КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 927/109/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Агрикової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: Дубін В.І. довіреність № 69 від 18.12.15

від відповідача 2: Сокирко Н.В. довіреність № 10-05/1383 від 01.04.15

від відповідача 3: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Прилуцьке лісове господарство"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31 березня 2016 року

у справі № 927/109/16 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Державного підприємства "Прилуцьке лісове господарство"

до: 1) Ічнянського районного дочірнього агролісогосподарського підприємства "Ічнярайагролісництво"

2) Чернігівської обласної державної адміністрації

3) Відділу держгеокадастру в Ічнянському районі Чернігівської області

про визнання протиправними та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта про право постійного користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Прилуцьке лісове господарство" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Ічнянського районного дочірнього агролісогосподарського підприємства "Ічнярайагролісництво", Чернігівської обласної державної адміністрації та Відділу держгеокадастру в Ічнянському районі Чернігівської області про визнання протиправними та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта про право постійного користування земельною ділянкою (а.с.2-5).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.02.2016 р. матеріали справи №927/109/16 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 927/109/16 від 31 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі (а.с. 146-151).

14 квітня 2016 року Державне підприємство "Прилуцьке лісове господарство" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 31 березня 2016 року у справі №927/109/16, в якій просить рішення від 31 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2016 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Прилуцьке лісове господарство" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №927/109/16 від 31 березня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Рудченка С.Г.

04 травня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Прилуцьке лісове господарство" на рішення Господарського суду міста Києва від 31 березня 2016 року у справі №927/109/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Рудченка С.Г., справу призначено до розгляду на 24 травня 2016 року.

25 травня 2016 року від відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

24 травня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 14 червня 2016 року.

13 червня 2016 року від відповідача-1 надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

13 червня 2016 року від відповідача-3 надійшла заява у якій він просив розглядати справу за відсутності його представника, а також залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення в силі.

У судовому засідання 14 червня 2016 року представники Ічнянського районного дочірнього агролісогосподарського підприємства "Ічнярайагролісництво" та Чернігівської обласної державної адміністрації надали суду пояснення, в яких просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, проти розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача не заперечували.

Представник Державного підприємства "Прилуцьке лісове господарство" у судове засідання 14 червня 2016 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 205 (а.с. 179).

Представник Відділу держгеокадастру в Ічнянському районі Чернігівської області у судове засідання 14 червня 2016 року не з'явився, відповідно до заяви від 06.06.2016 № 9-28-99.4-1937/2-16 просив судове засідання 14.06.2016 р. проводити за відсутності його представника, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 230 (а.с. 178).

Враховуючи ту обставину, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представників позивача та відповідача-3 не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників позивача та відповідача-3.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

04 квітня 2012 року Розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації від №113 позивачеві надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками для ведення лісового господарства на території Ічнянського району, в тому числі Вільшанівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (а.с. 105-107).

Позивач звернувся до Відділу держгеокадастру в Ічнянському районі Чернігівської області з метою реєстрації права користування земельною ділянкою, проте рішенням відповідача-3 від 15.04.2015 р. позивачеві у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру відмовлено з підстав наявності правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку, а саме Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №376401 від 22.04.2011 р., виданого відповідачу-1 (а.с. 20).

Посилаючись на наявність у нього фактичного права користування спірною земельною ділянкою та неправомірність надання її у постійне користування відповідачу-1, позивач звернувся до суду з даним позовом.

27 березня 2001 року рішенням Чернігівської обласної ради "Про надання в постійне користування земель лісового фонду" у постійне користування відповідачеві-1 для ведення лісового господарства надано земельні ділянки, у тому числі земельну ділянку площею 8663,0 га на території Ічнянського району, із числа земельних ділянок, що були у постійному користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили своє існування в процесі реформування, і належать до земель запасу (а.с. 120).

Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до пояснювальної записки до технічної документації по складанню державних актів на право постійного користування землею ДП "Ічняагролісництво" (Чернігів-2009), у відповідності з рішенням 15 сесії 23 скликання Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 р. відповідачу-1 надано у постійне користування 8663,0 га на території Ічнянського району, із числа земельних ділянок, що були у постійному користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили своє існування в процесі реформування, і належать до земель запасу. Землі, що підлягають передачі у постійне користування ДП "Ічняагролісництво" визначені фахівцями Ічнянської районної філії Чернігівського регіонального центру ДЗК згідно договору № 9 від 01.11.2001р. (а.с. 123).

Розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації від 02.07.2010 р. №194 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування відповідача-1 (а.с. 19), а в подальшому відповідачу-1 виданий Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №376401 від 22.04.2011 р. (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0156) (а.с. 22). При цьому зовнішні межі спірної земельної ділянки погоджено згідно відповідного Акту, наявного у матеріалах справи (а.с. 124).

Відповідно до частини першої статті 116 та частини першої статті 125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як встановлено ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Тобто, що спірна земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні відповідача-1 відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №376401 від 22.04.2011 р., який є єдиний правовстановлюючим документом щодо зазначеної у ньому земельної ділянки.

Посилання відповідача як на підставу позову на фактичне використання ним спірної земельної ділянки не може бути прийняте до уваги колегії суддів, оскільки відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Як на підставу правомірності користування спірними земельними ділянками позивач посилався на планшети лісовпорядкувальні (а.с. 14-17), складені на основі державного акта на право постійного користування землею, матеріалів лісовпорядкування 2001 р. та фотопланів 2007 р., проте, вказаних документів, на підставі яких було складено вказані планшети судам надано не було. Також, позивачем не було надано інших документів, які б посвідчували його право на спірну земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність у позивача землевпорядної документації у вигляді картографічних даних, яка не є Державним актом про право користування земельною ділянкою, не є правовстановлюючим документом на таку земельну ділянку і не доводить право користування нею.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

При цьому право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування.

Оспорюване позивачем розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 02.07.2010 р. №194 прийняте на виконання рішення Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 р. "Про надання в постійне користування земель лісового фонду", яке є чинним і позивачем не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про залишення поза увагою судом першої інстанції висновків Верховного суду України щодо застосування п. 5 розділу VIIІ "Прикінцеві та перехідні положення" Лісового кодексу, викладені у постанові від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, спростовуються фактичними обставинами справи, а саме, щодо того, що оспорюване позивачем розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 02.07.2010 р. №194 прийняте на виконання рішення Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 р. "Про надання в постійне користування земель лісового фонду", яке було прийнято раніше, ніж розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 04.04.2012 р. №113 про надання позивачеві дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками для ведення лісового господарства на території Ічнянського району, в тому числі Ольшанської сільської ради, є чинним і позивачем не оспорюється.

Таким чином, станом на дату прийняття відповідачем-2 розпорядження від 02.07.2010 р. №194 у позивача було відсутнє право на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками для ведення лісового господарства на території Ічнянського району.

З урахуванням викладеного колегія суді приходить до висновку про недоведеність наявності у позивача права користування спірною земельною ділянкою, та, відповідно, про відсутність будь-якого порушення права позивача щодо спірної земельної ділянки внаслідок відсутності такого права.

Право постійного користування відповідача-1 спірною земельною ділянкою є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, визначених законодавством, наявність яких не доведена позивачем належними та допустимими доказами.

Позивачем також не доведено порушень його прав та вимог закону під час прийняття відповідачем-2 спірного розпорядження від 02.07.2010 р. №194.

Крім того, безпідставними є і вимоги позивача до Відділу держгеокадастру в Ічнянському районі Чернігівської області, оскільки до функцій відповідача-3 ст. 15 Земельного кодексу України віднесено лише державну реєстрацію наявних прав на землю, а не розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення. При цьому, позивачем не доведено протиправність відмови відповідача-3 позивачеві у реєстрації прав на спірну земельну ділянку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 31 березня 2016 року у справі № 927/109/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Державного підприємства "Прилуцьке лісове господарство" на рішення Господарського суду міста Києва у справі № 927/109/16 від 31 березня 2016 року задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Прилуцьке лісове господарство" на рішення Господарського суду міста Києва від 31 березня 2016 року у справі № 927/109/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31 березня 2016 року у справі № 927/109/16 залишити без змін.

3. Справу № 927/109/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Г. Рудченко

О.В. Агрикова