ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р. Справа № 925/403/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

за участі представників:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом Міністерства оборони України

до товариства з обмеженою відповідальністю "АнВА"

про стягнення 597 480 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з ТОВ "АнВА" 324800 грн. пені та 273000 грн. штрафу у звязку з порушенням відповідачем взятих на себе зобовязань щодо постачання товару відповідно до договору № 286/3/15/153 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 30.04.2015.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що договірні зобовязання за вказаним договором товариство виконало у повному обсязі, однак частину товару за умовами договору постачено із запізненням. Враховуючи те, що товар за умовами договору поставлений з незначним запізненням, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобовязань перед позивачем, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, який здійснює постачання товарів для потреб оборони, відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій, що нараховані Міністерством оборони України за порушення умов цього договору.

У судовому засіданні:

представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов повністю, щодо клопотання відповідача у відзиві на позов поклався на розсуд суду;

представник відповідача підтримав клопотання та просив зменшити розмір штрафних санкцій до 119496 грн. і пояснив, що прострочення виконання зобовязання дійсно є, однак це викликано непередбачуваними виробничими обставинами, оскільки в договорі встановлений дуже стислий строк для пошиву великої кількості робочої одежі і відповідач не встиг в дуже короткі терміни організувати необхідну роботу; просив врахувати, що договірні відносини між сторонами продовжуються, відповідач шиє форму для потреб АТО і зобовязання виконуються вчасно, стягнення штрафних санкцій в заявленій сумі призведе до накладення арешту на рахунок відповідача та до зриву договірних зобовязань і до банкрутства товариства, що не сприятиме забезпеченню господарського інтересу держави.

У судовому засіданні 16.06.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, розглянувши клопотання відповідача, суд встановив таке.

Міністерство оборони України (Замовник за договором, позивач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю "АнВа" (Постачальник за договором, відповідач у справі) уклали Договір № 286/3/15/153 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 30.04.2015, за умовами якого Постачальник зобовязався у 2015 році поставити Замовнику одяг робочий, чоловічий (лот 3. Костюм робочий для фахівців, тип А чорного кольору) (далі-товар), а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі.

В пункті 1.2. Договору вказано, що номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору, визначаються Специфікацією.

Відповідно до Специфікації: строки (терміни) постачання до 30.06.2015 (включно), загальна кількість товару для постачання 10000 штук, ціна товару 3900000 грн.

Пунктом 2.7. Договору визначено, що приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється Замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Згідно пункту 5.3. Договору датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем Замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній Постачальника.

Пунктом 7.3.4. Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобовязання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості договору.

За доводами і доказами позивача, не спростованими відповідачем, умова Договору щодо поставки товару виконана відповідачем з порушенням встановленого Договором терміну, а саме:

відповідно до акту приймального контролю (якості) №1/10 від 14.08.2015 товар в кількості 1500 комплектів на суму 585000 грн. поставлено із простроченням на 49 діб;

відповідно до акту приймального контролю (якості) №1/11 від 25.08.2015 товар в кількості 1500 комплектів на суму 585000 грн. поставлено із простроченням на 65 діб;

відповідно до акту приймального контролю (якості) №1/13 від 10.09.2015 товар в кількості 1500 комплектів на суму 585000 грн. поставлено із простроченням на 72 доби;

відповідно до акту приймального контролю (якості) №1/15 від 23.09.2015 товар в кількості 1500 комплектів на суму 585000 грн. поставлено із простроченням на 86 діб;

відповідно до акту приймального контролю (якості) №1/16 від 05.10.2015 товар в кількості 2000 комплектів на суму 780000 грн. поставлено із простроченням на 106 діб;

відповідно до акту приймального контролю (якості) №1/17 від 09.10.2015 товар в кількості 2000 комплектів на суму 780000 грн. поставлено із простроченням на 106 діб.

У звязку з допущенням відповідачем порушення умов Договору позивач нарахував та предявив до стягнення з відповідача 324480 грн. пені та 273000 грн. штрафу відповідно до розрахунку, наведеного у позовній заяві.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає клопотання відповідача підлягаючим задоволенню, а позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення, з огляду на таке.

За приписом статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу частини 1 статті 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобовязаннями.

Згідно частини 2 статті 193 ГК України майново-господарські зобовязання є одним із видів господарських зобовязань, які виникають на підставі господарського договору.

Згідно статей 193, 202 ГК України, статей 525, 526, 599 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається і відповідачем підтверджено, що ним порушено умову Договору та Специфікації щодо поставки одягу робочого до 30.06.2015 та здійснено фактичну поставку із простроченнями, вказаними вище.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписом частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 ЦК України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно абзацу 3 частини 2 статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В постановах Верховного суду України від 06.12.2010 N 42/563, від 20.12.2010 N 06/113-38 вказано, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, названих вище штрафних санкцій допускається за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Позивач є суб'єктом господарювання державного сектора економіки.

Оскільки в даному випадку відповідачем допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з виконанням робіт, тому застосування позивачем штрафних санкцій, передбачених абзацом 3 частини 2 статті 231 ГК України, є правомірним і нарахування пені в розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару не суперечить вимогам чинного законодавства. Розрахунки пені та штрафу виконані позивачем вірно.

Однак в процесі розгляду спору відповідач просить суд при прийнятті рішення у даній справі при задоволенні позовних вимог зменшити розмір пені та штрафу від заявленої суми до 119496 грн. посилаючись на важкий фінансовий стан товариства, незначність допущеного порушення, продовження господарських відносин між сторонами та належне і своєчасне виконання зобовязань по чинних договорах, відповідно до яких відповідач шиє форму для потреб АТО, стягнення штрафних санкцій у заявлених сумах призведе до порушення зобовязань, нанесення збитків державі і відповідачу та доведення відповідача до банкрутства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування вказаної норми є правом суду. При цьому застосування цієї процесуальної норми можливе лише у разі можливості застосування норми матеріальної.

Згідно частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення з даної вимоги необхідно врахувати важкий фінансовий стан підприємства, ступінь виконання відповідачем зобовязання перед позивачем, який хоча й з простроченням, однак повністю виконав свої зобовязання та передав позивачу одяг робочий відповідно до умов Договору. Представник позивача у судовому засіданні підтвердив факт наявності між сторонами договірних відносин щодо постачання відповідачем форми для потреб АТО та належне виконання відповідачем своїх зобовязань за договорами. Суд враховує, що заявлена до стягнення сума пені і штрафу є занадто великою, а позивачем не доведено нанесення йому збитків простроченням виконання за Договором.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про зменшення штрафу та пені необхідно задовольнити, зменшити належну до стягнення суму пені і штрафу та стягнути з відповідача 64896 грн. пені та 54600 грн. штрафу, в решті вимог відмовити.

Право застосування у прийнятті судових рішень господарськими судами пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України, частини 1 статті 233 ГК України, частини 3 статті 551 ЦК України, передбачено в оглядовому листі Вищого господарського суду України від 29.04.2013 № 01-06/767/2013 (пункт 7).

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останнім витрати на сплату судового збору в сплаченій ним сумі 8962 грн. 20 коп., виходячи з того, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовано, а у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АнВа" (Черкаська область, м. Чигирин, вул. Б. Хмельницького, 3, ідентифікаційний код 03058052) на користь Міністерства оборони України (м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) - 64 896 грн. (шістдесят чотири тисячі вісімсот девяносто шість гривень) пені, 54 600 грн. (пятдесят чотири тисячі шістсот гривень) штрафу, 8 962 грн. 20 коп. (вісім тисяч девятсот шістдесят дві гривні 20 копійок) витрат на сплату судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 21.06.2016 (перший робочий день після вихідних).

Суддя А.Д. Пащенко