ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Справа № 922/98/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя

ОСОБА_1, суддя Пуль О.А.

за участю секретаря судового засідання Марченко В.О.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність б/н від 27.04.2016р.),

відповідача - ОСОБА_3 (довіреність №1 від 01.02.2016р.), ОСОБА_4 (довіреність №11 від 28.03.2016р.),

третьої особи ОСОБА_5 (довіреність б/н від 15.06.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №1116 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 29.03.16р. у справі № 922/98/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокарта", смт.Кегичівка,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Горн", м.Харків,

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Харків,

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.03.2016р. (суддя Інте Т.В.) відмовлено у позові про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №133-р/к від 10.11.2015 року по справі № 3/12-119-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що витребування інформації, хоча безумовно і входить до кола повноважень органів Антимонопольного комітету України, але в той же час само по собі не дає правових підстав вимагати обовязкового надання інформації, оскільки це прямо суперечить вимогам п.5 ч.1 ст.17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», а також п.13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Крім того, як зазначає апелянт, до матеріалів справи долучена копія листа Бізнес-омбудсмена від 22.02.2016р. вих. №550, адресованого голові Антимонопольного комітету України щодо дій Харківського обласного територіального відділення АМК України, в якому Бізнес-омбудсмен вказує, що враховуючи встановлення судом факту відсутності антиконкурентних узгоджених дій ТОВ «Технократа» під час його участі у відкритих торгах, ініціювання додаткового розслідування ХОТВ АМК України є, на думку Бізнес-омбудсмена, надмірним тиском на субєкта підприємництва та порушенням його прав та інтересів.

14.06.2016р. до суду від відповідача надійшли додаткові документи (вх. №6147).

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. Також надав клопотання (вх. №6196 від 15.06.2016р.) про долучення до матеріалів справи додаткових документів та витребування у відповідача для дослідження оригіналів справи №3/01-13-15.

Представники відповідача проти клопотання позивача заперечували.

Представник третьої особи підтримав клопотання позивача.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про витребування оригіналів справи №3/01-13-15, вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, з огляду на те, що питання порушення провадження у справі №3/01-13-15 не входить до предмету доказування в межах даної справи.

Представники відповідача у судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу (вх. №5523 від 31.05.2016р.) проти апеляційної скарги заперечували та просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В січні 2016р. ТОВ "Технокарта" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №133-р/к від 10.11.2015 року по справі № 3/12-119-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Позов обґрунтовано тим, що розпорядженням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.01.2015р. розпочато розгляд справи № 3/01-13-15 за ознаками вчинення TOB "НВП "Горн" та TOB "Технокарта" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.4 ч.2 ст.6, п.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

У зв'язку з розглядом справи № 3/01-13-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, 14.02.2015р. відповідач надіслав на адресу позивача вимогу від 13.02.2015р. щодо надання інформації, необхідної для розгляду справи № 3/01-13-15, в якій була вказана підстава для надання відповідної інформації та попереджено відповідача, що неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки або подання недостовірної інформації тягне за собою відповідальність, згідно зі статтями 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначалось, що вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

Інформацію, передбачену вимогою, позивачу необхідно було надати в 14-денннй термін з дня її отримання.

Вимогу було надіслано на адресу ТОВ "Технокарта" 14.02.2015р. та отримано останнім 18.02.2015р.

Листом від 24.02.2015р. № 24/02/15 позивач звернувся до відповідача з проханням надати роз'яснення щодо підстав проведення перевірки та надання додаткового терміну для надання інформації (один місяць), у звязку з великим обсягом запрошеної інформації.

Відповідач листом від 03.03.2015р. № 02-263-767/1 надав позивачу відповідні роз'яснення та подовжив строк надання інформації на вимогу до 13.03.2015р. Проте, у встановлений головою Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України строк позивач не надав інформацію, яка була витребувана вищезазначеною вимогою.

10.11.2015р. адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 133-р/к по справі №3/12-119-15, яким визнано, що ТОВ "Технокарта" (ідентифікаційний код - 36085047), не надавши інформацію, передбачену вимогою голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.02.2015 № 02-26/3-573, у встановлений ним строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.13 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції', у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За вищенаведене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відповідно до ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", на ТОВ "Технокарта" (ідентифікаційний код - 36085047) накладено штраф у розмірі 28647,00 грн.

Як вважає позивач, винесення оскаржуваного рішення Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, після набуття законної сили рішенням господарського суду Харківської області від 10.09.2015 року по справі № 922/4030/15, яким визнано недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №82-р/к від 16.04.2015 року по справі № 3/01-13-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в частині, що стосується ТОВ "Технокарта", та яке має преюдиційне значення у справі, є протиправним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2016р. до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Горн".

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що оскаржуване рішення винесене в межах повноважень відповідача та у відповідності до діючого законодавства, тому підстави для його скасування відсутні.

29.03.2016р. господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з п.13 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

У п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15 зазначено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 2 ст.12 зазначеного Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Згідно з п.1 ч.3 ст.7 цього Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, між іншим, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) (пункти 5, 12 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Аналогічні повноваження закріплено й у Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України 23 лютого 2001 року № 32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 року за № 291/5482, зокрема, п. 3 ч. 1, між іншим передбачає, що відділення АМК має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Крім того, виходячи зі змісту статей 22, 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання суб'єктами господарювання та інших документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов'язковими для виконання у визначені ними строки. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.08.2012 зі справи № 08/03/26/64/2011.

Відповідно до п.п. 4, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" у вирішенні господарським судом спору щодо визнання недійсним розпорядження Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано таке розпорядження; разом з тим підлягає встановленню наявність обставин, які свідчили б про видання оспорюваного розпорядження з порушенням чинного законодавства та/або компетенції органу, що його видав. При цьому саме по собі видання органом Антимонопольного комітету України такого розпорядження та здійснення ним розгляду відповідної справи не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у цій справі.

У розгляді справ зі спорів про визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України про застосування заходів відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції господарським судам необхідно перевіряти додержання строків давності, передбачених статтею 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" і статтею 28-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", з урахуванням того, що суб'єкт господарювання не може бути притягнутий до відповідальності за відповідне порушення, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності.

Відповідно до п.п. 13, 15 даної постанови Пленуму Вищого господарського суду України в межах справи про надання інформації до кола обставин, які підлягають встановленню, входять: чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до ч.3 п.11 ст.42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення з дня закінчення вчинення порушення.

Відповідно до п.13 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Відповідно до абз.4 ч.2 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 цього Закону накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Як вже зазначалось, голова Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України надіслав на адресу відповідача вимогу від 13.02.2015р. щодо надання інформації у зв'язку з розглядом справи № 3/01-13-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформацію, передбачену вимогою, позивачу необхідно було надати в 14-денннй термін з дня її отримання.

Вимогу було надіслано на адресу ТОВ "Технокарта" 14.02.2015р. та отримано останнім 18.02.2015р., що підтверджується наданими відповідачем документами Українського ДП поштового зв'язку "Укрпошта".

Листом від 24.02.2015р. № 24/02/15 позивач звернувся до відповідача з проханням надати роз'яснення щодо підстав проведення перевірки та надання додаткового терміну для надання інформації (один місяць), у звязку з великим обсягом запрошеної інформації.

Відповідач листом від 03.03.2015р. № 02-263-767/1 надав позивачу відповідні роз'яснення та подовжив строк надання інформації на вимогу до 13.03.2015р. Проте, у встановлений головою Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України строк позивач не надав інформацію, яка була витребувана вищезазначеною вимогою.

Відповідно до п.1 ст.37 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Відповідно до п.1 ст.38 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України можуть прийняти розпорядження про обєднання кількох справ в одну або про виділення справи для окремого розгляду.

01.09.2015р. розпорядженням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №134 рп/к розпочато розгляд справи № 3/12-119-15 у звязку з наявністю в бездіяльності ТОВ «Технокарта» по неподанню інформації, передбаченої вимогою голови Відділення від 13.02.2015р. №02-26/3-572, у встановлений ним строк, ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Відділом досліджень і розслідувань було подано голові адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення АМК подання про попередні висновки у справі №3/12-119-15, відповідно до якого Відділ досліджень і розслідувань пропонує адміністративній колегії визнати, що бездіяльність ТОВ «Технокарта» по неподанню інформації є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, за порушення якого пропонує накласти на ТОВ «Технокарта» штраф відповідно до чинного законодавства.

10.11.2015р. адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 133-р/к по справі №3/12-119-15, яким визнано, що ТОВ "Технокарта" (ідентифікаційний код - 36085047), не надавши інформацію, передбачену вимогою голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.02.2015 № 02-26/3-573, у встановлений ним строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.13 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції', у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Отже, виходячи із положень вищезазначених норм чинного законодавства, відділення АМК у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у ТОВ «Технокарта» відповідну інформацію (в даному випадку збір інформації органом Антимонопольного комітету України відбувався в межах розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Станом на час направлення вимоги рішення по справі № 3/01-13-15 ще не було прийнято), а позивач, у свою чергу, зобов'язаний був надати таку інформацію у встановлені строки.

У зв'язку з тим, що невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, в силу вимог чинного законодавства тягне за собою передбачену законом відповідальність, а ТОВ «Технокарта», зазначені вимоги не виконало, тим самим, вчинивши порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації у встановлені головою територіального відділення Антимонопольного комітету України строки, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а тому згідно з положеннями Закону України "Про захист економічної конкуренції", товариство було правомірно притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а отже й відсутні були підстави для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача, яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Технокарта" вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та накладено на позивача штраф у розмірі 28647 грн., що складає 1% доходу (виручки) позивача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2014 рік, прийнято відповідно до вимог чинного законодавства та в межах компетенції позивача, а відтак підстави для його скасування відсутні.

Щодо посилань позивача на скасування рішення по справі № 3/01-13-15 (під час розгляду якої була витребувана спірна інформація) та відсутність складу правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Загальновизнаними ознаками правопорушення є: наявність діяння, що виражається в діяльності чи бездіяльності особи; протиправність, тобто порушення прямо встановленої в законі заборони чи невиконання обов'язку, що встановлений в законі чи договорі; наявність вини, тобто розуміння чи усвідомлення протиправності власної поведінки і наслідків, що настають; наявність шкоди чи можливості її заподіяння і причинного зв'язку між протиправним діянням та заподіяною шкодою.

Всі елементи складу правопорушення були присутні в діях (бездіяльності) позивача щодо неподання інформації на вимогу голови відповідача, а саме: позивач знав про необхідність надання інформації, був попереджений про наслідки невиконання вимоги, але свідомо не надав витребувану інформацію. Отже, посилання позивача на відсутність в даному випадку складу правопорушення є непереконливими та необґрунтованими.

Тобто, бездіяльність ТОВ «Технокарта», яка полягає у неподанні інформації, передбаченою вимогою голови Відділення від 13.02.2015р. №02-26/3-573 у встановлений ним строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.13 ст.50 названого Закону, у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки та утворює склад самостійного порушення законодавства про захист економічної конкуренції (самостійного - щодо порушень, зазначених в рішенні відповідача по справі № 3/01-13-15), а тому визнання недійсним та скасування рішення по справі № 3/01-13-15 у частині визнання дій ТОВ Технокарта антиконкурентними узгодженими діями, що стосуються спотворення результатів торгів та накладення на ТОВ Технокарта штрафу в сумі 68000 грн., не може бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, неподання позивачем інформації на вимогу голови Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.02.2015р. є конкретним актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу, що тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність, незалежно від того, чи було в подальшому скасовано рішення по справі, під час розгляду якої була витребувана спірна інформація.

У зв'язку з тим, що невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, відповідно до частини другої статті 22 вищезазначеного Закону, тягне за собою передбачену законом відповідальність, а позивач зазначені вимоги не виконав, тому останнього правомірно, згідно з положеннями Закону України "Про захист економічної конкуренції", було притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2015р. у справі № 922/4030/15, яким, зокрема, було визнано недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 82-р/к від 16.04.2015р. по справі №3/01-113-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, яке постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.2015р. частково скасовано, відповідно до ст.ст.85, 105 ГПК України набуло чинності 24.12.2015р., тобто, на час прийняття адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення № 133-р/к по справі №3/12-119-15 (10.11.2015р.), рішення господарського суду Харківської області від 10 вересня 2015 року зі справи №922/4030/15 не набуло законної сили.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не враховано лист Бізнес-омбудсмена від 22.02.2016р. вих. №550, адресованого голові Антимонопольного комітету України щодо дій Харківського обласного територіального відділення АМК України, в якому Бізнес-омбудсмен вказує на встановлення судом факту відсутності антиконкурентних узгоджених дій ТОВ «Технократа» під час його участі у відкритих торгах, ініціювання додаткового розслідування ХОТВ АМК України, що є надмірним тиском на субєкта підприємництва та порушенням його прав та інтересів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що зазначений лист Бізнес-омбудсмена від 22.02.2016р. вих. №550 не може бути доказом та підставою, в розумінні ст.34 ГПК України, для скасування рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 133-р/к від 10.11.2015р. по справі №3/12-119-15, яким встановлено порушення ТОВ «Технокарта» законодавства про захист економічної конкуренції.

Крім того, в матеріалах справи наявна відповідь Антимонопольного комітету України №289-29/04-2630 від 16.03.2016р. на зазначене звернення (лист) Бізнес-омбудсмена від 22.02.2016р. вих. №550, в якому, зокрема, зазначено, що ТОВ «Технокарта» притягнуто до відповідальності у справі №3/01-13-15 та у справі №3/12-119-15 за різні дії та бездіяльність, які формують окремий склад правопорушень. Оскарження ТОВ «Технокарта» до господарського суду Харківської області рішення №82-р/к не стосуються предмету розгляду справи №3/12-119-15. (а.с.119-121).

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобовязує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено позивачеві у задоволенні його позовних вимог, як таких, що не підтверджені належними доказами, які б обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію, а відтак, апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п.1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокарта" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.03.16р. у справі № 922/98/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 17.06.2016р.

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Пуль О.А.