від 09.12.2015 за № 837, в якому позивач надає пояснення з приводу інформації щодо обсягів поставок, реалізації та залишків скрапленого газу для побутових потреб населення (в балонах) протягом 2013-2014 рр. та січня-вересня 2015 р. помісячно по районах Харківської області, не можна вважати підтвердженням наявність у останнього запитуваної у пункті 9 Вимоги від 08.10.2015 інформації, оскільки позивачем надана відповідь від 09.12.2015 за № 837 на виконання іншої Вимоги від 24.11.2015 № 02-26/1-4973.

Тоді як дії ТОВ «Харківрегіонгаз» (згідно рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 146-р/к від 22.12.2015 року у справі № 1/13-139-15) полягають у поданні в неповному обсязі інформації, передбаченою саме вимогою голови відділення від 08.10.2015 № 02-26/1-4488 у встановлені строки, тобто до 13.10.2015.

Отже, оскільки матеріалами справи жодним чином не підтверджено наявність у позивача можливості надати відповідачу достовірну документально обґрунтовану інформацію щодо обсягів поставок, реалізації та залишків скрапленого газу для побутових потреб населення (в балонах) протягом 2013-2014 рр. та січня-вересня 2015 р. помісячно по районах Харківської області (табл. 4) на час звернення з вимогою від 08.10.2015 та у строки, зазначені у вимозі, які не можна вважати належними до виконання, відсутні підстави для визнання, що ТОВ «Харківрегіонгаз», подавши інформацію передбачену саме вимогою від 08.10.2015 № 02-26/1-4488 в неповному обсязі вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України, у встановлені головою територіального відділення строки.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції за обставинами цієї справи щодо вчинення позивачем правопорушення та посилання на вимоги ст.ст.22, 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", як на підставу притягнення позивача до відповідальності, є такими, що суперечать сукупності наведених вимог чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об'єднання, суб'єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб'єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до ст. 1 цього Закону визнається суб'єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно до ч 2 ст. 52 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 9, 13-18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Тобто Законом передбачено можливість застосування штрафу в різному розмірі пропорційно до доходу, але не більше одного відсотку доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, штраф в сумі 68000 грн. (з урахуванням законодавчого обмеження накладення штрафу до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для територіального відділення АМКУ) є максимальним.

Виходячи з загальних принципів застосування санкцій при їх визначенні повинно бути взято до уваги: характер і ступінь суспільної небезпеки та винної поведінки правопорушника.

За порушення, передбачені у п. 1 оспорюваного рішення, при визначенні розміру санкції Відповідач виходив з максимальної межі санкції, передбаченої частинами 2 та 6 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», визначивши штраф у розмірі 68000 грн.

Слід визнати, що призначення розміру такого штрафу формально відповідає положенню Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Разом з цим, відповідно до ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою та згідно ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Положеннями ч. 2 ст. 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 встановив, що "... Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність... Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню".

Отже принцип пропорційності означає адекватне застосування законів державними органами, зберігаючи пропорції та співрозмірність між цілями певного закону і тягарем або санкціями, які можуть бути покладеними державними органами на відповідну особу згідно з таким законом.

Принцип пропорційності (також відомий як «принцип справедливої рівноваги») широко вживається Європейським судом з прав людини, практика якого, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У справі «Броньовський проти Польщі» (Заява № 31443/96), п. 150, Європейский суд з прав людини визначає наступне «як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від вжиття заходів необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідності захисту основних прав відповідної особи (див. зокрема, згадане вище рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", с. 26, п. 69).

Під час даної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що під час проведення позапланової перевірки Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (з 01.10.2015 по 30.10.2015) позивачем була надана повна, всебічна та об'єктивна інформація з усіх поставлених питань, які містив у собі план проведення перевірки та було забезпечено доступ до всіх документів. Підтвердженням цього є відсутність фіксування Комісією адміністративного правопорушення у вигляді складання протоколу згідно зі статтею 166-4 КУпАП у разі неподання, несвоєчасного подання керівником підприємства інформації або подання завідомо недостовірної інформації відповідно до п. 47 Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого Розпорядженням АМК України № 182-р від 25.12.2001 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 139/6427 від 13.02.2002 р. (далі - Порядок проведення перевірок). Позивач не перешкоджав розгляду справи та надавав необхідну інформацію та пояснення на вимоги АМКУ, що підтверджується наявним у справі листуванням.

Проте, приймаючи рішення про накладення на позивача максимального штрафу, відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідач застосував до позивача непропорційні, неспіврозмірні заходи у вигляді накладення максимального штрафу.

На обов'язок Антимонопольному комітету України при визначенні розміру штрафу враховувати загальні засади юридичної відповідальності вказують також положення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», які передбачають дискреційні повноваження відповідача у визначенні конкретного розміру штрафу (тобто, що покарання має бути пропорційне характеру порушення і забезпечувати каральні і превентивні функції), положення ч. 4 ст. 52 Закону, які закріплюють принцип індивідуалізації порушення, положення ч. 5 ст. 6 Закону, які вказують на необхідність врахування поведінки порушника під час розслідування Антимонопольним комітетом справи про порушення.

Надання Антимонопольному комітету України таких дискреційних повноважень при визначенні розміру штрафу покладає на Антимонопольний комітет обов'язок з'ясування обставин, що мають важливе значення для визначення меж міри юридичної відповідальності суб'єкта господарювання, який вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які забезпечують справедливість застосованого покарання та його пропорційність фактичному характеру вчиненого порушення.

За таких обставин, враховуючи всі викладені обставини в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, розумності, з огляду на загальні засади юридичної відповідальності, які забезпечують справедливість застосованого покарання та його пропорційність фактичному характеру вчиненого порушення, колегія суддів вважає, що рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 146-р/к від 22.12.2015 року у справі № 1/13-139-15 не можна визнати законним та обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги підстави заявленого позову, норми 59 Закону України Про захист економічної конкуренції, яка визначає підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, суд апеляційної інстанції, дослідивши зміст рішення АМК та перевіривши обставини вчинення товариством згаданих дій, дійшов висновку, що рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 146-р/к від 22.12.2015 року у справі № 1/13-139-15 не відповідає обставинам справи, що є відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставою для визнання його недійсним.

В звязку з визнанням недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 146-р/к від 22.12.2015 року у справі № 1/13-139-15, колегія суддів не вбачає підстав для вирішення питання про зупинення виконання рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на час розгляду справи, про що було зазначено позивачем в позовній заяві.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача у звязку з її юридичною та фактичною обґрунтованістю і наявності фактів для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на зазначене та керуючись 32-34, 43, 99, 101, 102, п.2 ст. 103, п. 1, 4 ч. ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Харківрегіонгаз", м. Харків задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 05.04.16 у справі № 922/561/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 146-р/к від 22.12.2015 року у справі № 1/13-139-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Стягнути з Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, майдан ОСОБА_2, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору при зверненні з позовною завою та 1515,80 грн. судових витрат за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.