ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016р. Справа№ 914/828/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «50 х 50», Львівська область м.Миколаїв

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства «Екопал Груп», Львівська область с.Наварія

про стягнення 20 103, 12 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_2 - представник

від відповідача: ОСОБА_3- представник

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю « 50 х 50» до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Екопал Груп» про стягнення 20 103, 12 грн.

Ухвалою суду від 28.03.2016 р. порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 25.04.2016 р.

Судовий розгляд справ відкладався з підстав зазначених в ухвалах суду.

В судовому засіданні 13.06.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та наданих поясненнях. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що в порушення умов договору відповідач несвоєчасно здійснював оплату вартості поставленого йому товару, що стало підставою нарахування штрафних санкцій, які просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на ті обставини, що поставки товару були позадоговірні, а отже, на його думку, нарахування пені є безпідставним. Крім того, просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені.

В судовому засіданні 13.06.2016 року оголошено перерву до 15.06.2016 року.

В продовженому судовому засіданні представники сторін свої позовні вимоги і заперечення підтримали.

15.06.2016 року в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

02.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « 50х50» (надалі Продавець) та ОСОБА_1 підприємством «Екопал Груп» (надалі Покупець) укладено договір поставки № П-22, згідно умов якого Продавець зобовязується поставити, а Покупець прийняти й оплатити цемент та інші будівельні матеріали (надалі Товар) та послуги у кількості, асортименті, терміни і за цінами відповідно до умов даного Договору та додатково погоджених Специфікацій, що є невідємною частиною даного Договору.

Згідно п. 4.2 Договору, оплата покупцем за Товар здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця з відтермінуванням оплати 20 календарних днів з моменту відвантаження.

Продавцем свої договірні зобовязання виконано належним чином, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, свої договірні зобовязання Покупцем виконувались не належним чином, а саме порушувались терміни оплати за поставлений товар.

Таким чином станом на момент подання позову в суд позивачем за порушенням термінів оплати за поставлений товар (п.5.2 Договору) нарахована пеня в сумі 20 103,12 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного :

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар згідно з видатковими накладними (долучено до матеріалів справи) за який останній відповідно до умов договору в термін протягом 20 днів з моменту відвантаження мав оплатити.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями та банківськими виписками, відповідачем було порушено терміни оплати вартості поставленого товару, за що відповідно до п. 5.2 Договору передбачена сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несплаченої суми за кожен день протермінування.

За порушення строків оплати поставленого товару позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 20 103,12 грн.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на той факт, що майже всі поставки носили позадоговірний характер, тому підстави для нарахування пені за неналежне виконання грошових зобовязань по договору відсутні, та зазначає, що порушено також строки щодо стягнення пені і просить згідно вище зазначеного відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи відповідача необґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи видаткових накладних, ( а.с.) в кожній з них є посилання на Договір №П-22 від 02.01.14 року, товар прийнятий відповідачем в обсягах та по цінах, зазначених у видаткових накладних без будь-яких зауважень, не повернутий позивачу і оплачений, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками з посиланням на номери видаткових накладних, по яких здійснювалась поставка.

Отже, доводи відповідача про відсутність поданих заявок та специфікацій про узгодження ціни є необґрунтованими , оскільки прийняття товару в обсягах та по цінах визначених у видаткових накладних, в яких є посилання на договір № П-22 від 02.01.2014 року , здійснених в період дії зазначеного договору та оплата придбаного товару свідчить про те, що зазначені поставки товару та його прийняття відповідачем відбувалося в межах договору поставки .

Що стосується посилання відповідача на пропуск позивачем строків позовної давності для звернення з позовом про стягнення пені, то слід зазначити наступне:

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Пунктом 2 ст. 258 передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Початок перебігу позовної давності, за загальним правилом, визначеним ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилами частини першої статті 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі або в листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Як вбачається з п.7.1.1 Договору поставки № П-22 від 02.01.2014 року, сторони дійшли згоди, що термін стягнення пені становить 3 роки.

Відповідно до положення п.6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Як вбачається із поданого позивачем і перевіреного судом розрахунку позовних вимог, за порушення строків оплати вартості поставленого товару, ним нарахована пеня, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ і нарахована в межах шестимісячного строку (визначеного п.6 ст.232 ГК України) з врахуванням кожної поставки та підлягає до стягнення в розмірі 20103,12 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 Підприємства «Екопал Груп» (81105, Львівська область, Пустомитівський район, с. Наварія, вул. Львівська, 154 В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „50х50 (81600, Львівська обл., м. Миколаїв, вул. Болоня, 22, ) 20103,12 грн. пені та 1378,00 грн. судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.06.2016 року.

Суддя Березяк Н.Є.