ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р.Справа № 916/4906/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 і ОСОБА_3

(склад колегії суддів сформовано на підставі автоматизованого розподілу справи між суддями)

секретар судових засідань ОСОБА_4

за участю представників:

Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Філії „Октябрьск ДП „АМПУ - ОСОБА_5 (на підставі доручення),

Державного підприємства „Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту „Чорноморндіпроект ОСОБА_6 (на підставі доручення),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Філії „Октябрьск ДП „АМПУ на рішення господарського суду Одеської області від 24.02.2016р. у справі №916/4906/15 за позовом Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Філії „Октябрьск ДП „АМПУ до Державного підприємства „Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту „Чорноморндіпроект про зобовязання виконати умови договору,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2015 (вх.№5170/15) Державним підприємством „Адміністрація морських портів України в особі Філії „Октябрьск ДП „АМПУ (далі позивач) у господарському суді Одеської області предявлено позов до Державного підприємства „Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту „Чорноморндіпроект (далі відповідач) про зобовязання виконати умови укладеного між сторонами спору договору №53-В-ФОК-15 від 09.06.2015, а саме в частині передбаченій п.2.1.3 договору та п.1 Додаткових вимог Технічного завдання (додаток №1 до договору) третього етапу Календарного плану виконання робіт (додаток №3 до договору) шляхом отримання погодження ОВНС від Міністерства екології та природних ресурсів України у вигляді дозволу на проведення експлуатаційного днопоглиблення операційних акваторій причалів, водних підходів до них, поглибленого району з якірною стоянкою №363 спеціалізованого морського порту „Октябрьск.

В своїх вимог позивач зазначив, що згідно з умовами вказаного Договору відповідач зобовязався надати позивачу послуги з розробки оцінки впливу на навколишнє природне середовище (ОВНС) під час виконання експлуатаційного днопоглиблення операційних акваторій причалів, водних підходів до них, поглибленого району з якірною стоянкою №363 спеціалізованого морського порту „Октябрьск у відповідності до погоджених сторонами Технічного завдання, Календарного плану виконання робіт. Позивач вказує, що завершивши два етапи робіт за договором, відповідач безпідставно відмовився виконувати роботи, що передбачені третім етапом, а саме, отримання погодження від Міністерства екології та природних ресурсів України на виконання експлуатаційного днопоглиблення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.12.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №916/4906/15

У письмовому відзиві на позов (від 25.12.2015р. за вх.№32782/15) відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що умовами договору його не було зобовязано отримувати дозвіл на вчинення днопоглиблювальних робіт, а лише погодження. При цьому, у звязку зі змінами у законодавстві отримання погодження технічної документації із днопоглиблювальних робіт не є обовязковим, у звязку з чим, на думку відповідача, позов задоволенню не підлягає.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.02.2016р. (повний текст якого складено суддею Малярчук І.А.26.02.2016р.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення, з посиланням на приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини, мотивовано тим, що після укладення сторонами договору, виконання умов якого є предметом цього спору, в законодавстві України, яке регулює отримання дозволів на виконання певних робіт та послуг, відбулись зміни, і чинним на цей час законодавством вже не передбачена необхідність погоджувати з Міністерством екології та природних ресурсів України. матеріали оцінки впливу на навколишнє середовище (ОВНС) під час виконання експлуатаційного днопоглиблення операційних акваторій причалів і водних підходів до них для отримування дозволу на їх проведення.

Суд також дійшов висновку, що вимога позивача про зобовязання відповідача отримати погодження ОВНС від Міністерства екології та природних ресурсів України у вигляді дозволу на проведення експлуатаційного днопоглиблення операційних акваторій є необґрунтованою, оскільки відповідач за умовами договору не брав на себе зобовязань отримувати дозвіл.

Не погоджуючись з цим рішенням позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в який просить це рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсягу та покласти на відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої і апеляційної інстанціях.

Скаржник зазначив у скарзі, що не погоджується з оскаржуваним рішенням через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з посиланням на наступне.

Відповідно до п. 2.1.3. Договору відповідач зобов'язаний погодити ОВНС з органами місцевого самоврядування, Держводагенством, Держземагенством, Держрибагенством, Мінприроди за участю Замовника. Теж саме положення міститься у п. 1 Додаткових вимог Технічного завдання до Договору (Додаток № 1 до Договору). Відповідно до Календарного плану (Додаток №3 до Договору), виконання робіт мало відбуватись у три етапи, третім з яких зазначено -погодження у відповідних інстанціях.

Згідно до статті 629 ЦКУ, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що положеннями частини 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Загальний строк надання послуг встановлений п. 4.1. Договору та складає 120 (сто двадцять) календарних днів з дати підписання сторонами Договору. Тобто, граничний термін надання послуг за Договором становив 07.10.2015 року. Проте, у зазначений термін третій стан Відповідачем не було виконано. 02.10.2015 року Позивачем отримано акти здачі-прийняття третього етапу та рахунок № 1783 від 02.10.2015 року на оплату третього етапу послуг за Договором. Проте, третій етан Відповідачем фактично не був здійснений, а саме не було отримано необхідні погодження в органах передбачених п. 2.1.3. Договору та п. 1 Додаткових умов Технічного завдання (Додаток №1 до Договору).

Судом першої інстанції не взято до уваги, що Відповідач, немаючі достатніх на те підстав, неодноразово в різні способи намагався зменшити власні зобов'язання за Договором.

Відповідно до частин 2, 3 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги також положення частини 1 статті 202 ГКУ про те, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема: виконанням, проведеним належним чином.

Судом першої інстанції не встановлена, а Відповідачем не доведена неможливість виконання Відповідачем зобов'язання за Договором, викладеного у третьому етапі.

Також, судом першої інстанції встановлено, що Відповідачем не виконано третій етан робіт щодо погодження розробленого останнім ОВНС з Міністерством екології та природних ресурсів України. Проте не взято до уваги, що згідно зі статтею 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежного виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦКУ).

Частиною 2 статті 615 ЦКУ встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Крім того, при винесенні рішення судом першої інстанції не враховано, що Відповідач, все ж таки направив ОВНС до Державного агентства водних ресурсів України, про що свідчить відповідь останнього листом № ПІ 4-11/1128/1. Проте таке направлення ОВНС Відповідачем було здійснено вже після граничного строку встановленого для виконання третього етапу, що на думку Позивача свідчить про прийняття Відповідачем зобов'язання по виконанню третього стану Договору.

Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції, встановивши факт невиконання Відповідачем своїх зобов'язань, щодо третього етапу, та, одночасно з цим, відмовляючи у задоволені позовних вимог позивача, не правильно застосував норми матеріального права та неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2016р. зазначену скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: Воронюка О.Л. (головуючий) ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та призначено до розгляду на 12.04.2016р. об 11.00.

У письмовому відзиві на скаргу відповідач просив суд залишити рішення без змін, як таке що відповідає фактичним обставинам та приписам чинного законодавства, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, як необґрунтовану.

В судовому засіданні 14.04.2016 р., після заслуховування усних пояснень представників сторін, було оголошено перерву до 12.05.2016 о 10.30.

Однак, у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Воронюка з 11.05.2016 р., судове засідання 12.05.2016р. не відбулось, а справу було передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями, згідно якого було визначено новий склад колегії суддів: Мирошниченко М.А. (головуючий), ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.05.2016р. зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому (зміненому) складі колегії суддів Мирошниченко М.А. (головуючий), ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та призначено до розгляду на 14.06.2016р. об 11.00, про що сторони згідно приписів ст. 98 ГПК України були повідомленні належним чином.

Фіксація судового засідання здійснювалась за допомогою технічних засобів.

Представник скаржника (позивача) в усних поясненнях наданих суду підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Представник відповідача в усних поясненнях наданих суду просив суд залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Згідно приписів ст.85 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась вступна та резолютивна частини судового рішення.

Переглянувши відповідно до приписів ст. 101 ГПК України справу повторно, в повному обсягу, заслухавши усні пояснення представників сторін, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, відзиві на неї, дослідивши фактичні обставини справи та наявні у ній докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи та це встановив місцевий господарський суд 09.06.2015р. між позивачем - Державним підприємством „Адміністрація морських портів України в особі Філії „Октябрьск ДП „АМПУ (замовник) та відповідачем - ДП „Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту „Чорноморндіпроект (виконавець) було укладено договір №53-В-ФОК-15 про надання послуг (далі Договір), згідно виконавець зобовязується надати замовнику послуги з розробки оцінки впливу на навколишнє середовище (ОВНС) під час виконання експлуатаційного днопоглиблення операційних акваторій причалів, водних підходів до них, поглибленого району з якірною стоянкою №363 спеціалізованого морського порту „Октябрьск у відповідності до Технічного завдання (додаток №1, який є невідємною частиною договору), та згідно Календарного плану (додаток №3, який є невідємною частиною договору), а замовник зобовязується прийняти і оплатити на умовах даного договору ці послуги. Склад і зміст матеріалів ОВНС при проведенні експлуатаційних днопоглиблювальних робіт повинні відповідати вимогам ДБН А2.2-1-2003. Матеріали ОВНС повинні бути погоджені у встановленому законодавством порядку з органами місцевого самоврядування, Держводагентством, Держземагентством, Держрибагентством, Мінприроди за участю замовника. Термін надання послуг 120 календарних днів з дати підписання сторонами договору, тобто до 07.10.2015р. Строк дії договору до 31.12.2015р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.п.1.1., 1.5., 2.1.3., 4.1., 8.1. договору).

На підтвердження виконання відповідачем першого та другого етапів робіт за Договором та їх оплати позивачем до справи подано акти здачі-приймання №2 від 05.08.2015р., №1 від 19.06.2015р., рахунки-фактури №СФ-0001720 від 05.08.2015р., №СФ-0001676 від 19.06.2015р., накладні №07-08 від 07.08.2015р., №19-06 від 19.06.2015р., платіжні доручення №1311 від 03.07.2015р., №1501 від 18.08.2015р., виписки по рахунку від 03.07.2015р., від 18.08.2015р.

Слід зазначити, що обидві сторони визнають виконання відповідачем та приймання позивачем першого та другого етапів робіт.

З умов Договору, Технічного завдання, Кошторису та Календарного плану вбачається, що третім етапом виконання робіт ( які відповідач повинен був здійснити після виконання першого і другого етапу), було погодження відповідачем на протязі шестидесяти календарних днів документації оцінки впливу на навколишнє середовище (ОВНС) під час виконання експлуатаційного днопоглиблення операційних акваторій причалів, водних підходів до них, поглибленого району з якірною стоянкою №363 спеціалізованого морського порту „Октябрьск, у встановленому законодавством порядку з органами місцевого самоврядування, Держводагентством, Держрибагентством, Мінприроди, за участю замовника (позивача).

Враховуючи викладене, зокрема графік виконання відповідачем етапів робіт згідно Календарного плану, відповідач повинен був здійснити ці погодження (третій етап) починаючи з 07.08.2015р. по 07.10.2016р.

Саме невиконання відповідачем умов Договору щодо погодження з Міністерством екології та природних ресурсів України, у вигляді дозволу на проведення експлуатаційного днопоглиблення операційних акваторій причалів, водних підходів до них, поглибленого району з якірною стоянкою № 363 спеціалізованого морського порту „Октябрьск, є предметом спору по заявленому позивачем позову по цієї справі.

Матеріали справи свідчать, що відповідач дійсно не виконав вказані умови Договору , що він не оспорює і визнає в процесі розгляду цього спору які в суді першої так і апеляційної інстанції.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що відповідач на виконання умов Договору звертався за передбаченим Договором погодженням до Державного агентства водних ресурсів України, однак ця державна установа своїм листом №П14-11/1128/1 від 26.10.2015р. повернула без погодження скерований відповідачем ОВНС „Експлуатаційне днопоглиблення операційних акваторій причалів, водних підходів до них, поглибленого району з якірною стоянкою №363 спеціалізованого морського порту „Октябрьск з підстав того, що чинне законодавство не передбачає погодження матеріалів щодо оцінки впливу на навколишнє природне середовище Держводагентством.

Матеріали справи також свідчать, що листами №П14-11/1089 від 08.10.2015р., №ГИП2-8/1457 від 02.11.2015р., №Ю1-10/1566 від 26.11.2015р. відповідач повідомляв позивача про зміни у законодавстві щодо відміни обовязкового погодження проведення робіт, повязаних з експлуатаційним днопоглибленням, у звязку з чим з метою недопущення безпідставного витрачання державних коштів запропонував зменшити обсяг закупівлі, передбачений договором №53-В-ФОК-15 від 09.06.2015р., виключивши з нього вартість отримання виконавцем погоджень, про що підписати відповідну додаткову угоду.

На вказану пропозицію відповідача щодо зміни обсягів закупівлі позивач листами №3/1.15/1-5-1780 від 22.10.2015р., №3/1-15/15-1-871 від 06.11.2015р. відмовив з посиланням на відсутність причин для зміни договору, вказуючи відповідачу на обовязок виконувати взяті на себе зобовязання за договором в обумовлені ним строки.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем позовні вимоги про зобовязання відповідача виконати умови Договору в частині передбаченій, п.2.1.3. договору, п.1 додаткових вимог Технічного завдання (додаток №1 до договору), третьому етапі Календарного плану виконання робіт (додаток №3 до договору), шляхом отримання погодження ОВНС від Міністерства екології та природних ресурсів України у вигляді дозволу на проведення експлуатаційного днопоглиблення операційних акваторій причалів, водних підходів до них, поглибленого району з якірною стоянкою №363 спеціалізованого морського порту „Октябрьск є неправомірними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1 Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Аналіз вищенаведеної правової норми надає можливість суду апеляційної інстанції зробити висновки, що документ дозвільного характеру «ДОЗВІЛ» і документ дозвільного характеру «ПОГОДЖЕННЯ» це різні (не тотожні) дозвільні документи, тобто вони відрізняються не лише за назвою, а й за змістом (суттю).

Відповідно до п. 16 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затвердженого Законом України „Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, передбачено дозвіл на днопоглиблювальні роботи, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду.

Згідно приписів п. 5 Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду (далі Порядку), затвердженого Постановою КМУ №577 від 12.07.2005р. в редакції, що діяла на час укладання Договору передбачалось, що для отримання дозволу суб'єкт господарювання подає заяву до відповідного органу, уповноваженого його видавати. До заяви додаються документи, що підтверджують статус (копії статуту (положення) та проект на проведення відповідних робіт, що містить розділ про оцінку впливу на навколишнє природне середовище, погоджений з Мінприроди, Держводагентством та Держгеонадрами.

Змістовний аналіз вказаної правової норми з урахуванням вищенаведених приписів Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" надає можливість суду апеляційної інстанції зробити таки висновки.

По-перше, для отримання дозволу на виконання робіт на землях водного фонду законодавством на час укладання Договору передбачалась необхідність попереднього погодження проекту на проведення відповідних робіт з уповноваженими на це органами, зокрема Мінприроди.

По-друге, отримання вказаного погодження передувало отриманню дозволу.

По-третє, як зазначалось вище, погодження і дозвіл є різними дозвільними документами.

По-четверте, такого поняття як погодження шляхом отримання дозволу в законодавстві України як на час укладання договору так і не цей час не існувало і не існує.

Згідно Технічного завдання та Календарного плану виконання робіт, п.п.1.5., 2.1.3. Договору відповідач взяв на себе обовязок виконати третій етап робіт - погодження ОВНС з органами місцевого самоврядування, Держводагентством, Держрибагентством, Мінприроди у встановленому законодавством порядку , за участю замовника.

Змістовний аналіз вказаних умов Договору надає можливість зробити висновок,що відповідач взяв на себе зобовязання отримати погодження ОВНС з відповідними органами, зокрема Мінприроди у встановленому законодавством порядку на час укладання Договору і не брав на себе зобовязання отримати дозвіл на виконання робіт.

З огляду на викладене позовні вимоги позивача, у тому вигляді якому вони сформульовані у позовній заяві, а саме про зобовязання відповідача виконати умови договору шляхом отримання погодження ОВНС від Міністерства екології та природних ресурсів України у вигляді дозволу на проведення експлуатаційного днопоглиблення операційних акваторій причалів, водних підходів до них, поглибленого району з якірною стоянкою №363 спеціалізованого морського порту „Октябрьск, не можуть бути задоволенні, оскільки позивач фактично (виходячи з формулювання) вимагає зобовязати відповідача отримати дозвіл на проведення експлуатаційного днопоглиблення, тобто зобовязати виконати дії (зобов'язання), які не передбачені умовами договору і щодо виконання яких відповідач не брав на себе зобовязань за цим Договором.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що місцевий суд, враховуючи формулювання позовних вимог позивача, обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Крім того, суд апеляційної інстанції також звертає увагу на наступне.

Так 30.07.2015р., тобто ще до початку встановленого Договором терміну виконання відповідачем третього етапу робіт Постановою КМУ №574 внесено зміни до „Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого Постановою КМУ №577 від 12.07.2005р., та визначено, що видача дозволу на днопоглиблювальні роботи на внутрішніх підхідних, судноплавних каналах та портових акваторіях не потребує отримання погоджень Мінприроди, тобто Міністерства екології та природних ресурсів України.

Скаржник у скарзі посилається на те, що суд відмовляючи у задоволенні його позову не врахував приписи чинного законодавства, а саме обовязковість виконання умов договору, неможливість в односторонньому порядку відмовитись від його виконання або змінювати його умови.

Дійсно, як вірно зазначає скаржник, згідно приписів ЦК і ГК України умови договору повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від їх виконання забороняється.

Дійсно статтею 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель», передбачено що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім таких випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); 6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти або показників Platts у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу або таких показників, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю.

Однак, укладаючи Договір сторони не могли знати і відповідно не знали, що наступному в законодавство України, яке регулювало ці питання, будуть внесені зміни, які не передбачають необхідність (обовязковість) отримання вищевказаного погодження, а відтак незважаючи на умови Договору, відповідача не можливо зобовязати виконати те, що вже не передбачено (не встановлено) законодавством і в чому згідно приписів чинного законодавства вже немає необхідності (потреби).

Крім того, умовами договору (п.1.5) визначено, що погодження слід отримати у встановленому законодавством порядку, а оскільки у звязку зі змінами у законодавстві «встановлений законодавством порядок» не передбачає отримання цього погодження з Мінприроди - Міністерством екології та природних ресурсів України, то відповідно його (погодження) не потрібно отримувати.

Слід також зазначити, отримання вказаного погодження Мінприроди не було і не є метою (самоціллю) цього Договору і необхідність його отримання обумовлювалась встановленою законодавством на час укладання Договору процедурою, що передувала отриманню в подальшому дозволу на виконання робіт для реалізації позивачем своїх планів виконання днопоглиблювальних робіт.

Оскільки чинним на цей час законодавством, передбачена можливість отримання дозволу на викання вказаних у Договорі робіт без погодження з Міністерством екології та природних ресурсів України і необхідність в отримання цього погодження відпала, то відповідно позивач може реалізувати свої плани по отриманню дозволу та виконанню робіт, а тому підстави для зобовязання відповідача виконати ці умови Договору також відпали.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 22.03.2012р. Про судове рішення рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному зясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що бе руть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, відповідно до приписів ст.43 ГПК України дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував матеріального права, дотримавшись при цьому вимог та приписів господарсько-процесуального законодавства, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позову, з у рахуванням формулювання заявлених позивачем вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 24.02.2016р. у справі №916/4906/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства „ Адміністрація морських портів України в особі Філії „Октябрьск ДП „АМПУ- без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: М.А. Мирошниченко

Судді: Л.В. Лавриненко

ОСОБА_3