ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016 Справа №911/1200/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", вул. Хорива, 11а, м. Київ, 04071

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Реал Естейт", вул. Бородіна, 16, м. Сімферополь, Автономна республіка Крим, 95022

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: не зявились

від відповідача: не зявились

Суть спору: Розглядається позов про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Представники сторін в судове засідання не зявились.

07.06.2016 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю явки представника в засідання.

У п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Також, слід зазначити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, згідно зі ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено протягом двох місяців з дня надходження позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Строк вирішення спору, встановлений статтею 69 ГПК України закінчується.

Виняткові випадки у цій справі відсутні, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

14.08.2008 ПАТ Банк Київська Русь (Іпотекодержатель) та ТОВ Фірма Консоль Лтд (ОСОБА_1, третя особа) уклали кредитний договір № 10124-6/КЛ зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами (далі - Кредитний договір).

10.12.2010 між ОСОБА_1 та ПАТ Банк Київська Русь укладений додатковий договір про внесення змін до Кредитного договору, яким зазначений Кредитний договір викладено, фактично, у новій редакції. Так, ОСОБА_1 зобов'язаний в порядку, передбаченому Кредитним договором, повернути Банку до 10.12.2011 Кредит, відкритий у вигляді відзивної невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 24 500 000,00 грн, сплатити відсотки за користування ним у розмірі 20% річних, сплатити неустойку (пеню, штраф), а також відшкодувати позивачу всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору.

Пунктом 10.1. Кредитного договору передбачено, що Кредитний договір діє по дату повного виконання ОСОБА_1 за Кредитним договором.

22.02.2010 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "Реал Естейт" (далі - відповідач, Майновий поручитель, Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 644. Додатково 27.12.2010 сторони уклали договір (за реєстровим № 5788) про внесення змін до Іпотечного договору від 22.02.2010 (далі - Іпотечний договір).

Згідно з п. 1.1. Іпотечного договору Майновий поручитель ОСОБА_1 з метою забезпечення належного виконання ТОВ Фірма "Консоль Лтд" Кредитного договору №10124-6/КЛ від 14.08.2008 з усіма додатковим угодами до нього, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених Іпотечним договором, наступне нерухоме майно:

- нежилі приміщення (офіс), загальною площею 85,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Великотирновська, будинок 22а, які належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства 13.11.2009, згідно рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради № 515 від 10.11.2009, зареєстрованого у Приватному підприємстві Полтавському бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 18.11.2009, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно - 18.11.2009 під № 28845969 (далі - Предмет іпотеки).

Так, відповідно до п. 2.1.4. Іпотечного договору у випадку невиконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Пункт 2.1.6. передбачає, що у випадку порушення відповідачем та/або третьою особою обов'язків за Іпотечним договором та/або Кредитним договором, в тому числі прострочення сплати чергових платежів по поверненню кредитних коштів та/або процентів та/або комісій, штрафів вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому Законом України "Про іпотеку" та Іпотечним договором.

Відповідно до п 4.1. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати Предмет іпотеки, якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання за Кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредитних коштів (чергового платежу по сплаті або частковій сплаті кредитних коштів) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісій та штрафних санкцій у строки, встановлені Кредитним договором.

Відповідно п. 4.3. Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється також на підставі рішення суду.

Пункт 4.4. Іпотечного договору містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на Предмет іпотеки шляхом прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі Іпотечного договору.

Відомості про іпотеку внесено до Державного реєстру іпотек, накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Як зазначає позивач, ТОВ Фірма "Консоль ЛТД", як ОСОБА_1, основне зобов'язання за вказаним вище Кредитним договором виконано не було.

Так, рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.11.2012 у справі № 5002-22/762-2012 позов ПАТ "Банк "Київська Русь" задоволено, стягнуто з TOB Фірма "Консоль Лтд" на користь позивача 24500000,00 грн заборгованості по кредиту, 5312013,61 грн заборгованості по відсоткам, 366771,54 грн пені, 147000,00 грн інфляційних втрат, 159082,19 грн 3% річних, 64380,00 грн судового збору.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.01.2014 у справі № 901/4212/13 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ фірма "Консоль ЛТД" на користь позивача 15758333,29 грн заборгованості по відсоткам, 65696,71 грн судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішеннями господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З огляду на вищевказане, факт наявності заборгованості у третьої особи перед позивачем у зв'язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору є преюдиціальним, тобто таким, що не потребує доказування.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання, а наявність судових актів про заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Як зазначає позивач, на дату подачі цього позову ОСОБА_1 не виконано зазначених рішень суду, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами та по пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за Кредитним договором зросла, у зв'язку з чим, станом на 29.03.2016 (дату підготовки позову) згідно перерахунку стягнутої судами суми, заборгованість ТОВ фірма "Консоль ЛТД" перед позивачем по Кредитному договору складає 35331086,19 грн, з яких: 7700000,00 грн - основна заборгованість за кредитом; 17617624,63 грн - сума несплачених відсотків; 126536,90 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 1689358,90 грн - пеня за несвоєчасну сплату основної суми заборгованості; 1983665,76 грн - відповідальність за порушення грошового зобов'язання; 6213900,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції.

У п. 6.2. Кредитного договору №10124-6/КЛ від 14.08.2008, а також у Іпотечному договорі від 22.02.2010 визначено право Банку звернути стягнення на заставлене майно.

Оскільки, строки повернення кредитних коштів ОСОБА_1 порушені, вимоги Банку про погашення заборгованості не виконані, позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності за ПАТ "Банк "Київська Русь".

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 ГК України, договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (про позику), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту, при чому одностороння відмова від виконання не допускається.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі).

Стаття 36 Закону України „Про іпотеку" передбачає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Так, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України „Про іпотеку".

Відповідно до ст. 37 Закону України „Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України Про іпотеку Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору Сторони оцінили предмет іпотеки у 821000,00 грн.

Таким чином, вказана вартість предмета іпотеки узгоджена сторонами Іпотечного договору.

Як досліджено судом, ОСОБА_1 порушив умови Кредитного договору, договору іпотеки в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Доказів в спростування наявності заборгованості за Кредитним договором №10124-6/КЛ від 14.08.2008 відповідачем суду не надано.

У звязку з порушенням ОСОБА_1 умов Кредитного договору у позивача виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43-44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

В рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Консоль Лтд (95022, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Бородіна, 16, , п/р № 34 в Промінвестбанку, м. Київ, МФО 300012) перед Публічним акціонерним товариством Банк Київська Русь (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11а, , МФО 300001) за кредитним договором № 10124-6/КЛ від 14.08.2008 в розмірі 35331086,19 грн, з яких: 7700000,00 грн - основна заборгованість за кредитом; 17617624,63 грн - сума несплачених відсотків; 126536,90 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 1689358,90 грн - пеня за несвоєчасну сплату основної суми заборгованості; 1983665,76 грн - відповідальність за порушення грошового зобов'язання; 6213900,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 22.02.2010 за реєстровим № 644: нежилі приміщення (офіс), загальною площею 85,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Великотирновська, будинок 22а, які належить Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма "ОСОБА_3" (95022, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Бородіна, 16; ) на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства 13.11.2009, відповідно до рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради № 515 від 10.11.2009, зареєстрованого у Приватному підприємстві Полтавському бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 18.11.2009, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно - 18.11.2009 під № 28845969, вартістю 821000,00 грн шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством Банк Київська Русь (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11а; , МФО 300001).

Визнати за Публічним акціонерним товариством Банк Київська Русь (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11а, , МФО 300001) право власності на нежилі приміщення (офіс), загальною площею 85,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Великотирновська, будинок 22а, які належить Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма "Реал Естейт" (95022, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Бородіна, 16; ) на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства 13.11.2009, відповідно до рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради № 515 від 10.11.2009, зареєстрованого у Приватному підприємстві Полтавському бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 18.11.2009, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно - 18.11.2009 під № 28845969.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Реал Естейт" (95022, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Бородіна, 16, ) на користь Публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11а, , МФО 300001) 12315,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Д.М. Сірош