ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. Справа № 922/3457/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Плужник О.В., суддя Пушай В.І., суддя Слободін М.М.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 13.01.2016 року №19/0/45-16

треьої особи - не з'явився

відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 31.05.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПФ "КРАМ", м. Харків (вх. №1254 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 20.07.15 року у справі № 922/3457/15

за позовом Департаменту економіки та комунального майна ОСОБА_3 міської ради, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 міська рада, м. Харків

до Приватної фірми "КРАМ", м. Харків

про спонукання до укладення договору

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до ПФ "КРАМ" (відповідач) звернувся Департамент економіки та комунального майна (позивач). У позовній заяві позивач просить суд спонукати відповідача укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова у редакції, що викладена у прохальній частині позовної заяви. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані не виконанням відповідачем вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також вимогами ст.ст. 1, 2, 4, 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.07.2015 року у справі №922/3457/15 (суддя Погорелова О.В.) позов задоволено повністю.

Відповідач не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права при його прийнятті.

Просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.07.2015 року у справі №922/3457/15 та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_3 міська рада, свого представника в засідання судової колегії не направила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи за поданою апеляційною скаргою.

Судова колегія, в межах вимог передбачених ст. 101 ГПК України, повторно розглянувши справу та перевіривши повноту, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду першої інстанції з наступних підстав.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що Управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна листом від 29.09.2014 року №741/2/124-14 відповідача проінформовано про необхідність звернення до виконавчих органів ОСОБА_3 міської ради для укладення договору про пайову участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, а листом від 13.11.2014 року №898/0/124-14 направлено до відповідача для розгляду та підписання два оригінали договору про пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, складеного відповідно до примірного договору, передбаченого Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженим рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 09.11.2011 р. №804 "Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова" з наступними змінами, який містить всі істотні умови, визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 11.08.2014 року за №ХК 59, ПФ "КРАМ" (відповідач) є замовником на будівництво СТО з допоміжними приміщеннями по пров. Білобровському у м. Харкові загальною площею будівлі літ. "А-3" 2790,0 кв.м.

Об'єкт введений в експлуатацію, проте, відповідач пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, яка здійснюється на підставі договору, не взяв.

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про обов'язок замовника (відповідача) взяти пайову участь відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також згідно з Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженим рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 09.11.2011 р. №804 "Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова" з наступними змінами та задовольнив позовні вимоги.

Судова колегія апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Загальний порядок укладання господарських договорів визначений у ст. 181 ГК України. В свою чергу, примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та ст. 649 ЦК України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов. При цьому можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органу державної влади чи місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом).

Отже, необхідною підставою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірного спору між сторонами. При цьому, суди повинні виходити з вимог законодавства, яке є чинним на момент виникнення переддоговірного спору та його вирішення в судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 187 ГК України передбачено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності, спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з ч. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до ст. 1 "Про архітектурну діяльність" замовник - це фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

Відповідно до п. 1 Порядку розроблення проектної документації на будівництва об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 р. №45, будівництво - це нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація та капітальний ремонт обєктів будівництва. Обєкт будівництва - це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та/або частини, лінійні обєкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Таким чином, відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 09.11.2011 р. №804 (зі змінами внесеними рішенням від 22.05.2013 р. №319), був затверджений Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, який містить механізм залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 Порядку пайова участь у розвитку інфраструктури м. Харкова є обовязковою для всіх замовників (фізичних осіб - підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення та реставрацію (далі - будівництво) обєкта містобудування на території м. Харкова, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення обєкта будівництва.

Згідно з п.п.1.3. п. 1 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах:

1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для житлових будинків.

Згідно з п.п.1.4. п. 1 Порядку до проекту рішення ОСОБА_3 міської ради про відведення замовнику будівництва відповідної земельної ділянки під забудову Департаментом містобудування, архітектури та земельних відносин ОСОБА_3 міської ради включається пункт щодо зобовязання замовника до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію укласти та виконати договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до п.п. 2.1.-2.1.1. п. 2 Порядку залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, що укладаються з Департаментом економіки та комунального майна ОСОБА_3 міської ради. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки, після погодження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки, зобовязаний звернутися до Департаменту економіки та комунального майна ОСОБА_3 міської ради для укладення попереднього договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Отже, приписи ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою визначається граничний термін для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), є імперативною нормою.

Як вбачається зі змісту Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 11.08.2014 року за № ХК 59, ПФ "КРАМ" (відповідач) є замовником на будівництво СТО з допоміжними приміщеннями по пров. Білобровському у м. Харкові загальною площею будівлі літ. "А-3" 2790,0 кв.м.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наведених в рішенні суду обставин вбачається, що відповідний переддоговірний спір між сторонами виник в листопаді 2014 року, коли позивач відповідно до вимог ст. 181 ГК України направив відповідачу проект договору.

Відповідно ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

При цьому, приписи ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", які визначають граничний термін для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (не пізніше дати прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), є імперативними, тобто підлягають обов'язковому виконанню всіма учасниками спірних правовідносин, а не лише відповідачем, як замовником будівництва.

Таким чином, якщо замовник не звернувся про укладення договору та не підписав договір у встановлений термін, виконавчий комітет та/або Департамент економіки та комунального майна ОСОБА_3 міської ради, вправі звернутися з позовом про укладення договору в судовому порядку, проте, необхідною підставою для укладення договору про пайову участь за рішенням суду є виникнення між сторонами переддоговірного спору в межах строків укладання договору, встановлених законом.

У зв'язку з цим, апеляційна інстанція не приймає до уваги твердження позивача про те, що замовник будівництва зобов'язаний був до прийняття об'єкта в експлуатацію звернутися до місцевого виконавчого органу для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста і термін "до прийняття об'єкта в експлуатацію" стосується тільки замовника будівництва, а не Департаменту економіки та комунального майна ОСОБА_3 міської ради, яке, в разі невиконання згаданого обов'язку відповідачем, має повне право спонукати останнього в судовому порядку до укладання такого договору навіть після введення об'єкта в експлуатацію.

Адже, такі твердження ґрунтуються виключно на помилковому довільному тлумаченні імперативної норми ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка не містить жодних застережень щодо непоширення відповідного граничного терміну стосовно позивача - Департаменту економіки та комунального майна ОСОБА_3 міської ради, уповноваженого своєчасно здійснювати роботу щодо укладання договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури міста.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", укладення спірного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова після введення об'єкта будівництва в експлуатацію суперечить вимогам названого Закону.

Тому, судом першої інстанції невірно застосовані ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Вищого господарського суду України від 19.11.2012 у справі №5010/240/2012-22/9, від 06.03.2013 у справі №5010/846/2012-3/40, від 17.07.2013 у справі №5010/1650/2012-6/31, від 20.01.2015 у справі №909/605/14, від 22.03.2016 у справі №911/4538/16 від 29.03.2016 р. у справі №909/947/15 тощо.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 20.07.15 року у справі №922/3457/15 прийнято без урахування фактичних обставин справи та діючого законодавства, тому підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Таким чином, керуючись ст. ст. 181, 187 ГК України, ст. 649 ЦК України, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, ст.ст. 104-105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити. Рішення господарського суду Харківської області від 20.07.15 року у справі № 922/3457/15 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.06.16

Головуючий суддя Плужник О.В.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Слободін М.М.