ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" червня 2016 р.Справа № 924/190/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Красилів, Хмельницької області

про стягнення 35 122,35 грн.

Представники сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

Рішенням суду області від 13.04.15р. позов задоволено та стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь позивача 19 296,62грн. заборгованості за кредитом, 11 324,97грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 419,67грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 081,09грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 1827,00 грн. витрат на оплату судового збору.

13.04.15р. видано наказ.

09.06.16р. до суду надійшла заява ПАТ КБ "Приватбанк" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу від 13.04.15р. Ухвалою від 10.06.16р. заяву призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, письмової позиції з приводу заяви не подав.

Розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та про видачу дублікату наказу, судом до уваги приймається таке:

Відповідно до приписів ст.4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012).

Судом встановлено, що 13.04.2015 року видано наказ про стягнення із ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ Комерційний банк „ПриватБанк 19 296,62грн. заборгованості за кредитом, 11 324,97грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 419,67грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 081,09грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 1827,00 грн. витрат на оплату судового збору.

Постановою від 17.06.15р. винесеною державним виконавцем ВДВС Красилівського РУЮ відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу від 13.04.2015р. №924/190/15.

У зв'язку із відсутністю у боржника майна на яке згідно ЗУ "Про виконавче провадження" можливо звернути стягнення державним виконавцем 25.06.15р. винесено постанову по повернення виконавчого документа стягувачеві.

Із матеріалів справи слідує, що даний наказ був втрачений стягувачем та повторно до виконання не предявлявся, що підтверджується Довідкою банку від 08.06.2016р. за підписом заступника директора Південно-Західного РУ ПАТ КБ „ПриватБанк.

Частиною першою ст.4 ГПК України встановлено, що господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

До числа останніх належить Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікована Україною шляхом прийняття Закону від 17.07.1997 року №475/97-ВР.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує „право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Судом враховано, що в силу ст.46 Конвенції рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковим до виконання державою, яка її ратифікувала.

З даною статтею кореспондується стаття 2 спеціального Закону України від 23.02.2006р. №3477-ІV „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої рішення є обов'язковими до виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України „Про виконавче провадження, іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Крім того, судом приймається до уваги, що у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України (заява №60750/00), від 27.07.2004р., по справі „Ромашов проти України (заява №67534/01), від 19.03.1997р. „Горнсбі проти Греції зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невідємна частина „судового розгляду.

У рішенні від 17.05.2005р. по справі „Чіжов проти України (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Згідно зі ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, суд зазначає, що відновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання спрямоване саме на захист прав заявника.

Згідно із ч.1 ст.119 ГПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Відповідно до положень п.2 ст.24 Закону України „Про виконавче провадження стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Порядок встановлення, обчислення та закінчення процесуальних строків, підстави їх зупинення, умови і порядок відновлення та продовження процесуальних строків регламентовано статтями 50-53 ГПК України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.53 ГПК України, за заявою сторони господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законодавством процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку. Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст.43 ГПК.

Відповідно до ст.120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

В пункті 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012р. зазначено, що дублікат наказу (стаття 120 ГПК) має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього (а не дату видачі дубліката).

Згідно платіжного доручення №BOООЗВ1ЗВ5 від 03.06.2016р. заявником сплачено судовий збір за видачу дублікату судового наказу у розмірі 41,34 грн.

Розглянувши подані в обґрунтування заяви документи щодо втрати наказу і не предявлення його до виконання, суд вважає ці обставини поважними та такими що перешкоджають заявнику реалізувати своє право на судовий захист.

У звязку із вищевикладеним, суд вважає за необхідне заяву ПАТ КБ „ПриватБанк про відновлення пропущеного строку для предявлення до виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 13.04.2015р. та про видачу дубліката вказаного наказу у справі №924/190/15 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 86, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ПАТ КБ „ПриватБанк від 09.06.2016р. про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 13.04.2015р. та видачу дубліката вказаного наказу у справі №924/190/15 задовольнити.

Відновити ПАТ КБ „ПриватБанк пропущений строк для предявлення до виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 13.04.2015р. у справі №924/190/15.

Наказ господарського суду Хмельницької області від 13.04.2015р. у справі №924/190/15 дійсний для пред'явлення до виконання до 21.06.2017р.

Видати дублікат наказу господарського суду Хмельницької області від 13.04.2015р. у справі №924/190/15, який направити стягувачу.

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу (49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800), 3 - відповідачу (31000, АДРЕСА_1).