ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016р. Справа № 914/970/16

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», м. Київ;
до відповідача:Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП-14630», м. Львів;
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансуспіх», м. Львів;
про:стягнення 10034,48 грн. страхового відшкодування в порядку регресу
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 23.12.2015р.);
від відповідача: не зявився;
від третьої особи:ОСОБА_2 представник (довіреність №2 від 15.01.2016р.);

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

08.04.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (надалі Позивач) до Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП-14630» (надалі Відповідач) про стягнення 10034,48 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою суду від 11.04.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 05.05.2016р. Ухвалою від 05.05.2016р. суд відклав розгляд справи на 23.05.2016р., залучив до участі у справі ТОВ «Трансуспіх» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. В судовому засіданні 23.05.2016р. було оголошено перерву до 06.06.2016р.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю, для долучення до матеріалів справи подав судову практику в подібних спорах. Заявлені вимоги мотивує тим, що 03.12.2012р. між позивачем та ПАТ «Львівське АТП-14630» укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу БАЗ, державний номер НОМЕР_1. 05.08.2013р. на вул. Липинського в м. Львові відбулася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля під керуванням гр. ОСОБА_3 та автомобіля марки Renault, державний номер НОМЕР_2. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02.09.2013р. водія застрахованого позивачем автомобіля визнано винним у спричиненні вказаної ДТП та стягнуто з останнього 340,00 грн. штрафу. Станом на момент вчинення ДТП, майнові інтереси власника автомобіля марки Renault, державний номер НОМЕР_2 застраховано АТ «СК «АХА Страхування». У звязку з тим, що внаслідок ДТП автомобілю марки Renault було завдано механічних пошкоджень, власник вказаного автомобіля звернувся до АТ «СК «АХА Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування, яке в свою чергу виплатило потерпілій особі відшкодування в розмірі 10898,22 грн. 17.03.2014р. АТ «СК «АХА Страхування» звернулося до позивача, як страховика винної у ДТП особи з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Платіжним дорученням від 23.06.2014р. позивач виплатив страхове відшкодування АТ«СК «АХА Страхування», внаслідок чого фактичні витрати ПрАТ «Просто-страхування» склали 10034,48 грн. Представник зазначає, що в силу положень ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП письмово повідомити страховика про ДТП. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика про настання ДТП у строки визначені законом. Як стверджує представник позивача, про ДТП, яка трапилася з застрахованим ним автомобілем, ні водій гр. ОСОБА_3, ні ПАТ «Львівське АТП-14630» страховика не повідомили. На думку представника позивача, оскільки відповідач не повідомив ПрАТ «Просто-страхування» про ДТП, винний у спричиненні ДТП водій перебував у трудових відносинах з відповідачем, останній в силу положень ст.ст. 1187, 1191, 1172 ЦК України повинен відшкодувати позивачу 10034,48 грн.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, письмового відзиву чи заперечень на позовну заяву не подав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Представник третьої особи в судове засідання зявився, проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні зазначив, що оскільки позивач не був повідомлений про настання ДТП, відтак на останнього не покладався обовязок по виплаті АТ «СК «АХА Страхування» страхового відшкодування в порядку регресу, а тому і підстав для стягнення такого з відповідача немає.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає вирішенню спору, оскільки дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, що б розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.12.2012р. між позивачем (надалі Страховик) та відповідачем (надалі Страхувальник) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АЕ/0933764, за умовами якого було застраховано цивільно-правову відповідальність ПАТ «Львівське АТП-14630», пов'язану з експлуатацією автомобіля марки БАЗ, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

05.08.2013р. в м. Львові на вул. Липинського сталася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля марки БАЗ, державний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_3 та автомобіля марки Renault (належного гр. ОСОБА_4С.), державний номер НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02.09.2013р. у справі №462/6146/13-п встановлено, що вказана ДТП відбулася внаслідок порушення водієм автомобіля марки БАЗ, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимог п. 13.1 ПДР України. Зазначеною постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з тим, що внаслідок ДТП автомобілю марки Renault, державний номер НОМЕР_2 було завдано ушкоджень, власник вказаного автомобіля звернувся до свого страховика АТ «СК «АХА Страхування» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку. На підставі вказаного повідомлення, акту огляду транспортного засобу, проведеної калькуляції, АТ «СК «АХА Страхування» було складено страховий акт та виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 10898,22 грн.

В подальшому, АТ «СК «АХА Страхування» звернулася до позивача, як страховика винної у ДТП особи з регресною вимогою №1208/1 від 17.03.2014р., відповідно до якої просило здійснити відшкодування виплаченої ним виплати в порядку регресу.

За результатами розгляду вимоги АТ «СК «АХА Страхування», позивачем здійснено дослідження ринкової вартості ТЗ та складено відповідний страховий акт, згідно якого вирішено виплатити страховику потерпілої у ДТП особи страхове відшкодування в розмірі 10034,48 грн. На підставі платіжного доручення №18606 від 23.06.2014р. позивач перерахував на рахунок АТ «СК «АХА Страхування» 10034,48 грн. в якості страхового відшкодування (за ремонт автомобіля марки Renault, державний номер НОМЕР_2).

Оскільки всупереч вимогам ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не повідомив про настання 05.08.2013р. ДТП, враховуючи те, що водій винний у вказаній ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, ПрАТ «Просто-страхування» просить суд стягнути з ПАТ «Львівське АТП-14630» 10034,48 грн.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. ст. 1 Закону).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком в силу приписів ст. 6 Закону є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів, 05.08.2013р. в м. Львові на вул. Липинського відбулася ДТП за участі застрахованого позивачем транспортного засобу, внаслідок якої автомобілю марки Renault, державний номер НОМЕР_2 (страховиком якого являлося АТ «СК «АХА Страхування») завдано механічних ушкоджень. Винним у спричиненні ДТП визнано водія забезпеченого позивачем транспортного засобу гр. ОСОБА_3

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Так, ст. 29 Закону, зокрема, передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Господарським судом встановлено, що в березні 2014р. до позивача звернувся страховик потерпілої у ДТП особи АТ «СК «АХА Страхування» з регресною вимогою про сплату 10898,22 грн., які останній виплатив власнику пошкодженого автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_2 в якості страхового відшкодування. На підставі представлених АТ «СК «АХА Страхування» документів, дослідження ринкової вартості позивачем складено страховий акт та виплачено АТ «СК «АХА Страхування» 10034,48 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (положення ст. 993 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З приводу посилання позивача на неповідомлення його як страхувальника про настання ДТП (страхового випадку), як на підставу заявлення даного позову, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Однак, із внесенням Законом України від 17.02.2011р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньотранспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у ст. 33 Закону було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону.

Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Разом з тим, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід зазначити, що у звязку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.

Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України в постанові від 12.02.2014р. у справі № 6-1цс14. У цій постанові Верховний Суд України зазначив, що висновок суду касаційної інстанції про те, що факт неповідомлення страховика про ДТП не є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування, є помилковим.

Крім цього, в постанові №6-186цс16 від 30.03.2016р. Верховний Суд України знову висловив правову позицію, що з огляду на зміст підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

У вказаній постанові, Верховний Суд України висловив також позицію, що підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає лише за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення.

З огляду на викладені положення законодавства та правові позиції Верховного Суду України, які є обовязковими до застосування, враховуючи те, що відповідачем не надано документальних доказів поважності причин відсутності повідомлення позивача про ДТП у встановлені строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів з відповідача в порядку регресу є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Суд не бере до уваги покликання відповідача, що спірні кошти слід стягнути з третьої особи, оскільки чинне законодавство України передбачає можливість стягнення коштів із страхувальника, а не із третіх осіб. В даній справі страхувальником виступає відповідач.

Суд також не бере до уваги, озвучену третьою особою правову позицію Верховного Суду України, викладену ним в постанові від 16.09.2015р. у справі № 6-284цс15, а саме те, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем та/або водієм застрахованого автомобіля страховика про настання страхового випадку не може бути покладене в основу рішення, оскільки таке повинне базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, відтак спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зокрема, така позиція Верховного Суду України не узгоджується із позицією цього суду, викладеною в постанові від 12.02.2014р. у справі № 6-1цс14. При цьому, Верховним Судом України не зроблено жодних застережень в постанові від 16.09.2015р. у справі № 6-284цс15, що він відходить від правової позиції, зробленої у справі № 6-1цс14.

Більше того, як вбачається із постанови від 16.09.2015р. у справі № 6-284цс15, зазначену у ній правову позицію Верховний Суд України висловив за інших обставин, ніж ті, що є в справі, яка розглядається. Як зазначено в постанові, у справі № 6-284цс15 існували обставини того, що відповідач у встановлений законом строк не повідомив страхову компанію з поважних причин, зокрема перебування матері відповідача на стаціонарному лікуванні у період з 9 до 28 червня 2012 року та її смерть, у зв'язку з чим відповідач був вимушений здійснювати пошук і придбання ліків, а згодом організацію поховання, що є достатньою умовою для звільнення відповідача від сплати страхового відшкодування в порядку регресу. Водночас, як вже зазначалося, в справі, що розглядається відповідачем не доведено поважності причин неповідомлення позивача.

Оскільки на підставі наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів судом достеменно встановлено вину працівника відповідача у скоєнні ДТП, факт заподіяння в результаті ДТП шкоди автомобілю Renault, державний номер НОМЕР_2, факт виплати позивачем АТ «СК «АХА Страхування» як страховику потерпілої у ДТП особи страхового відшкодування, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 27, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівське АТП-14630» (79019, м. Львів, вул. Городницька, 47; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10; ) 10034,48 грн. страхового відшкодування та 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10.06.2016 р.

Суддя Крупник Р.В.