донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

06.06.2016 справа №905/2208/14-908/6031/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_5 представник за довіреністю №б/н від 23.11.15р. ОСОБА_6 представник за довіреністю №21 від 20.01.16р. не з`явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від27.01.2016р.
у справі№905/2208/14-908/6031/14 (головуючий суддя: Смірнов О.Г., судді: Давиденко І.В., Топчій О.А.)
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь, Донецької області
до: за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаПублічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», м. Київ Публічного акціонерного товариства «Тельманівський карєр», с. Гранітне Волноваського району Донецької області, Тельманівський район
про визнання договору поруки припиненим
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Шляхове Будівництво Альтком звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_7, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства Тельманівський карєр про визнання договору поруки № 31V від 05.10.2007 року припиненим з 27.03.2012 року (том 1, а.с.11-16).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 05 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Донгорбанк, далі ОСОБА_7, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Перший Український ОСОБА_7 (відповідач), та Відкритим акціонерним товариством Тельманівський карєр, далі Позичальник, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Тельманівський карєр (третя особа) був укладений кредитний договір №31V, за умовами (п. 1.1.) якого ОСОБА_7 зобовязується видати Позичальнику кредит на наступних умовах:- сума кредиту 3801325,00 (три мільйони вісімсот одна тисяча триста двадцять пять) євро;- цільове використання кредиту: для оплати обладнання за контрактом з фірмою Буркхард ГмбХ;- строк повернення кредиту 03 (третє) жовтня 2012 року;- проценти за користування кредитом за строковою заборгованістю в розмірі 10 (десять) % річних;-проценти за безпідставне користування кредитом за простроченою заборгованістю в розмірі 15 (пятнадцять) % річних. До вказаного Кредитного договору між сторонами були укладені додаткові угоди № 1 від 06.10.2007 року, № 2 від 06.11.2008 року, № 3 від 27.11.2008 року, № 4 від 05.01.2009 року, № 6 від 31.03.2009 року, № б/н від 01.02.2010 року, № б/н від 01.06.2010 року, № б/н від 01.07.2010 року, № б/н від 20.07.2010 року, № б/н від 30.07.2010 року, № б/н від 31.08.2010 року, № б/н від 29.10.2010 року, № б/н від 16.12.2010 року, № б/н від 31.01.2011 року, № б/н від 28.02.2011 року, № б/н від 31.03.2011 року, № б/н від 29.04.2011 року, № б/н від 30.04.2011 року, № б/н від 16.05.2011 року, № б/н від 26.05.2011 року, № б/н від 18.07.2011 року, № б/н від 25.07.2011 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач також посилався на те, що при укладанні договору поруки він поручався по зобовязанням третьої особи перед відповідачем за кредитними операціями, а саме повернення одержаного кредиту, сплатити відсотків кредитором та відшкодувати понесені збитки відповідача у разі не виконання третьою особою взятих на себе кредитних зобовязань, що є основним зобовязанням. Договором поруки не встановлена порука позивача стосовно забезпечення третьою особою надходження іноземної виручки на рахунки відкриті у відповідача. По даним зобовязанням позивач не виступав поручителем, як гарантом, і тому застосування до позивача наслідків не виконання даних зобовязань, є неправомірним. Позивач вважає, що він був введений в оману, так як відповідачем не було доведено до позивача і не отримано згоду на зміну умов основного зобовязання. Тобто у додатковій угоді №4 до договору поруки повинно було бути зазначено про встановлення додаткового зобовязання боржника (Третя особа) перед Банком /Кредитором (відповідач) стосовно надходження валютної виручки. Однак цього зроблено з боку відповідача не було.

Відповідно до частини першої статті 559 Цивільного кодексу України припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. Тобто при укладенні додаткової угоди №24 від 27.03.2012 р. до кредитного договору, договір поруки припинив свою чинність.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.01.2016р. у справі №905/2208/14-908/6031/14 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове Будівництво Альтком до Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_7 про визнання договору поруки № 31V від 05.10.2007 року припиненим з 27.03.2012 року відмовлено (том 2, а.с.187-195).

Рішення мотивовано необґрунтованістю заявлених позивачем вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» звернулося з апеляційною скаргою б/н від 19.02.2016 р., в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 27.01.2016р. по справі №905/2208/14-908/3031/14; винести постанову про визнання договору поруки №31V від 05.10.2007 р. припиненим з 27.03.2012 р. (том 3, а.с.13-22).Також апелянтом було надано клопотання про продовження строку для подання апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм ст.ст. 91-98, 103, 104 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 192,627,524,533,11,509,546,549,551,553,554,559,611, ЦК України, ст. 207,230, 180, 207,345 Господарського кодексу України. Зазначає, що рішення господарського суду Запорізької області від 27.01.2016 р. прийнято на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням застосування норм матеріального та процесуального права, та невірного трактування умов, що були викладені у належних доказах.

Також, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції були не вірно трактовані умови договорів та додаткових угод. А також не належним чином враховані доводи та докази наведені апелянтом за позовною заявою, невірно застосовані норми матеріального права і невірно трактовані положення пленумів ВГСУ, ВСУ при винесені рішення по справі. Так підставою для припинення поруки в порядку ч.1 ст.559 ЦК України є сукупність двох умов внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 16.03.16р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Колядко Т.М., суддів - Ломовцева Н.В.,

ОСОБА_8А.(том 3, а.с.1).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.03.2016 було відновлено пропущений строк для подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь, Донецька область прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.04.2016р. (том 3, а.с.2)

11.04.2016 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» надійшло клопотання б/н від 08.04.2016 р., в якому останній просить здійснити фіксування судового процесу по розгляду апеляційної скарги ТОВ «ШБ «Альтком» на рішення господарського суду Запорізької області від 27.01.2016р. по справі №905/2208/14-908/6031/14 за позовом ТОВ «ШБ «Альтком» до ПАТ «ПУМБ», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на строні відповідача ПАТ «Тельманівський карєр», про визнання договору поруки №31Vвід 05.12.2007 р. припиненим з 27.03.2012 р., за допомогою звукозаписувального технічного засобу (том 3, а.с.54).Вказане клопотання розглянуто судовою колегією та прийнято до провадження.

11.04.2016р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від ПАТ «ПУМБ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який було розглянуто судовою колегією, в якому останній просить апеляційну скаргу ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» на рішення господарського суду Запорізької області від 27.01.2016 р. по справі №905/2208/14-908/6031/14 залишити без задоволення (том 3, а.с.55-58).

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду від 12.04.2016 р. у звязку із неможливістю головуючого судді Колядко Т.М. продовжувати розгляд справи у звязку із довготривалим перебуванням на лікарняному, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначити повторний автоматизований розподіл справи №905/2208/14-908/6031/14 (том 3, а.с.65).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2016 р. було сформовано склад суддів (за наявності), головуючий суддя: Чернота Л.Ф., судді: Зубченко І.В., Бойченко К.І. (том 3, а.с.66).

13.04.2016 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від ПАТ «ПУМБ» надійшло клопотання б/н від 08.04.2016 р., в якому останній просить долучити до матеріалів справи №905/2208/14-908/6031/14 за позовом ТОВ «ШБ «Альтком» до ПАТ «ПУМБ», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Тельманівський карєр», про визнання договору поруки №31 Vвід 05.12.2007 р. припиненим з 27.03.2012 р., оригінал опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 08.04.2016 р. на підтвердження направлення апелянту (ТОВ «ШБ «Альтком») від ПАТ «ПУМБ» на апеляційну скаргу на рішення господарського суду Запорізької області від 27.01.2016 р. по справі №905/2208/14-908/6031/14, з доданими до нього документами (том 3, а.с.67-68).Вказане клопотання було розглянуто судовою колегією та долучене до матеріалів справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.04.2016 р. у звязку із неявкою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, з метою дослідження та зясування фактичних обставин справи, для всебічного, повного і обєктивного розгляду справи, для надання пояснень по справі, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відкладення розгляду справи на 25.04.2016 р. (том 3, а.с.73-74).

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду від 1904.2016 р. у звязку із неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_9 через перебування у відпустці на дату слухання справи -25.04.2016 р., відповідно до пункту 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначити повторний автоматизований розподіл справи №905/2208/14-908/6031/14 (том 3, а.с.75).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2016 р. було сформовано склад суддів (за наявності), головуючий суддя: Чернота Л.Ф., судді: Стойка О.В., Бойченко К.І. (том 3, а.с.76).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.16р. у зв`язку з неявкою в судове засідання представника третьої особи з метою всебічного дослідження матеріалів справи в їх сукупності, додержання прав сторін розгляд справи №905/2208/14-908/6031/14 будо відкладено на 06.06.2016р. о 10:45 хв.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на вимогах, викладених в апеляційній скарзі та просив суд, скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 27.01.2016р. по справі №905/2208/14-908/6031/14. Винести постанову про визнання договору поруки №31V від 05.10.2007р. припиненим з 27.03.2012р.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Запорізької області від 27.01.2016р. у справі №905/2208/14-908/6031/14 та просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення першої інстанції без змін.

В судове засідання 06.06.2016р. представник третьої сторони не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1,99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №905/2208/14-908/6031/14, та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Тельманівський карєр, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Тельманівський карєр (боржник, третя особа), Товариством з обмеженою відповідальністю Шляхове Будівництво Альтком (поручитель, позивач) та Закритим акціонерним товариством Донгорбанк, (кредитор), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Перший Український ОСОБА_7 (відповідач), було укладено договір поруки № 31V, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором № 31V від 05.10.07 р. (основне зобовязання). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення основного зобовязання боржником. (п. 1.1.)

Відповідно до п. 1.2. Договору обсяг відповідальності поручителя перед кредитором визначається умовами та обсягом зобовязань боржника перед кредитором за основним зобовязанням, включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, неустойки (пені, штрафів) та завданих збитків, а саме: повернути кредит в порядку, передбаченому основним зобовязанням, в сумі 3801325,00 (три мільйони вісімсот одна тисяча триста двадцять пять) євро, строк виконання зобовязання до 03.10.2012 року (включно); сплатити проценти за строковою заборгованістю за ставкою 10% річних; сплатити проценти за безпідставне користування кредитними коштами (за простроченою заборгованістю) за ставкою 15% річних; сплатити неустойки та відшкодування збитків відповідно до умов основного зобовязання.

З моменту укладання кредитного договору, як основного зобовязання, до договору поруки вносились зміни додатковими угодами №1 від 01.02.2010 року, №2 від 01.06.2010року, № 3 від 29.07.2011 року з протоколом розбіжностей.

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 29.07.2011 року) встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо. У разі порушення боржником зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовязання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Умовами п. п. 2.2. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 29.07.2011 року) сторони погодили, що у разі внесення змін до договору, з якого випливає зобовязання, що мають наслідком збільшення обсягу відповідальності поручителя, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобовязання в розрізі таких змін за умови, якщо Поручитель письмово погодився із такими змінами у зобовязанні. Також письмового погодження потребує зміна валюти зобовязання.

Пунктом 2.4. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 29.07.2011 року) визначено, що положення п. 2.2. цього договору не стосуються змін, які можуть відбутись у зобовязанні у випадках, які були прямо передбачені в тексті договору, з якого випливає зобовязання (в тому числі тих, що тягнуть за собою збільшення обсягу відповідальності поручителя). Зважаючи на те, що поручитель до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами договору, з якого випливає зобовязання, такі зміни вважаються заздалегідь погодженими поручителем.

В подальшому 27.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_7 (ОСОБА_7, відповідач), та Публічним акціонерним товариством Тельманівський карєр (Позичальник, третя особа) була підписана додаткова угода № 24 до Кредитного договору, якою останній був викладений в новій редакції, зокрема погоджено наступне:

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 24 від 27.03.2012 року) банк зобов'язується надати позичальнику кредит у розмірі 1882215,44 (один мільйон вісімсот вісімдесят дві тисячі двісті пятнадцять євро 44 центів) євро, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором.

Згідно з п. 6.1. кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 24 від 27.03.2012 року) позичальник зобовязаний повернути кредит в повному обсязі не пізніше 31 жовтня 2012 року відповідно до наведеного в цьому пункті графіку.

Пунктами 7.1, 7.2. кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 24 від 27.03.2012 року) встановлено, що за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити банку відповідну плату в порядку і на умовах, обумовлених нижче, а саме проценти за користування Кредитом, що встановлюються за фіксованою процентною ставкою, яка становить 10 % (десять процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік). У випадку невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав ( в т.ч. форс-мажорного характеру) зобовязань/умов, встановлених п. 10.3.6.1 та/ п. 10.3.6.2., цього договору (одного, декількох або сукупності зазначених зобовязань), незважаючи на положення п. 7.2.1. цього договору, процентна ставка за користування кредитом становить 12% (дванадцять процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік).

Пунктами 10.3.6.1., 10.3.6.2. кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 24 від 27.03.2012 року) передбачені зобовязання позичальника, а саме: протягом строку дії цього договору забезпечувати перебування рухомого та нерухомого майна, яке буде передано банку в забезпечення виконання зобовязань за цим договором відповідно до п. 8.1. цього договору, застрахованим у страховика, схваленого банком, а також починаючи з 01.04.2012 року забезпечити надходження експортної виручки, номінованої в іноземних валютах, на поточні рахунки, відкриті в банку, в обсязі не меншому ніж 5 (пять) мільйонів російських рублів. Підрахунок розміру обсягу надходження експортної виручки Позичальника за попередній місяць визначається в перший банківський день наступного календарного місяця.

Того ж дня, 27.03.2012 року, між Публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_7 (кредитор, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Шляхове Будівництво Альтком (поручитель, позивач) була підписана додаткова угода № 4 до договору поруки № 31V, за умовами якої сторони погодили внести зміни до Договору поруки, зокрема викласти п.п. 2.1.1. Статті 2 Зобовязання, забезпечені порукою Договору поруки в іншій редакції. Так, за умовами п. 2.1. (п.п. 2.1.1.) договору поруки порукою в новій редакції забезпечується виконання наступних зобовязань боржника перед кредитором: повернути кредит в сумі 1882215,44 (один мільйон вісімсот вісімдесят дві тисячі двісті пятнадцять євро 44 центів) євро у строк не пізніше 31 жовтня 2012 року відповідно до нижченаведеного графіку (п. 2.1.1.1.); щомісячно не пізніше 5 (пяти) календарних днів, наступних за 10 (десятим) числом кожного місяця, сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 10% (десять процентів) річних та у випадках, передбачених Кредитним договором, у наступних розмірах: 12% (дванадцять процентів) річних (з розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік) (п. 2.1.1.2) та ін. обовязки.

Але, позивач в позові заперечує проти внесених змін до кредитного договору, зокрема додатковою угодою № 24 від 27.03.2012 року, у звязку з тим, що внесені вказаною угодою оскільки зі змістом вказаної додаткової угоди він ознайомлений не був та її умови не були доведені до позивача. При цьому вказує, що додаткове зобовязання боржника (третьої особи) перед банком (відповідачем) стосовно забезпечення надходження валютної виручки не було обумовлено у додатковій угоді № 4 від 27.03.2012 року до договору поруки, у звязку з чим вважає, що його було введено в оману при укладенні вказаної угоди до договору поруки. Тому з посиланням на приписи ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України саме з дати укладання вищевказаної додаткової угоди № 24 до кредитного договору 27.03.2012 року просить визнати договір поруки № 31V від 05.12.2007 року припиненим.

За своєю правовою природою предмет спору повязаний з кредитним договором, виконання зобовязань за яким було забезпечено договором поруки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 1054 Цивільного кодексу України та ст. ст. 180, 181 Господарського кодексу України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 Господарського кодексу України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.зміни призвели до збільшення його обсягу відповідальності як поручителя та вказані зміни в порушення умов договору поруки були здійснені без отримання його письмової згоди,

Приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави про позику та договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 553 Цивільного кодексу України визначає зміст договору поруки: за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Частинами 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Предметом поданого в даній справі позову є вимоги позивача про визнання договору поруки № 31V від 05.10.2007 року припиненим з 27.03.2012 року у звязку зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя без отримання його письмової згоди при укладенні додаткової угоди № 24 від 27.03.2012 року до кредитного договору.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, закон пов'язує припинення поруки за наявності одночасно двох умов, а саме: внесення змін до основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Положеннями п. 4.1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 року Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів розяснено, що збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни забезпеченого порукою зобов'язання суди повинні розуміти як: підвищення розміру процентів або встановлення нових умов щодо порядку зміни розміру процентної ставки, що призведе до її збільшення; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти; установлення або збільшення розміру неустойки; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо.

На пiдставi частини першої статтi 559 ЦК України припинення поруки можливе тодi, коли наслiдком таких змiн стало збiльшення матерiальної вiдповiдальностi поручителя без його згоди.

Поряд зі встановленням факту збільшення обсягу відповідальності поручителя вирішальним для розгляду даної справи по суті є дослідження наявності чи відсутності згоди поручителя на таке збільшення.

Зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом(ч. 1 статті 651 Цивільного кодексу України).

Але, згода поручителя повинна бути отримана шляхом укладення додаткової угоди до договору поруки, або виражена іншим способом передбаченим договором.

Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Отже, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Для ретельного дослідження правовідносин та з метою встановлення обсягу зобовязань третьої особи за кредитним договором 31V від 05.10.2007 року та правильного вирішення спору у даній справі ухвалою суду від 08.04.2015 року було призначена судово-економічна експертиза.

За висновком експерта №409/24 від 03.12.2015 року в рамках проведення судово-економічної експертизи, встановлено, що в результаті співставлення умов надання кредиту, передбачених в договорі №31V від 05.10.2007р. зі змінами до дати укладання додаткової угоди №24 від 27.03.2012 року, з умовами використання базової та підвищеної ставки кредитування, передбаченими додатковою угодою №24 від 27.03.2012р., підтверджується застосування підвищеної процентної ставки за користування кредитом у випадку невиконання Позичальником додаткових вимог, визначених п.п. 10.3.6.1. та/ або 10.3.6.2, що не було передбачено Кредитним договором в редакціях до 27.03.2012 року чим були змінені базові умови кредитування в бік розширення умов застосування підвищеної ставки.За результатами проведеної експертизи експерт встановив збільшення обсягу грошових зобовязань ПАТ Тельманівський карєр (третя особа) перед ПАТ Перший міжнародний банк за кредитним договором № 31V від 05.10.2007 року внаслідок укладення додаткової угоди від 27.03.2012 року до вказаного кредитного договору.

Із матеріалів справи вбачається, за умовами підписаної між відповідачем (кредитором) та позивачем (поручителем) додаткової угоди №4 від 27.03.2012 року до договору поруки сторони узгодили перелік зобовязань, що випливають з кредитного договору, які забезпечуються порукою, тобто зобовязання, які поручитель зобовязується виконати у разі невиконання їх боржником, зокрема згідно п.п. 2.1.1.2. щомісячно не пізніше 5 (пяти) календарних днів, наступних за 10 (десятим) числом кожного місяця, сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 10% (десять процентів) річних та у випадках, передбачених кредитним договором, у наступних розмірах: 12% (дванадцять процентів) річних (з розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік). Тобто з аналізу змісту вказаного підпункту договору поруки вбачається, що поручитель поручається забезпечувати виконання боржником перед кредитором зобовязання щодо сплати 12% (дванадцять процентів) річних (з розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік) у випадках, передбачених кредитним договором.

Оскільки умовами підписаного між відповідачем (банк) та третьою особою (позичальник, боржник за договором поруки) кредитного договору в редакції додаткової угоди № 24 від 27.03.2012 року (п.п. 7.2.2.) прямо передбачений обовязок позичальника (третьої особи) сплатити банку плату за користування кредитом за процентною ставкою 12% (дванадцять процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік) у випадку невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав (в т.ч. форс-мажорного характеру) зобовязань/умов, встановлених п. 10.3.6.1 та/ п. 10.3.6.2. (забезпечення надходження експортної виручки), цього договору (одного, декількох або сукупності зазначених зобовязань), незважаючи на положення п. 7.2.1. цього договору.

Відтак позивач, підписавши вказану додаткову угоду до договору поруки, погодився в тому числі щодо покладення на нього як поручителя, який згідно умов п. 1.3. договору поруки відповідає перед кредитором як солідарний боржник, відповідальності у вигляді сплати процентів за ставкою 12% річних в разі невиконання боржником (третьою особою) умов вказаних пунктів кредитного договору.

Таким чином, з викладеного вбачається, що внаслідок підписання позивачем та відповідачем додаткової угоди № 4 від 27.03.2012 року до договору поруки, умовами якої (п.п. 2.1.1.2.) сторони погодили забезпечення порукою виконання зобовязання боржника перед кредитором, що випливають з кредитного договору, зокрема щодо сплати в тому числі 12% (дванадцять процентів) річних (з розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік) у випадках, передбачених Кредитним договором, відповідно відбулось збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя, який в силу умов п. 1.3. договору поруки відповідає перед кредитором як солідарний боржник.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач висловив свою згоду на внесення змін в частині покладених на нього зобовязань як поручителя, в тому числі щодо сплати процентів за підвищеною відсотковою ставкою (12% річних) у випадках, які прямо передбачені кредитним договором, шляхом підписання додаткової угоди № 4 від 27.03.2012 року до договору поруки, тому погодився із внесення змін до основного зобов'язання, які відбулись 27.03.2012 року за додатковою угодою № 24 до кредитного договору.

У звязку з вищевикладеним, зміни внесені до Кредитного договору додатковою угодою № 24 від 27.03.2012 року не припиняють поруки, оскільки збільшення обсягу відповідальності поручителя (позивача) внаслідок укладення додаткової угоди № 24 від 27.03.2012 року до кредитного договору відбулось за наявності його згоди шляхом підписання ним додаткової угоди № 4 від 27.03.2012 року до договору поруки.

Враховуючи вищенаведене судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для визнання договору поруки припиненим з 27.03.2012 року.

Посилання позивача на те, що його було введено в оману у звязку з не ознайомленням з умовами додаткової угоди № 24 від 27.03.2014 року до кредитного договору та відсутності його згоди на внесення змін до основного зобовязання, спростовуються, по-перше, підписаною ним з відповідачем додатковою угодою № 4 від 27.03.2012 року до договору поруки, якою був узгоджений обсяг відповідальності поручителя в частині покладених на нього зобовязань, по-друге, протоколом загальних зборів учасників ТОВ ШБ Альтком № 05/03/12-01 від 05.03.2012 року, згідно якого на повістці дня учасниками товариства розглядалось питання Про зміну умов кредитування ПАТ Тельманівський карєр в банку, поручителем за зобовязаннями якого є ТОВ ШБ Альтком, та було прийнято позитивне рішення: підписати з банком додаткову угоду до договору поруки № 31 V від 05.10.2007 року, на умовах в тому числі із застосуванням процентних ставок 10-12% річних з оплатою інших погоджених з банком платежів та комісій.

Також, питання збільшення відсоткової ставки за користування кредитом досліджувалось під час розгляду справи №905/3114/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до відповідачів: Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар`єр та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №31V від 05.10.2007 року з загальному розмірі станом на 22.04.2013р. 929621,24 євро, яка розглядалась господарським судом Донецької області.

Так, рішенням Господарського суду Донецької області від 04.03.2014 року встановлено, що відповідне підвищення відсоткової ставки здійснюється не в односторонньому порядку, як зазначають відповідач-1 та відповідач-2 у відзивах, а у відповідності до умов договору (п. 7.2.2.), які є узгодженими сторонами в двосторонньому порядку, у звязку з чим судом були відхилені як безпідставні заперечення відповідачів проти нарахування відсотків за користування кредитними коштами за відсотковою ставкою 12% річних. Разом з тим у вказаному рішенні суд відхилив доводи відповідача про припинення поруки у звязку зі збільшенням розміру зобовязання з огляду на те, що зазначене спростовується додатковою угодою № 4, яка була підписана позивачем та відповідачем-2 27.03.2012 року.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року у справі № 905/3114/13 за наслідками перегляду в апеляційному порядку рішення Господарського суду Донецької області від 04.03.2014 року, останнє було скасовано частково, зокрема в частині відмови у стягненні пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 75880,54 євро, та прийнято в цій частині нове рішення. Так, судовою колегією апеляційного суду у вказаній постанові були відхилені як безпідставні посилання заявника апеляційної скарги (ТОВ ШБ Альтком) на застосування підвищеної процентної ставки з огляду на п. 2.4. Договору поруки (в редакції додаткової угоди № 3 від 29.07.2011 р), яким закріплено, що положення п. 2.2. цього Договору не стосуються змін, які можуть відбутися у зобовязанні у випадках, які були прямо передбачені в тексті цього договору, з якого випливає зобовязання, в тому числі тих, що тягнуть за собою збільшення обсягу відповідальності поручителя). Зважаючи на те, що поручитель до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами договору, з якого випливає зобовязання, такі зміни вважаються погодженими. Також судова колегія визнала безпідставними посилання заявника апеляційної скарги на незаконне підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки встановила що таке підвищення відбулось у відповідності до умов кредитного договору (п. 7.2.2.), які є узгодженими сторонами в двосторонньому порядку. Разом з тим колегія суддів апеляційної інстанції в постанові також відхилила твердження апелянта про необізнаність його щодо збільшення відсоткової ставки, оскільки вказане спростовується наявною в матеріалах справи копією протоколу загальних зборів учасників ТОВ Альтком № 05/03-12-01 від 05.03.2012 року, згідно якого на повістці дня третім питання розглядалось Про зміну умов кредитування ПАТ Тельманівський карєр в банку, поручителем за зобовязаннями якого є підприємство. При розгляді цього питання, в тому числі розглядається процентна ставка 10-12%. Відомості, встановлені в рамках справи № 905/3114/15, приймаються судом до уваги з врахуванням приписів ст. 35 ГПК України, оскільки постанова Харківського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року у справі № 905/3114/13 набрала законної сили в день її прийняття відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК України.

У даному випадку, обставини з посиланням на введення позивача в оману, можуть бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом про визнання конкретного договору або додаткової угоди до договору недійсними.

Твердження позивача про не направлення відповідачем на адресу поручителя (позивача) жодних вимог або повідомлень та у звязку з цим про необізнаність стосовно порушень третьою особою кредитного договору спростовуються наявною в матеріалах справи вимогою № КНО-61-05-590-в від 29.03.2013 року з доказами її направлення на адресу позивача та отримання вказаної вимоги останнім згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, копії вказаних доказів містяться в матеріалах справи (том 1, а.с. 216, 217 в т.ч. на зворотній стороні).

Колегія суддів вважає, що позивач не довів суду першої інстанції відсутність своєї згоди на внесення змін до основного зобовязання, внаслідок чого відбулось збільшення обсягу його відповідальності, а відтак і наявність передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України підстав для визнання договору поруки припиненим. Тому, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове Будівництво Альтком до Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_7 про визнання договору поруки № 31V від 05.10.2007 року припиненим з 27.03.2012 року правомірно відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Донецької області від 27.01.2016р. у справі № 905//2208/14-908/6031/14.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Запорізької області від 27.01.2016р. у справі № 905/2208/14-908/6031/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 27.01.2016р. у справі №905/2208/14-908/6031/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Л.Ф.Чернота

Судді: К.І.Бойченко

ОСОБА_3

Надруковано 6 екз.:

1-позивачу,

1 відповідачу

1 третій особі

1-у справу,

1-ДАГС,

ГСЗО