номер провадження справи 10/43/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016 Справа № 908/1278/16

Розглянувши у відкритому судовому засідання справу

позовну заяву: Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя

до відповідача: Комунальної установи Орловський психоневрологічний інтернат Запорізької обласної ради, Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с. Орлове

про стягнення 196627 грн. 54 коп.

суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, на підставі довіреності № 1699/12 від 20.05.2016 р.;

від відповідача ОСОБА_2, на підставі наказу № 86 від 12.10.2009 р;

До господарського суду Запорізької області звернулась Державна екологічна інспекція у Запорізькій області, м. Запоріжжя до Комунальної установи Орловський психоневрологічний інтернат Запорізької обласної ради, Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с. Орлове про стягнення за заподіяну шкоду в розмірі 196627 грн. 54 коп.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 10.05.2016 р., справу 908/1278/16 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 11.05.2016 р. порушено провадження у справі № 908/1278/16. Справі присвоєно номер провадження № 10/43/16, її розгляд призначено на 30.05.2016 р.

Представник позивача 30.05.2016 р. підтримав свої вимоги викладені в позові. Представник відповідача у судовому засіданні 30.05.2016 р. проти позову заперечував, відзив не направив, ніяких клопотань не надав.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Для всебічного розгляду справи та отримання всіх необхідних документів по справі, судом було оголошено перерву на 13.06.2016 р. о 10 год. 00 хв.

Представник позивача 13.06.2016 р. підтримав свої вимоги викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні 13.06.2016 р. проти позову заперечував, 02.06.2016 р. направив відзив на позовну заяву.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 13.06.2016 р., розгляд справи був закінчений, в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Державна екологічна інспекція у Запорізькій області (далі Держекоінспекція) відповідно до Положення Держекоінспекціі", затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 №136, здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку, про використання та охорону земель, про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, про охорону атмосферного повітря, про охорону, захист, використання та відтворення лісів, законодавства щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов та ін.

У період з 26.05.2014 р. по 27.05.2014 р. Держекоінспекцією було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Комунальної установи «Орловський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради (далі - Відповідач), за результатами якої було складено акт перевірки від 27.05.2015 р. В ході перевірки було встановлено, що в період з 01.01.2014 р. по 27.05.2014 р. Відповідач здійснював забір води з підземного водоносного горизонту (свердловина № 1) без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням вимог ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України. За вказаний період було забрано 3746 м3 води, що підтверджується довідкою Відповідача від 27.05.2014 № 291.

Відповідно до «Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних державі, внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів», затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища і ядерної безпеки України від 20.07.2009 року за № 389, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783, за період з 01.01.2014 по 27.05.2014 розмір шкоди, заподіяної державі, внаслідок забору підземних вод Відповідачем без дозволу на спеціальне водокористування становить 196627 грн. 54 коп.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Відповідно до ст. 48 Водного кодексу України під спеціальним водокористуванням розуміється забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Статтею 110 Водного кодексу України передбачена відповідальність за порушення водного законодавства. Порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Згідно ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України, встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від: зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено: договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського :кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

КП «ОРЛОВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ» мав дозвіл на спеціальне водокористування на термін з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року. Цей дозвіл було подовжено за заявою відповідача ще на три роки на строк до 31.12.2013 року.

За два місці до закінчення дії цього дозволу Відповідач направив відповідні заяви Бердянському КГИГП та Державній службі геології та надр України про подовження терміну дії дозволу на спеціальне водокористування. Остання надала згоду на отримання нового дозволу, при цьому звернулася до КП «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» з проханням надати рекомендації щодо раціонального використання підземних вод. Такі рекомендації і були надані на початку січня 2014 року.

Всі ці документи були надані Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної адміністрації для оформлення дозволу.

У вересні 2014 року Департамент розглянув заяву відповідача та надані документи і відмовив відповідачу в отримання дозволу у зв'язку із не заповненням деяких пунктів таблиці.

Після усунення вказаних недоліків, Департамент екології видав відповідачу новий дозвіл, та вказав дату видачі - 17.10.2014 року, не зважаючи на те, що заяву відповідачем було подано своєчасно з проханням подовжити термін дії попереднього дозволу, тобто видати дозвіл починаючи з 01.01.2014 року.

Керівництво Комунальної установи неодноразово зверталося на особистому прийомі до посадових осіб Запорізької обласної адміністрації із питання своєчасного отримання дозволу, але позитивних результатів це не дало.

Таким чином, суд вважає, що вини в несвоєчасному отриманні дозволу на спеціальне водокористування, у відповідача не має.

Відповідно до статті 49 Водного кодексу України : «Строк видачі дозволу на спеціальне водокористування або надання письмового повідомлення про відмову в його видачі становить не більше тридцяти календарних днів з дня надходження на розгляд заяви та відповідних документів.

Державні органи зобов'язані протягом п'яти календарних днів з дня надходження заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування надіслати завірені ними копії відповідних документів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, у разі використання підземних вод - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Центральні органи виконавчої влади, зобов'язані протягом п'ятнадцяти календарних днів з дня одержання копій документів надати безоплатно органам, що приймають рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування, свої висновки щодо можливості його видачі.»

Таким чином, навіть враховуючи, що відповідач не повністю заповнив деякі пункти таблиці, він мав час подати нову виправлену заяву і своєчасно отримати новий дозвіл, бо ним було подано заяву за два місяці до закінчення дії старого дозволу.

Стаття 50 Водного кодексу України зобов'язує відповідні державні органи подовжити термін дії дозволу і саме таку заяву відповідач надсилав до Департаменту, але останній надав відповідачу новий дозвіл.

« Ст. 50 . У разі необхідності строк спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового водокористування.

Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.»

Згідно зі статтею 57 Водного кодексу України «водокористувачам відшкодовуються збитки, завдані припиненням права або зміною умов спеціального водокористування, за винятком випадків, коли таке припинення (зміна умов) було здійснено з вини самого водокористувача чи за його клопотанням.

За весь обсяг використаної питної води та скид стічних вод Відповідач оплатив державі вартість води та наданих послуг.

Відповідно до діючого законодавства , а саме ст. 219 ГК України частини 3, якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії або бездіяльність другої сторони зобов'язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

Відповідно до ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання зобов'язань, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення або належне виконання зобов'язань виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних обставин.

На підставі вищенаведеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя до Комунальної установи Орловський психоневрологічний інтернат Запорізької обласної ради, Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с. Орлове про стягнення за заподіяну шкоду в розмірі 196627 грн. 54 коп.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.06.2016 р. проти позову заперечував, до суду надав письмовий відзив. Суд прийняв до уваги заперечення відповідача, так як вони знайшли своє нормативне обґрунтування та були повністю підтверджені належними доказами наданими до суду відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; іншими способами, передбаченими законом.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що матеріали справи не містять обґрунтованих та належних докази для задоволення позовних вимог.

Обставини, викладені у справі позивачем не були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на позивача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя до Комунальної установи Орловський психоневрологічний інтернат Запорізької обласної ради, Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с. Орлове відмовити.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 15.06.2016 р.