ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р. Справа № 922/1783/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Пуль О.А.

при секретарі Курченко І.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №08-11/1474/2-16 від 22.04.2016р.),

відповідача не з`явився

1-ї третьої особи не зявився

2-ї третьої особи не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1062 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2016 року по справі №922/1783/14

за позовом Харківської міської ради, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецавтотранс", м. Харків,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, м. Харків,

2) Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області, м. Харків,

про розірвання договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 р. Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом про розірвання договору оренди землі від 20.04.2006р. №83 (зі змінами на підставі Договору про зміну договору від 27.07.2012р. №00066) на земельну ділянку площею 0,2024 га, кадастровий №:09:016:0043, по вул. Блюхера, 15-А, укладений між Харківською міською радою (м-н Конституції. 7, м. Харків, 61200, код 04059243) та ТОВ «Укрспецавтотранс» (вул. Чернишевська, буд. 40, м. Харків, 61002, код 31342232) та про зобовязання ТОВ «Укрспецавтотранс» (вул. Чернишевська, буд. 40, м. Харків, 61002, код 31342232) повернути Харківській міській раді земельну ділянку площею 0,2024 га, кадастровий №:09:016:0043, по вул. Блюхера з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.03.2016 року (головуючий суддя Аюпова Р.М., суддя Бринцев О.В., суддя Жельне С.Ч.) позов задоволено повністю. Розірвано договір оренди землі від 20.04.2006 року №83 (зі змінами на підставі договору про зміну договору від 27.07.2012 року №00066) на земельну ділянку площею 0,2024 га, кадастровий №:09:016:0043, по вул. Блюхера, 15-А, укладений між Харківською міською радою та ТОВ "Укрспецавтотранс". Зобов'язано ТОВ "Укрспецавтотранс" повернути Харківській міській раді земельну ділянку площею 0,2024 га, кадастровий №:09:016:0043, по вул. Блюхера, 15-А, з приведенням її у придатний для подальшого використання стан. Стягнуто з ТОВ "Укрспецавтотранс" на користь Харківської міської ради 1218,00 грн. судового збору.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецавтотранс", із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2016 року у справі № 922/1783/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Харківської міської ради до ТОВ "Укрспецавтотранс" про розірвання договору.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 року вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження, згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.04.2016р. колегією суддів: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В., призначено її розгляд на 17.05.2016 року.

Третя особа, Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, у наданому суду клопотанні (вх.№4570 від 29.04.2016 року), посилаючись на перебування у стадії припинення (ліквідації), просила суд розглядати справу без її участі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2015р. розгляд справи відкладено на 02.06.2016р.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2016р., у звязку з відпусткою судді доповідача Шевель О.В., для розгляду даної справи сформовано колегією суддів: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.06.2016р. розгляд даної справи відкладено на 13.06.2016р.

07.06.2016р. до апеляційного господарського суду від Державної інспекції сільського господарства в Харківській області надійшла заява (вх. № 5826) про неможливість прибути в судове засідання 13.06.2016р.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2016р., у звязку з відпусткою судді доповідача Тарасової І.В. для розгляду даної справи сформовано колегією суддів: головуючий суддя Фоміна В.О. (суддя - доповідач), суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О.

В судове засідання 13.06.2016р. представники відповідача та третіх осіб не з`явились, представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представників відповідача та третіх осіб.

Представник позивача в судовому засіданні 13.06.2016р. зазначила, що рішення господарського суду Харківської області було винесено без порушення приписів чинного матеріального та процесуального законодавства, та з урахуванням всіх доказів поданих сторонами, та доказів, які були витребувані судом, просить рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Враховуючи, що явка сторін обовязковою судом не визнавалась та враховуючи належне повідомлення учасників даної справи, а також достатність матеріалів справи для обєктивного, повного та всебічного розгляду апеляційної скарги ТОВ «Укрспецавтотранс» на рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2016р. у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без представників відповідача та третіх осіб.

Відповідно до вимог статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст.101 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні представника позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 44 сесії Харківської міської ради від 23.12.2005р. № 247/05 TOB Укрспецавтотранс надано в оренду земельну ділянку по вул. Блюхера, 15-А, загальною площею 0,2024 га в межах договору оренди землі від 06.10.2004 р. № 66187/04 для будівництва об'єкту зі зміною його функціонального призначення під офісний та торговельно-розважальний центр з автомобільною парковкою по вул. Блюхера, 15-А до 01.10.2007р. (але не пізніше прийняття об'єкту в експлуатацію) та для подальшої експлуатації об'єкту до 01.10.2030 р. (додаток 1 п. 1).

20.04.2006р. між Харківською міською радою та ТОВ «Укрспецавтотранс» на виконання вказаного рішення укладено договір оренди земельної ділянки № 83, яка розташована по вул. Блюхера, 15-А, загальною площею 0,2024 га.

Актом приймання - передачі земельної ділянки від 20.04.2006р земельна ділянка (кадастровий № :09:016:0043) площею 0,2024 га по вул. Блюхера, 15-А передана відповідачу.

Рішенням 5 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.09.2006р. № 117/06 TOB Укрспецавтотранс надано земельну ділянку по вул. Блюхера, 15-А в оренду, загальною площею 0,2024 га, в межах договору оренди землі від 20.04.2006 р. № 83, для будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудованими торговельними приміщеннями та даховою котельнею до 01.10.2008р. (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації). Договір оренди землі від 20.04.2006 р. № 83 втрачає чинність з моменту державної реєстрації нового договору TOB Укрспецавтотранс. Даним рішенням фактично змінено умови використання земельної ділянки.

Вказаними рішеннями відповідача попереджено, про те, що у разі нездачі об'єкту до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також неотримання дозволів на виконання будівельних робіт зазначене рішення втрачає чинність і договори оренди земельних ділянок підлягають розірванню у встановленому порядку (а.с. 23, 25 т.1).

Відповідно до умов договору оренди землі від 20.04.2006р., зокрема, до пунктів 3, 6, сторони встановили, що на земельній ділянці обєкт нерухомого майна та інші обєкти інфраструктури відсутні, недоліків, які б перешкоджали ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням не виявлено.

Пунктом 7 цього договору сторонами закріплено, що у випадку нездачі об'єкту до експлуатації у встановленні у рішенні строки, а також неотримання дозволів виконання будівельних робіт зазначене рішення втрачає чинність і договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню у встановленому порядку.

Пунктом 8 договору передбачено, що договір укладено строком на період будівництва до 01.10.2007р. (але не пізніше прийняття обєкту до експлуатації), на період експлуатації до 01.10.2030р.

Відповідно до п. 31 договору, орендар земельної ділянки зобов'язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку, що є істотною умовою даного договору оренди землі, використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням відповідно до договору.

Відповідно до п. 38 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором.

Пунктом 41 договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

З матеріалів справи також вбачається, що 27.07.2012р. між сторонами підписано Договір про зміну договору оренди землі від 20.04.2006р., умовами якого сторони визначили збільшений розмір орендної плати, зокрема, внесено зміни до пунктів 5., 9., 13., 28. Д) договору від 20.04.2006р.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що при обстеженні спірної земельної ділянки, про що 09.01.2014р. головним спеціалістом Департаменту земельних відносин Харківської міської ради складено акт №4/14, було встановлено, що земельна ділянка по вул. Блюхера, 15-А у м. Харкові, загальною площею 0,2024 га, кадастровий номер №:09:016:0043, огороджена металевим парканом, вільна від будівель та споруд, будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими торговельними приміщеннями та даховою котельною не розпочато. Право користування земельною ділянкою ТОВ «Укрспецавтотранс» в установленому порядку не поновлено та не переоформлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд вказав, що відповідач порушив умови договору оренди земельної ділянки щодо здачі об'єкту до експлуатації у встановленні у рішенні ради строки (до 01.10.2007р.), а також не отримав дозволів на виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці, та враховуючи, що умовами договору передбачена можливість дострокового його розірвання за рішенням суду на вимогу однією із сторін договору у разі не виконання другою стороною обов`язків, передбачених умовами договору, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.04.2006р., розташованої по вул. Блюхера 15-А у м. Харкові.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду, відповідач, з посиланням на п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають з земельних відносин», вказав, що позивачем не доведено (а судом вказані обставини не досліджувались), що незабудова спірної земельної ділянки якимось чином завдає шкоди Харківській міській раді. Крім того, заявник посилається також на те, що у 2007 році він неодноразово звертався до Державної архітектурно-будівельної інспекції з заявою та усіма необхідними додатками для отримання дозволу на початок будівництва, однак інспекцією було відмовлено.

Відповідного акту обстеження спірної земельної ділянки Державною архітектурно-будівельною інспекцією в матеріалах справи не має.

До того ж, апелянтом зазначено, що у грудні 2012 року між Харківською міською радою та ТОВ «Укрспецавтотранс» укладено Додаткову угоду щодо зміни строків користування земельною ділянкою (зміни строків будівництва, реконструкції) та умов користування земельної ділянки на підставі рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання. Даною угодою строк дії договору на період будівництва продовжено до 01.10.2013р.

Проте, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо правомірності заявлених позовних вимог законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають з земельних відносин», якщо підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов'язку щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень Законів України "Про основи містобудування" та "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об'єкта. У вирішенні таких спорів суди мають з'ясовувати, у чому полягає шкода, завдана органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання. При цьому судами також повинні досліджуватися якісні характеристики об'єкта будівництва, обсяг будівництва, а також реальні строки здачі в експлуатацію об'єкта, що має визначатися проектом будівництва, який відповідно повинен бути предметом вивчення судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», положення якої відповідно до ст.ст. 2, 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 4 Господарського процесуального кодексу України є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Право особи на справедливий судовий розгляд при визначенні її цивільних прав і обов'язків забезпечується і конкретизується у тому числі через право на судовий захист або доступ до суду та право на рівні процесуальні можливості сторін.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

Право на судовий захист або доступ до суду кореспондує положення ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, яке є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом, та ч. 2 ст. 124 Конституції України, відповідно до якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Конституційний суд України у рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 124 Конституції України зазначив про те, що положення даної статті, у системному зв'язку з іншими положеннями ОСОБА_2 Закону України, передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи і встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами. Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту своїх прав і свобод.

Вирішальним при оцінці ефективності засобу юридичного захисту, у тому числі і судового, є те, що на підставі звернення особи із відповідною скаргою про виправлення певної ситуації, суд здатний і має як найшвидше її виправити. Засіб є «ефективним», якщо його можна використати як для прискорення вирішення справи судом, так і для забезпечення скаржника адекватним відшкодуванням за затримки, які вже сталися.

Розірвання договору є юридичним фактом, що спрямований на припинення правовідносин між його сторонами. За загальним правилом розірвання договору здійснюється за згодою сторін або на вимогу однієї із його сторін, у разі неналежного виконання своїх обов`язків щодо виконання умов договору іншою. Кожен договір має свою специфіку щодо підстав його розірвання. Не становить виключення й договір оренди земельної ділянки.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Також, на вимогу однієї із сторін, договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Статтею 13 Конституції України (ОСОБА_2) закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Пунктом 1 статті 12 Земельного кодексу України визначено, що серед повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Розпорядження землями відповідних територіальних громад відбувається шляхом передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування, вилучення земельних ділянок комунальної власності із користування, зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, не повязаних із їх вилученням та передано у власність або надання в користування.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування на землі комунальної власності.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України, статті 11 ЦК України, статей 123, 124, 127, 128 ЗК України, рішення органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому субєкту і власність або у користування втілює волевиявлення власника землі і реалізується у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог Земельного кодексу України, спрямованих на раціональне використання землі як обєкта нерухомості.

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку, Харківська міська рада, як розпорядник земель відповідної територіальної громади, позбавлена можливості отримати результат (досягнути мети) щодо реалізації прийнятого ним на сесії рішення про надання у користування спірну земельну ділянку відповідачу для будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудованими торговельними приміщеннями та даховою котельнею.

Тому, доводи апелянта стосовно того, що незабудова орендарем житлового будинку на спірній земельній ділянці протягом більш ніж 10 років не завдає шкоди позивачу колегія суддів вважає хибними.

Щодо доводів апелянта стосовно відсутності в матеріалах справи акту обстеження спірної земельної ділянки саме Державною архітектурно-будівельною інспекцією, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи є акт обстеження земельної ділянки №4/14 від 09.01.2014р., проведеного головним спеціалістом відділу по обстеженню земельних ділянок Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, яким встановлено відсутність забудови на спірній земельній ділянці.

Рішенням 1 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.11.2010р. №07/10 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 6 скликання» в редакції рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013р. №1188/13 затверджено Положення про Департамент земельних відносин Харківської міської ради (нова редакція), відповідно до якого, метою діяльності Департаменту є регулювання земельних відносин для забезпечення прав на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад тощо, раціонального використання земель, забезпечення реалізації повноважень міської ради та її виконавчих органів в галузі земельних відносин.

Серед функцій Департаменту, відповідно до завдань та повноважень, визначених п. 4 положення, передбачено, що Департамент проводить обстеження земельних ділянок як допоміжного заходу для запобігання порушень земельного та іншого законодавства при використанні земельних ділянок, при підготовці рішень про передачу у власність та користування, при оформлені угод стосовно оренди землі, актів прийому-передачі земельних ділянок, за запитами Юридичного Департаменту та в інших випадках, які необхідні для виконання покладених на Департамент повноважень.

Тобто, проводячи обстеження спірної земельної ділянки, посадова особа Департаменту діяла в межах своїх повноважень та функцій Департаменту, а тому колегія суддів приймає акт обстеження, складений посадовою особою Департаменту земельних відносин ХМР як належний та допустимий доказ нездійснення відповідачем своїх обов`язків, передбачених умовами спірного договору оренди.

Крім того, необґрунтованими вважає колегія суддів посилання заявника апеляційної скарги на те, що у грудні 2012 року між Харківською міською радою та ТОВ «Укрспецавтотранс» укладено Додаткову угоду щодо зміни строків користування земельною ділянкою (зміни строків будівництва, реконструкції) та умов користування земельної ділянки на підставі рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання, якою продовжено період будівництва до 01.10.2013р., а тому у разі виявлення умов використання земельної ділянки, що суперечать чинному законодавству, позивач мав змогу оцінити наявні порушення та внести відповідні пропозиції щодо зміни чи розірвання договору.

По-перше, в матеріалах справи відсутній примірник цієї Додаткової угоди, по-друге, відповідач зазначає про відсутність у нього примірника угоди, а тому про неможливість надати його суду.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про витребування цієї угоди у позивача, оскільки відповідачем не доведено поважних причин неможливості самостійно надати їх суду.

Досліджуючи підстави розірвання спірного договору оренди землі, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України від 06.10.1998р. № 161-XIV «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 610, ст. 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне зобовязання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, тобто, види матеріально-правових вимог, які заінтересована сторона може заявити до порушника. Випадки та підстави дострокового розірвання договору передбачено статтями 651 та 652 ЦК України; вказаними статтями передбачено можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є обєкт оренди, строк дії договору оренди, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану обєкта оренди, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, відповідальність сторін та ін.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 24 цього Закону визначені права та обов'язки орендодавця, а саме:орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

Статтею 25 цього Закону визначені права та обов'язки орендаря, а саме: орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 цієї статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору та в інших випадках, встановлених законом або договором.

Таким чином, підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки мають бути визначені або безпосередньо договором оренди, або приписами законодавства.

Як зазначалось п. 7 спірного договору передбачено, що у випадку не здачі об'єкту до експлуатації у встановленні у рішенні строки, а також неотримання дозволів виконання будівельних робіт зазначене рішення втрачає чинність і договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню у встановленому порядку.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, акту обстеження відділу по обстеженню земельних ділянок Департаменту земельну відносин Харківської міської ради від 09.01.2014р. № 4/14 земельної ділянки по вул. Блюхера 15-А, поясненнями Держсільхозінспекції в Харківській області, акту перевірки від 18.02.2014р., листа Інспекції Державно - архітектурно будівельного контролю у Харківській області від 23.06.2014р., що відповідачем на орендованій земельної ділянці будь-які будівельно - монтажні роботи по зведенню багатоповерхового житлового будинку на земельній ділянці не ведуться, дозволи на виконання будівельних робіт ним не отриманні та об`єкт до експлуатації не зданий.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п.2.20 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.05.2011р. № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України Про оренду землі, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом 2.21. цієї постанови передбачено, що у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі".

Про невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією. Разом з тим слід звернути увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не, наприклад, невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

Разом з тим, статтею 416 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування земельною ділянкою для забудови припиняється, зокрема, у разі невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

До того ж, пунктом 2.22. цієї постанови передбачено, що якщо підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов'язку щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень Законів України "Про основи містобудування" та "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об'єкта.

Згідно п. 8 Договору, договір укладено строком на період будівництва до 01.10.2007р. (але не пізніше прийняття обєкту до експлуатації) та на період експлуатації до 01.10.2030р.

Отже, як зазначалось раніше, посилаючись на звернення до Державної архітектурно-будівельної інспекції за наданням дозволу на початок будівництва, апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження зазначеного. Інших обставин, які б перешкоджали йому приступити до будівництва відповідачем не наведено.

Пунктом 38 вказаного Договору сторони договору погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором.

Таким чином, як умови укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди, так і приписи Закону України Про оренду землі, передбачають можливість розірвання договору оренди землі за вимогою однієї із сторін договору.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що в рамках розгляду даного спору судом першої інстанції було призначено будівельно-технічну експертизу. З висновків проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 27.01.2016р. № 7483/14 ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_3 вбачається, що при обстеженні спірної земельної ділянки встановлено, що будь-які будівельно - монтажні роботи по зведенню багатоповерхового житлового будинку на земельній ділянці не ведуться. Земельна ділянка огороджена, по периметру та охороняється. На території знаходиться мобільна будівля охорони, виконана із полегшених конструкцій без фундаментів, деревяна вбиральня, та тимчасова електролінія від існуючої поряд трансформаторної підстанції. У висновку також вказано, що за результатами обстеження візуальної встановити, чи проводились роботи підготовчого періоду такі, як планування території, улаштування тимчасових доріг, із залізобетонних плит, улаштування майданчику складування конструкцій, винос теплотраси, винос підземного електрокабелю, винос газопроводу, розробка ґрунту, передбачені проектом організації будівництва підготовчого періоду, не уявляється можливим.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується, те, що відповідач не отримав дозволів на виконання будівельних робіт, не надав доказів звернення до ДАСК з проектом будівництва на отримання відповідних дозволів, не вчинив дії щодо усунення недоліків після повернення матеріалів з ДАСК для отримання дозволів, протягом більш трьох років не здійснив забудову на спірній земельній ділянці, тим самим порушив умови договору оренди земельної ділянки щодо здачі об'єкту до експлуатації у встановленні у рішенні ради строки (до 01.10.2007р.), тобто, не використовував земельну ділянку за цільовим призначенням, а також те, що умовами договору передбачена можливість дострокового його розірвання за рішенням суду на вимогу однією із сторін договору, колегія суддів вважає правомірними позовні вимоги Харківської міської ради щодо розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.04.2006р., розташованої по вул. Блюхера 15-А у м. Харкові.

Таким чином, суд першої інстанції належно дослідив матеріали справи, встановив фактичні обставини та в повному обсязі виконав рекомендації надані Пленумом Вищого господарського суду України у постанові від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Отже, в даному випадку, підставою для розірвання договору оренди землі є саме те, що така можливість передбачена умовами договору (п. 7), а не нездійснення забудови земельної ділянки протягом більш ніж трьох років, як зазначає апелянт.

Крім того, також правомірними колегія суддів вважає позовні вимоги про повернення Харківській міській раді земельну ділянку площею 0,2024 га, кадастровий № :09:016:0043, по вул. Блюхера, 15-А, з приведенням її у придатний для подальшого використання стан, оскільки відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. А умовами спірного договору оренди передбачено повернення орендарю земельної ділянки у разі припинення дії договору оренди, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно зі ст.ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Рішення суду може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

При цьому, згідно зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення», рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі

Зазначені вище обставини є підставою для залишення без змін рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2016р. у даній справі, та залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецавтотранс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2016р. у справі № 922/1783/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15.06.16

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Пуль О.А.