ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 р. Справа № 923/470/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Зуденко Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" м. Херсон,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо-Інвест-Строй", м. Херсон,

про стягнення 135520грн. 73 коп.,

за участю представників:

позивача уповноважена особа ОСОБА_1, представник, дов. № 07/007-16 від 23.12.15р.

відповідача - уповноважена особа ОСОБА_2, довір. від 04.01.2016 р.

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо-Інвест-Строй" (відповідач), яким, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог № 07/04-00304 від 01.06.2016 р. (а.с. 122-130), просить стягнути 67387 грн. 84 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 32001 грн. 32 коп. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії, 14751 грн. 91 коп. пені, 2399 грн. 25коп. 3 % річних, 20197 грн. 17 коп. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст.264, 509, 525, 530, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 22, 64 Господарського процесуального кодексу України та положення договору про постачання електричної енергії №3511 від 07.05.2007 р., п. 6.1, 6.11, 6.14, п. 8.1, пп. 2 п. 10.2 ПКЕЕ.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 11.05.2016 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 31.05.2016 р. Розгляд справи розпочатий 31.05.2016 року з перервою до 16.06.2016 року відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України.

31 травня 2016 року відповідач у справі надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 67 387 грн. 84 коп., заборгованості за понад договірне споживання електричної енергії в розмірі 32 001 грн. 32 коп., інфляційних втрат в розмірі 18 852 грн. 60 коп., пені в розмірі 3 952 грн. 87 коп., 3% річних в розмірі 1 771 грн. 56 коп., в решті позивних вимог просив відмовити. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи (а.с. 110-118).

03 червня 2016 року позивач у справі в порядку ст. 22 ГПК України надав клопотання про збільшення та зміну позовних вимог за яким просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 67 387 грн. 84 коп., заборгованості за понад договірне споживання електричної енергії в розмірі 32 001 грн. 32 коп., інфляційні втрати в розмірі 20 197 грн. 17 коп., пеню в розмірі 14 751 грн. 91 коп., 3% річних в розмірі 2 399 грн. 25 коп.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Заява позивача про зміну предмету позову подана до початку розгляду судом справи по суті відповідно до ст. 22 ГПК України, тому вона приймається судом до розгляду (а.с. 122-130).

14 червня 2016 року відповідач у справі надав відзив на клопотання про збільшення позовних вимог. Даний відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи (а.с. 134-135).

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення та зміну позовних вимог, у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача проти позову та заяви про збільшення позовних вимог частково заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та у відзиві на клопотання про збільшення позовних вимог (а.с. 110-118, 134-135).

Відповідач надав суду свої контррозрахунки пені, інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки вважає, що позивачем невірно застосовані періоди при проведенні розрахунку 3 % річних, невірно застосовані індекси інфляцій при проведенні розрахунку інфляційних втрат, невірно зроблено розрахунок нарахування пені та просить суд застосувати строк позовної давності до нарахування пені.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

07 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Херсонобленерго (далі по тексту Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Кредо-Інвест-Строй (далі Відповідач, Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 3511 (далі Договір), який на сьогоднішній день є чинним.

На момент укладення договору сторони погодились під час виконання умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ, Правила).

Відповідно до п. 1 Договору Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

П. 6.11 ПКЕЕ передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електроенергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електроенергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

Згідно п. 1 додатку № 2 до Договору Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації Відповідач знімає показання електролічильників, встановлених на своїх обєктах (передбачених у додатку № 5 Договору).

15 числа у місяці з 31 днем, 13 числа у місяці з 29 днями, 14 числа у місяці з 30 днями та 12 числа у місяці з 28 днями, та згідно п.п. 1, 3 додатку № 2 оформлює акт про обсяги використаної електроенергії за розрахунковий період, який надає до розрахункового відділу Позивача протягом 0,5 доби з моменту зняття цих показників.

Рахунки на оплату електричної енергії Відповідач повинен сплатити у термін, встановлений умовами договору, а саме протягом 5 операційних днів з моменту отримання даного рахунку (передбачено п. 1 додатку № 2 до Договору).

Так, на виконання умов Договору Позивач в період з Січня 2015 року по Грудень2015 року здійснював поставку електроенергії (реактивної та активної), а Відповідач, здійснював її споживання.

Про обсяги спожитої електроенергії Відповідач звітував Позивачеві за кожний розрахунковий період шляхом надання Позивачеві актів про обсяги спожитої електроенергії, які Відповідач складав самостійно на підставі показів приладів обліку (п.1, 3 Додатку №2 до Договору).

Ґрунтуючись на отриманих від Відповідача даних, Позивач надав Відповідачеві рахунки для оплати спожитої активної, реактивної електроенергії. Представник Відповідача отримував рахунки №№ 3511 від 15.01.2015р., 18.02.2015р., 23.03.2015р., 15.04.2015р, 18.05.2015р., 16.06.2015р., 17.07.15р., 17.08.15р., 21.09.15р., 16.10.2015р., 17.11.2015р., 16.12.2015р. на сплату електричної енергії в сумі 63273,83 грн. за період Січень-Грудень 2015 року, особисто, що підтверджується відміткою про отримання на примірниках рахунків, які залишилися у Позивача. А також рахунок №3511 від 15.04.2016 року на суму 4114,01 грн., розрахований на підставі знятих показів лічильника, що зафіксовані в Акті контрольного огляду приладів обліку №375341 та, який направлений Відповідачу рекомендованим листом від 22.04.2016р.

Відповідно до ч.1 п. 8.1 Правил користування електричною енергією постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електроенергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України.

Проте, Відповідач, споживаючи електричну енергію протягом періоду Січень 2015р.- Квітень 2016 року, не оплачував її, що призвело до утворення заборгованості в сумі 67387,84 грн. за активну електричну енергію.

Частиною ж 2 ст. 692 ЦКУ покладено на покупця обовязок сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Підпунктом 2 п. 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати обсяг спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору. Відповідно до пп. 1 п. 8.1. ПКЕЕ постачальник електроенергії має право на отримання від споживача своєчасної оплати електричної енергії.

Крім порушення умов Договору щодо обсягу та строків оплати за спожиту протягом Січня 2015 - Квітня 2016 року електричну енергію ТОВ Кредо-Інвест-Груп також допустило перевищення договірних обсягів споживання електричної енергії в Грудні 2014 року, в Січні 2015 та в Лютому 2015 року про що в рахунках зроблено застереження.

П. 4.1 ПКЕЕ передбачено, що постачання електроенергії всім споживачам здійснюється відповідно до режимів, передбачених договорами.

Відповідно п. 5.1. Договору та п. 4.2. ПКЕЕ споживач до 15 листопада поточного року надає постачальникові відомості про обсяги очікуваного споживання електроенергії в наступному році з їх помісячним розподілом. В разі ненадання зазначених відомостей у встановлений договором термін, розмір очікуваного споживання електроенергії на наступний рік установлюється постачальником електроенергії за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року.

Так, на виконання вимог ПКЕЕ, умов Договору Сторони 12.11.2010 року узгодили та підписали Додаток № 1 до Договору про встановлення договірного обсягу постачання електричної енергії, який вступає в дію починаючи з 01.01.2011 року і вважається щорічно пролонгованим, якщо немає підстав для зміни обсягів відпуску електроенергії. Згідно вказаного додатку запланований Відповідачем обсяг споживання електричної енергії в місяць становить 6 500 кВт* год.

Згідно п. 4.4. ПКЕЕ споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. При цьому, пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду.

Про коригування договірних величин споживання електричної енергії Відповідач звернувся до Позивача із заявою 15.01.2015 року, згідно якої Відповідачу було скориговано обсяги споживання електричної енергії на лютий 2015 р. з 6500 кВт/г на 3000кВт/г, більше заяв щодо коригування обсягів споживання електричної енергії від ТОВ Кредо-Інвест- Строй не надходило, а отже ліміти споживання електричної енергії для Споживача на інші місяці діяли в редакції Додатку № 1 до Договору від 12.11.2010р.

Обсяги спожитої Відповідачем електричної енергії протягом Грудня 2014-Грудня 2015 року підтверджуються підписаними Сторонами двосторонніми актами прийому- передачі електроенергії.

Ст. 26 Закону України Про електроенергетику передбачено, що у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період споживачі сплачують енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини аналогічна норма закріплена в п.5 Додатку 2 до Договору.

Враховуючи абз. 1. п.6.14. Правил, згідно якого перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії, сума штрафних санкцій за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії була включена в Рахунок наступного періоду, а саме: за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в Грудні місяці 2014 року штрафна санкція була включена в Рахунок №3511 від 15.01.2015 року, за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в Січні місяці 2015 року в Рахунок № 3511 від 18.02.2015 року, за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в Лютому місяці 2015 року в Рахунок № 3511 від 23.03.2015 року.

Підпунктом 2 п. 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору. Відповідно до пп. 1 п. 8.1. ПКЕЕ постачальник електроенергії має право на отримання від споживача своєчасної оплати електричної енергії.

Таким чином, обовязок зі сплати понад договірної величини споживання електричної енергії виник у Відповідача з моменту отримання ним Рахунків № 3511 від 15.01.2015р., 18.02.2015р., 23.03.2015р. Проте, станом на момент подання позивачем позовної заяви, рахунки так і залишилися неоплаченими.

Таким чином, на сьогоднішній день за Відповідачем рахується заборгованість за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в сумі 32 001, 32 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів погашення заявленої до стягнення суми за активу електричну енергію в розмірі 67387 грн. 84 коп. та 32001 грн. 32 коп. за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 67387 грн. 84 коп., 32001 грн.32 коп. за понаддоговірне споживання електричної енергії підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати платежів за спожиту електричну енергію 2399 грн. 25 коп. 3 % річних та 20197 грн. 17 коп. інфляційних втрат.

В ході розгляду справи відповідач визнав суму нарахованих інфляційних витрат з приводу стягнення 3% річних поклався на розсуд суду.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі Ліга-Закон перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Судом розглянуті контррозрахунки надані відповідачем та відхилені доводи відповідача щодо невірності нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки дані нарахування проведені позивачем у відповідності до вимог закону та умов договору.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 2399 грн. 25 коп. 3 % річних та 20197 грн. 17 коп. інфляційних втрат відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку у п. 4.2.1 Договору про постачання електричної енергії від 07.05.2007 р. № 3511 сторонами погоджено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначеним відповідним додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати платежів за спожиту електричну енергію 14751 грн. 91 коп. пені за період з 26.05.2015 р. по 24.11.2015 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Розрахунок пені здійснено вірно. Судом перевірено.

Судом розглянутий контррозрахунок пені, відхилені доводи відповідача щодо невірності нарахування, оскільки дані нарахування проведені позивачем у відповідності до вимог закону та умов договору.

Суд вважає хибним твердження відповідача про те, що позивачем при зміні періоду нарахування пені не здійснено анулювання заборгованості (невизначене початкову заборгованість, яка на початок періоду дорівнює "0", не визначено "Сальдо 0", а розрахунок пені проводиться на підставі заборгованості минулих періодів, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 2.3.3. Договору, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та подання їх до електропостачальної організації".

Відповідно до п.1 Додатку № 2 до Договору, рахунки на оплату електричної енергії відповідач повинен сплатити у термін, встановлений умовами Договору, а саме протягом 5 операційних днів з моменту отримання даного рахунку.

Тобто, з наведеного слідує, що пеня нараховується на розрахунок, а не на суму нараховану за розрахунковий період.

Щодо твердження відповідача про те, що необхідно застосувати строк позовної давності до нарахування пені, то суд зазначає наступне.

У звязку із зміною предмету позовних вимог, а саме періоду нарахування пені змінений період з 23.01.2015 р. по 06.05.2016 р. на 26.05.2015 р. 24.11.2015 р., а тому у суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності до нарахування пені.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 67387 грн. 84 коп., 32001 грн. 32 коп. за понаддоговірне споживання електричної енергії, 14751 грн. 91 коп. пені, 2399 грн. 25 коп. 3 % річних, 20197 грн. 17 коп. інфляційних втрат.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2051 грн. 06 коп. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо-Інвест-Строй" (73000, м. Херсон, вул. Кірова, 14А, ) на користь публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (м. Херсон вул. Пестеля 5, код 05396638):

- на рахунок зі спеціальним режимом використання № 0852 ФХОУ АТ "Ощадбанк" № 10021, МФО 352457, код 05396638 67387 грн. 84 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію та 32001 грн. 32 коп. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії;

- на поточний рахунок № 2 ФХОУ АТ "Ощадбанк" у м. Херсон, МФО 352457, код 05396638 14751 грн. 91 коп. пені, 2399 грн. 25 коп. 3 % річних, 20197 грн. 17 коп. інфляційних втрат та 2051 грн. 06 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.06.2016 р.

Суддя В.П.Ярошенко