РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016Справа №910/7957/16

За позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Екран»

Про стягнення 18 838,37 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Гемрецький Є.О. представник за довіреністю № 6389/9 від 31.12.15.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Екран» (далі - відповідач) про стягнення 18 838,37 грн., з яких: 17 046,25 грн. - основного боргу, 1 792,12 грн. - пені.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем не виконано свої зобов'язання за Договором № 15/15 від 01.12.14. по оплаті наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.16. порушено провадження у справі № 910/7957/16 та призначено її до розгляду на 19.05.16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.16. розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України було відкладено на 07.06.16.

06.06.15. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

За результатами судового засідання 07.06.16. розгляд справи було відкладено на 16.06.16., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

10.06.16. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 16.06.16. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 16.06.16. втретє не з'явився, вимоги ухвал суду в даній справі не виконав, письмового відзиву на позов та контррозрахунку ціни позову не надав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/7957/16.

В судовому засіданні 16.06.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.14. між позивачем (далі - Виконавець) та відповідачем (далі - Замовник) було укладено Договір № 15/15 (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) його предметом є надання Виконавцем телекомунікаційних послуг з експлуатаційно-технічного обслуговування обладнання Замовника.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Договору вартість послуг встановлюється за домовленістю сторін і визначається в додатку № 1 до Договору (за січень 2015 року складає 2 520,00 грн.) та коригується щомісячно на індекс інфляції, шляхом коригування вартості послуг за попередній місяць на офіційний індекс інфляції попереднього місяця.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 10.1 з 01.01.15. по 31.12.15. включно, а в частині виникнення фінансових зобов'язань по Договору - до їх повного виконання.

Матеріали справи місять підписані сторонами акти виконання робіт (надання послуг) за Договором: № 616 від 31.08.15. за серпень 2015 року на суму 3 545,81 грн., № 698 від 30.09.15. за вересень 2015 року на суму 3 545,81 грн., № 775 від 31.10.15. за жовтень 2015 року на суму 3 627,36 грн., № 859 від 30.11.15. за листопад 2015 року на суму 3 627,36 грн., № 940 від 31.12.15. за грудень 2015 року на суму 3 699,91 грн., на загальну суму 18 046,25 грн.

При цьому, судом враховано, що акт № 940 від 31.12.15. за грудень 2015 року на суму 3 699,91 грн. підписаний лише позивачем.

За умовами п. п. 5.2 - 5.7 Договору Виконавець щомісячно складає акт прийому-передачі наданих послуг і направляє рахунок і акт замовнику факсимільним зв'язком або електронною поштою з подальшим відправленням рахунку в акту рекомендованим листом з повідомленням поштою. Сторони дійшли згоди, що дата відправлення рахунку і акту факсимільним зв'язком або електронною поштою є датою їх отримання. Замовник у триденний строк після отримання рахунку і акту факсимільним зв'язком або електронною поштою розглядає їх і, у випадку відсутності зауважень або заперечень, сплачує рахунок. За наявністю зауважень або заперечень до рахунку або Акту Замовник протягом трьох днів після їх отримання, складає протокол зауважень та/або заперечень і направляє його Виконавцю для врегулювання розбіжностей, що виникли. В разі не досягнення згоди Сторонами, спірні питання вирішуються в судовому порядку. У разі неотримання Виконавцем протоколу зауважень та/або заперечень від замовника в зазначений п.5.3 строк - сума, зазначена в Акті прийняття наданих послуг, вважається узгодженою Сторонами. Зміна суми, зазначеної в Акті, в односторонньому порядку не дозволяється. Після отримання Замовником оригіналу Акту прийому-передачі наданих послуг, Замовник у триденний термін підписує його, скріплює печаткою і один екземпляр повертає Виконавцю. У разі неотримання Виконавцем до 30 числа місяця, наступного за звітним, підписаного Замовником Акту прийняття наданих послуг. Виконавець буде змушений (ст. 610 ЦК України) призупинити надання послуг до отримання від Замовника належним чином оформленого та підписаного Акту прийняття наданих послуг.

У відповідності до повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем було отримано акт, рахунок за грудень 2015 року за договором 04.01.16.

Протоколу зауважень та/або заперечень до акту за грудень 2015 року матеріали справи не містять, а тому він є прийняти відповідачем без зауважень, а отже. Зобов'язаний його оплатити.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оплата перераховується Замовником Виконавцю щомісячно не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним (п. 5.9 Договору).

В порушення умов Договору відповідачем було сплачено позивачу 03.11.15. лише 1 000,00 грн. за серпень 2015 року.

Спір у справі виник з підстав того, що відповідачем в порушення умов Договору не сплачено позивачу 17 046,25 грн. наданих послуг.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, обґрунтувань соє правової позиції у справі не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав та надав послуги на суму 18 046,25 грн.

Проте, відповідач, покладеного на нього Законом та Договором обов'язку по оплаті наданих послуг виконав лише частково на суму 1 000,00 грн. решту грошових коштів в сумі 17 046,25 грн. Замовник Виконавцю не сплатив.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на неоплатою відповідачем послуг позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Екран» з претензією № 629/07 від 25.12.15. в якій виклав вимогу оплатити надані послуги.

Відповіді на вказану претензію матеріали справи не місять, як і не містять доказів сплати відповідачем позивачу 17 046,25 грн.

З урахуванням приписів п 5.9 Договору строк оплати є таким, що настав.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 17 046,25 грн. заборгованості за надані проте не оплачені послуги за Договором, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Щодо вимог позивача про стягнення 1 792,12 грн. пені суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 6.2 Договору за несвоєчасну оплату рахунку Виконавця у строки, передбачені п. 5.9 Договору, Замовник сплачує пеню, яка обчислюється від суми заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, враховано здійснену відповідачем часткову проплату, та те, що позивач нараховує пеню по 01.02.16., здійснено перерахунок пені та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 792,12 грн. пені, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

При цьому, відповідачем не оспорено розрахунку пені.

відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Екран» (03067, м. Київ, вул. Виборзька,99; ідентифікаційний код 13668567) на користь Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, б. 10; ідентифікаційний код 01190043) в особі Дніпропетровської філії (49010, м. Дніпропетровськ, вул. Телевізійна,3; ідентифікаційний код 34965381) 17 046 (сімнадцять тисяч сорок шість) грн. 25 коп. - основного боргу, 1 792 (одну тисячу сімсот дев'яносто дві) грн. 12 коп. - пені, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.06.16.

Суддя Т.М. Ващенко