ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016 року Справа № 904/5019/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1, дов. № б/н від 04.01.2016р.;

відповідача-1 ОСОБА_2, дов. № 3 від 07.12.2015р.;

відповідача-1 ОСОБА_3, дов. № 6 від 07.12.2015р.;

відповідача-2 не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

ДВС не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «АКО», с.Залав`я Млинівського району Рівненської області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року по справі № 904/5019/14

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД», м.Дніпропетровськ

до відповідача/1 Фермерського господарства «АКО», с.Залав`я Млинівського району Рівненської області

відповідача/2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Інвест», м.Дніпропетровськ

про стягнення процентів за користування товарним кредитом в розмірі 217 123,61 коп. (оскарження дій в.о.заступника начальника ГУ юстиції ОСОБА_4 щодо винесення постанови № 28/02/15)

За клопотанням скаржника розгляд справи здійснюється за допомогою технічних засобів фіксування судового процесу (диск CD-R № А608073553Е01).

В судовому засіданні 14.06.2016р. було оголошено перерву до 16.06.2016р. (ст.77 ГПК України).

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року у справі № 904/5019/14 (суддя Загинайко Т.В.) за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД», м.Дніпропетровськ до Фермерського господарства «АКО», с.Залав`я Млинівського району Рівненської області (перший відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Інвест», м.Дніпропетровськ (другий відповідач) про стягнення процентів за користування товарним кредитом в розмірі 217 123,61 коп. було частково задоволено скаргу відповідача-1 на дії в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області; скасовано постанову в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 від 18.12.2015р. № 28/02/15 про перевірку виконавчого провадження у частині скасування постанови від 13.11.2015р. № 45021212 відділу ДВС Млинівського районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу); в решті вимог за скаргою - відмовлено (а.с.97-103, т.2 матеріалів оскарження).

Ухвалу господарського суду в частині задоволення скарги мотивовано тим, що дії в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальником управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 по скасуванню постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Млинівського управління юстиції від 13.11.2015р. суперечать вимогам ч.4 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження»; щодо відмови в задоволенні решти скарги відсутністю правових підстав для задоволення скарги, оскільки інші дії в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби ОСОБА_5 здійснювались, в межах повноважень та на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржив в апеляційному порядку відповідач-1 по справі Фермерське господарство «АКО», с.Залав`я Млинівського району Рівненської області, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права при її прийнятті, на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, на невідповідність висновків господарського суду обставинам справи; просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року, прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити скаргу ФГ «АКО», зокрема, посилається на те, що:

- господарським судом не було задоволено клопотання заявника щодо визнання недопустимим доказом копії постанови від 14.12.2015р. № 28/02/15 про витребування виконавчого провадження, наданої позивачем, що суперечить п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. № 18, але судом, в той же час, не взято до уваги поданий заявником доказ супровідний лист до постанови № 28/02/15 від 14.12.2015р., що, на думку скаржника, підтверджує, що постанова про витребування виконавчого провадження не надсилалась відділу ДВС Млинівського РУЮ в строки і за процедурою, передбаченою Інструкцією з організації примусового виконання рішень, а була направлена до відділу ДВС вже після перевірки виконавчого провадження 30.12.2015р., що підтверджується штампом про вхідну кореспонденцію за № 375/02-24;

- також господарським судом не було досліджено питання щодо наявності реального надання строку на добровільне виконання наказу від 15.09.2014р., оскільки сама постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2014р. боржнику-1 не надсилалась;

- крім того, господарським судом неправильно здійснено тлумачення ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо відповідності наказу господарського суду вимогам цього Закону; щодо застосування старої редакції абзацу 3 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9, то в ній не зазначалось про можливість видачі наказу, в якому зазначатимуться два і більше боржників, оскільки це суперечило приписам ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.1 ст.117 ГПК України;

- крім того, як зазначає скаржник, Постанови пленуму ВГСУ приймаються у зв`язку з виникненням в судовій практиці питань, пов`язаних із застосуванням норм матеріального та процесуального права, з метою забезпечення однакового і правильного застосування Господарського процесуального кодексу України, самі по собі не створюють, не змінюють та не припиняють цивільні права та обов`язки, в свою чергу, норми законодавства, а саме ст.ст.116, 117 ГПК України та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» не змінювались з моменту видачі виконавчого документу; також скаржник зазначає, що роз`яснення однієї норми права не може мати декілька тлумачень, тому вірним, на його думку, є тлумачення чинне на даний час, оскільки в вищезазначену постанову Пленуму ВГСУ були внесені зміни 16.12.2015р. щодо необхідності видачі наказів по кожному боржнику окремо; тому твердження господарського суду щодо відповідності наказу господарського суду від 15.09.2014р. та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2014р. діючому на той час законодавству не відповідають дійсності, оскільки законодавство, яке діяло як в 2014 році, так і на даний час в частині підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та в частині вимог до виконавчого документу було ідентичним;

- посилання господарського суду на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997р. є безпідставним, оскільки задоволення скарги відповідача-1 жодним чином не перешкоджало б виконанню рішення, оскільки законодавцем встановлено можливість звернутись до суду саме стягувачу, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам закону відповідно до ст.117 ГПК України та ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» за видачею нового наказу;

- крім того, скаржник зазначає, що виконавче провадження № 45021212, відкрите в порушення ч.2 ст.18 та п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», що мало наслідком накладення арештів на рахунки підприємства та майно боржника, унеможливило використання права на вільне володіння та розпорядження майном, в тому числі для виконання зобов`язань перед стягувачем та порушило принцип непорушності права власності, закріпленого ч.1 ст.321 ЦК України;

- також скаржник посилається, що господарським судом було порушено право боржника на юридичну визначеність, роз`яснене Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005р. № 5-рп/2005, оскільки як органом ДВС, так і господарським судом було вільно трактовано ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», в свою чергу передбачуваність норми Закону (ч.2 ст.18) давало право заявнику законно сподіватись на її застосування та те, що її не буде спотворено суб`єктом владних повноважень; в зв`язку з цим господарським судом не було надано оцінки та не взято до уваги ст..26 Закону України «Про виконавче провадження», яка містить імперативні приписи, згідно яких державний виконавець зобов`язаний відмовити у відкритті виконавчого провадження в різ невідповідності виконавчого документу вимогам ст..18 цього ж Закону;

- господарським судом не було взято до уваги ч.2 ст.19 Конституції України щодо необхідності діяти органам державної влади та органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, оскільки постанова ОСОБА_5 від 18.12.2015р. № 28/02/15 містить ряд недоліків, що суперечить ч.4 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішення;

- також господарським судом не надано обґрунтування відхилення аргументів ФГ «АКО», що ТОВ «Агросфера ЛТД» з листопада 2015 року по лютий 2016 року не мала права подавати скарги на дії державного виконавця у якості стягувача по цій справі, оскільки ухвалою господарського суду від 05.11.2015р. стягувача - ТОВ «Агросфера» замінено на нового стягувача -ТОВ «Агросфера ЛТД» з іншим ідентифікаційним кодом, отже орган ДВС не мав права розглядати скаргу, подану ТОВ «Агросфера ЛТД»;

- крім того, господарським судом безпідставно зазначено в оскаржуваній ухвалі про відсутність у справі доказів відсутності повноважень у ОСОБА_5 на винесення оскаржуваної постанови, оскільки ФГ «АКО» було надано достатньо доказів відсутності таких повноважень, а саме, лист Міністерства юстиції України від 22.04.2016р. № 14029/ПІ-Б-702/14, згідно якого роз`яснено процедуру призначення в.о. начальника ДВС; враховуючи зазначену відповідь, у начальника Головного територіального управління юстиції ОСОБА_6 були відсутні повноваження призначати заступників, в тому числі в.о. заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції та заступників начальників Управлінь державної виконавчої служби на період до заповнення відповідної вакантної посади.

Позивач по справі у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваної ухвали господарського суду вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, зазначаючи, що доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності та спрямовані на затягування процесу виконання рішення, яке вступило в законну силу. Також зазначає, що посилання заявника на супровідний лист від 14.12.2015р. до постанови про витребування матеріалів виконавчого провадження, який зареєстрований в ВДВС 30.12.2015р., що свідчить про проведення перевірки в неналежні строки та не у відповідності до процедури, передбаченої Інструкцією з організації примусового виконання рішень є безпідставними, оскільки постанова про витребування виконавчого провадження датована 14.12.2015р., а постанова про перевірку виконавчого провадження 18.12.2015р., що свідчить про вчасне направлення матеріалів виконавчого провадження до органу ДВС вищого рівня, а реєстрація листа у відділі ДВС Млинівського РУЮ 30.12.2015р. лише свідчить про порушення працівниками цього органу ДВС Закону та Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Також позивач не погоджується з доводами скаржника про те, що у нього не було часу для добровільного виконання рішення суду, оскільки ним не отримувалась постанова про відкриття виконавчого провадження, враховуючи, що за виконавчим провадження № 45021212 проводились виконавчі дії та було складено акт опису та арешту майна 18.12.2014р., отже, з фактом наявності постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач-1 був обізнаний, але в строки, передбачені ч.6 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснив жодних дій по оскарженню цієї постанови та не подав заяву про відкладення виконавчих дій в порядку ст.35 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, позивач заперечує проти доводів ФГ «АКО» про зміни, внесені в постанову Пленуму ВГСУ від 17.10.2012р. № 9 щодо наказів, оскільки наказ по цій справі датований 15.09.2014р., а зміни були внесені 16.12.2015р.; отже, наказ від 15.09.2014р. є таким, що відповідає вимогам ст..18 Закону України «Про виконавче провадження». Також позивач не погоджується з доводами скаржника про необхідність застосування ст..26 Закону України «Про виконавче провадження» до спірних відносин, оскільки відсутні підстави для відмови у прийнятті виконавчого документу до виконання. Крім того, позивач не погоджується з усіма доводами відповідача-1 щодо відсутності юридичних підстав для розгляду начальником Управління ДВС скарги ТОВ «Агросфера ЛТД», оскільки повноваження цього підприємства підтверджені матеріалами справи.

У доповненнях до відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначив, що посилання скаржника на відсутність повноважень у ОСОБА_5 на винесення оскаржуваної постанови та, як підтвердження, посилання на лист Міністерства юстиції від 22.04.2016р. № 14029/ПІ-Б-702/14 є безпідставними, оскільки цей лист містить загальну інформацію щодо порядку кадрової роботи з керівним складом Головних територіальних управлінь юстиції, а за результатами розгляду скарги ТОВ «Агросфера ЛТД» Міністерство юстиції надало офіційну відповідь від 03.03.2016р. № 3217-0-33-16/20.5, яка містить інформацію про проведення 18.12.2015р. перевірки матеріалів виконавчого провадження по виконанню наказу від 15.09.2014р. по справі № 904/5019/14 уповноваженою особою в.о. начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Крім того, позивач зазначає, що ухвалою господарського суду від 10.05.2016р. за результатами розгляду його заяви на дії ВДВС по винесенню постанови від 13.11.2015р. був встановлений факт, що саме відповідач-1 посилався на постанову в.о. заступника начальника органу ДВС від 18.12.2015р. № 28/02/15, як доказ того, що відсутній предмет спору. Щодо судової практики, яку навів заявник, то позивач не погоджується з нею, оскільки, на його думку, в цих справах є різний предмет позову, оскільки по справі № 904/10253/14 у стягувача була необхідність в пред`явленні наказів до кожного з боржників, а в даному випадку у стягувача не існує необхідності в отриманні іншого наказу.

Орган ДВС відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.96 ГПК України, не скористався, як не скористався правом участі в судовому засідання, передбаченим ст..22 ГПК України; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (поштове повідомлення від 07.06.2016р.).

14.06.2016р. скаржником заявлено клопотання про здійснення фіксування судового процесу, яке задоволено колегією суддів, розгляд справи здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Діловодство спеціалізованого суду» на диск CD-R № А608073553Е01.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати на підставі п.4 ч.1 ст.104 ГПК України, з урахуванням повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ст.103 ГПК України, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, 02.09.2014р. рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/5019/14 (суддя Красота О.І.) було задоволено в повному обсязі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера», м.Дніпропетровськ до Фермерського господарства «АКО», с.Залав`я Млинівського району Рівненської області (перший відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Інвест», м.Дніпропетровськ про стягнення процентів за користування товарним кредитом в розмірі 217 123,61 коп.; стягнено солідарно з відповідачів на користь позивача 217 123,61 грн. процентів за користування товарним кредитом; стягнено з відповідача-1 на користь позивача 2 171,24 грн. судового збору; стягнено з відповідача-2 на користь позивача 2 171,24 грн. судового збору (а.с.4-7, т.1 матеріалів оскарження).

Доказів оскарження, зміни чи скасування зазначеного рішення господарського суду в апеляційному або в касаційному порядку жодною із сторін до матеріалів справи не надано, відсутні. Отже, вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили та є обов`язковим для виконання на всій території України і виконується в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (ст.115 ГПК України).

15.09.2014р. на виконання рішення господарського суду були видані накази по справі № 904/5019/14 про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості в сумі 217 123,61 грн. та про стягнення з кожного з відповідачів на користь позивача по 2171,24 грн. судового збору, які були направлені стягувачу (позивачу) ТОВ «Агросфера» (а.с.8-10, т.1 матеріалів оскарження).

01.10.2014р. позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції з заявою № 295-К14 про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення від 02.09.2014р., а також з проханням накласти арешт на все майно боржника та на відкриті розрахункові рахунки у фінансових установах; внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про обтяження всього майна Фермерського господарства «АКО» в межах суми стягнення (а.с.25, т.1 матеріалів оскарження).

10.10.2014р. постановою начальника відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції ОСОБА_7 було відкрито виконавче провадження № 45021212 з виконання наказу господарського суду № 904/5019/14 від 15.09.2014р. про стягнення з ФГ «АКО» на користь ТОВ «Агросфера» 217 123,61 грн. заборгованості; надано відповідачу строк для добровільного виконання рішення суду до 17.10.2014р.(а.с.26, т.1 матеріалів оскарження).

18.12.2014р. згідно акту державного виконавця відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції ОСОБА_7 про опис та арешт майна було описано і накладено арешт на майно Фермерського господарства «АКО» (а.с.29-30, т.1 матеріалів оскарження). Зі змісту вказаного акту вбачається, що його копію було отримано представником відповідача-1 (боржника-1) ОСОБА_8

Як встановлено постановою суду апеляційної інстанції від 24.02.2016р., згідно виписок Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» по рахунку позивача ОСОБА_9 державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агросфера» наступні платежі: 2171,24 грн. з призначенням платежу «згідно в/п №409/4 в/д №904/5019/14 від 15.09.14 стягнено судовий збір 2 171 грн. 24 коп. з ФГ «АКО» на користь ТзОВ «Агросфера»»; 18278,14 грн. з призначенням платежу «згідно в/п №410/4 в/д №904/5019/14 від 10.11.2014 стягнено заборгованість 18 278 грн. 14 коп. з ФГ «АКО» на користь ТзОВ «Агросфера»», 40047,48 грн. з призначенням платежу «згідно в/п №110/4 в/д №904/5019/14 від 15.09.2014 стягнено заборгованість 40 047 грн. 48 коп. з ФГ «АКО» на користь ТзОВ «Агросфера»»; також з відповідача-1 на користь позивача було стягнено заборгованість у сумі 12131,80 грн., що не спростовується сторонами (а.с.63-67, т.1 матеріалів оскарження).

Отже, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2014р. по справі №904/5019/14 про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів на користь позивача заборгованості було виконано Фермерським господарством «АКО» частково, на загальну суму 72628,66 грн. Виконання судового рішення по цій справі за рахунок відповідача-2 не здійснювалось, що визнається в своїх поясненнях представником позивача. Отже, в решті судове рішення по цій справі до теперішнього часу в повному обсязі не виконано жодним із відповідачів а ні в добровільному, а ні в примусовому порядку.

16.10.2015р. позивачем було подано до господарського суду Дніпропетровської області заяву про заміну сторони виконавчого провадження, яку обґрунтовано укладенням 22.07.2015р. між ТОВ «Агросфера» та ТОВ «Агросфера ЛТД» договору про відступлення права вимоги № 62-ВПВ, за яким ТОВ «Агросфера ЛТД» прийняло на себе зобов`язання та стало кредитором за договором купівлі-продажу № 12156 від 22.05.2013р. (а.с.11-13, т.1 матеріалів оскарження).

05.11.2015р. відповідно до ст.25 ГПК України зазначену заяву позивача було задоволено господарським судом, змінено сторону по справі № 904/5019/14 ТОВ «Агросфера» на його правонаступника ТОВ «Агросфера ЛТД»; замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу від 15.09.2014р. по цій справі (а.с.15-16, т.1 матеріалів оскарження).

Зазначену ухвалу господарського суду залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р., апеляційну скаргу ФГ «АКО» залишено без задоволення (а.с.63-67, т.1 матеріалів оскарження).

15.02.2016р. позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про виправлення описки в ухвалі господарського суду від 05.11.2015р., оскільки в резолютивній частині був невірно зазначений ідентифікаційний код підприємства позивача ТОВ «Агросфера ЛТД» (а.с.68, т.1 матеріалів оскарження), яку було задоволено ухвалою господарського суду від 01.03.2016р., здійснено виправлення коду підприємства (а.с.69, т.1 матеріалів оскарження). Отже, ухвала господарського суду від 05.11.2015р. є такою, що набрала законної сили відповідно до ст.115 ГПК України, з урахуванням ухвали господарського суду від 01.03.2016р.

13.11.2015р. постановою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції ОСОБА_10 про перевірку виконавчого провадження було скасовано постанову від 10.10.2014р. №45021212 про відкриття виконавчого провадження, припинено арешт майна боржника, накладений постановою державного виконавця від 21.10.2014р., скасовано арешт коштів на рахунках боржника, накладений постановами державного виконавця від 12.11.2014р.; відмовлено у відкритті виконавчого провадження на виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2014р. №904/5019/14, як такого, що не відповідає вимогам частини 2 статті 18 Закону України „Про виконавче провадження, частини 1 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, повернуто виконавчий документ стягувачу (а.с.19, т.1 матеріалів оскарження).

Також 13.11.2015р. постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції по виконавчому провадженню №45021212 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2014р. №904/5019/14 про стягнення з Фермерського господарства «АКО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера» 217 123 грн. 61 коп. боргу; скасовано арешт коштів на рахунках боржника, накладений постановами державного виконавця від 12.11.2014р.; припинено арешт коштів боржника, накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 21.10.2014р., з посиланням на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.20-21, т.1 матеріалів оскарження).

26.11.2015р. громадянка ОСОБА_11 звернулась на Урядову гарячу лінію зі скаргою на дії в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції ОСОБА_10 щодо перевірки виконавчого провадження №45021212 (а.с.78, т.1 матеріалів оскарження), а 03.12.2015р. позивач ТОВ «Агросфера ЛТД» звернувся до господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії відділу ДВС Млинівського РУЮ щодо винесення постанови про перевірку виконавчого провадження від 13.11.2015р. (а.с.17-18, т.1 матеріалів оскарження), яку було прийнято ухвалою господарського суду від 09.12.2015р. (а.с.44, т.1 матеріалів оскарження).

14.12.2015р. постановою № 28/02/15 Управління ДВС головного територіального управління юстиції у Рівненській області витребувало виконавче провадження № 45021212 для перевірки (а.с.186, т.1 матеріалів оскарження).

За результатами перевірки звернення на Урядову гарячу лінію, 18.12.2015р. в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 була винесена постанова № 28/02/15, відповідно до якої визнано дії в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції при скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження такими, які не відповідають вимогам чинного законодавства, скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №45021212 від 13.11.2015р. та зобов`язано в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції здійснити всі необхідні заходи примусового виконання рішень, передбачені законом (а.с.80, т.1 матеріалів оскарження). Зазначена постанова надіслана ВДВС Млинівського РУЮ 18.12.2015р. за № 13482/02-11/26 (а.с.115, т.1 матеріалів оскарження).

Вказаною постановою було встановлено, що при пред`явленні до відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції для примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/5019/14 від 15.09.2014р. про солідарне стягнення з Фермерського господарства «АКО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера» додержано вимоги, передбачені статтями 18, 19, 20, 22, 25 Закону України «Про виконавче провадження», глави ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень.

04.01.2016р. до господарського суду Дніпропетровської області зі скарго на дії в.о. начальника управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 по винесенню постанови від 18.12.2015р. звернувся відповідач-1 ФГ «АКО» (скарга від 30.12.2015р. (а.с.71-75, т.1 матеріалів оскарження)). Вирішення питання про прийняття скарги було відкладено ухвалою господарського суду від 11.01.2016р. та вказану заяву було прийнято до розгляду ухвалою від 12.03.2016р. (а.с.102, т.1 матеріалів оскарження).

11.01.2016р. постановою в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 було доповнено постанову № 28/02/15 від 18.12.2015р. та виправлено описки допущені по тексту цієї постанови, а саме: слова «боржником за яким є ТзОВ «Агросфера»» замінено словами «боржником за яким є ФГ «АКО»», а також слова «керуючись ст.ст. 6, 11, 84, 86 Закону України «Про виконавче провадження», глави ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень» замінено словами «керуючись ст.ст. 6, 11, 84, 86 Закону України «Про виконавче провадження», глави Х Інструкції з організації примусового виконання рішень» та доповнено постанову №28/02/15 від 18.12.2015р. пунктом 3 такого змісту: скасувати постанову в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції про перевірку виконавчого провадження №45021212 від 13.11.2015р.; пункти 3-6 постанови №28/02/15 від 18.12.2015р. про перевірку виконавчого провадження вважати пунктами 4-7 (а.с.116, т.1 матеріалів оскарження).

10.02.2016р. на виконання постанови в.о. начальника управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 від 18.12.2015р., на підставі заяви позивача від 25.01.2016р. № 15-Б16, старшим державним виконавцем ВДВС Млинівського РУЮ ОСОБА_10 було відкрито виконавче провадження № 45021212 з примусового виконання наказу господарського суду від 15.09.2014р. по справі № 904/5019/14 (а.с.167, т.1 матеріалів оскарження).

10.03.2016р. до господарського суду Дніпропетровської області звернувся відповідач-1 ФГ «АКО» зі скаргою на дії ВДВС Млинівського РУЮ щодо винесення постанови від 10.02.2016р. (а.с.90-95, т.1 матеріалів оскарження), яку було прийнято ухвалою господарського суду від 14.03.2016р. (а.с.107, т.1 матеріалів оскарження).

07.04.2016р. до господарського суду Дніпропетровської області звернувся відповідач-1 ФГ «АКО» зі скаргою на дії в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 щодо винесення постанови від 11.01.2016р. (а.с.107-111, т.1 матеріалів оскарження), яку було прийнято до розгляду ухвалою господарського суду від 07.04.2016р. (а.с.119, т.1 матеріалів оскарження).

12.04.2016р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про залишення скарги ФГ «АКО» щодо винесення постанови від 18.12.2015р. № 289/02/15 без розгляду на підставі п.2 ст.81 ГПК України, оскільки скаржником подано до Рівненського окружного адміністративного суду адміністративного позову, предметом якого є вимоги і за цією скаргою; також орган ДВС просив розглянути скаргу без його участі; в якості доказу належних повноважень ОСОБА_5 органом ДВС подано наказ від 30.09.2015р. № 637/04/15 про призначення цієї особи в.о. заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби з 30.09.2015р. (а.с.120-121, 133, т.1 матеріалів оскарження).

13.04.2016р. скаржником ФГ «АКО» до господарського суду Дніпропетровської області подано клопотання про припинення провадження у справі щодо розгляду скарги ТОВ «Агросфера ЛТД» на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки відсутній предмет спору в зв`язку з тим, що оскаржувана позивачем постанова від 13.11.2015р. вже скасована постановою від 11.01.2016р. (а.с.135, т.1 матеріалів оскарження).

10.05.2016р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по цій справі було припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України провадження по розгляду скарги ТОВ «Агросфера ЛТД» в частині скасування постанови в.о. начальника відділу ДВС Млинівського районного управління юстиції ОСОБА_10 про перевірку виконавчого провадження від 13.11.2015р. з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2014р. у справі № 904/5019/14, в зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки вказана постанова вже скасована постановою від 18.12.2015р.; в решті вимог заяви - відмовлено (а.с.65-69, т.2 матеріалів оскарження).

12.05.2016р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по цій справі відмовлено в задоволенні скарги ФГ «АКО» на дії відділу ДВС Млинівського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 10.02.2016р. № 45021212 про відкриття виконавчого провадження (а.с.105-109, т.2 матеріалів оскарження).

12.05.2016р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по цій справі частково задоволено скаргу ФГ «АКО» на дії в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника управління ДВС головного територіальної управління юстиції у Рівненській області; скасовано постанову в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника управління ДВС головного територіальної управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 від 18.12.2015р. № 28/02/15 про перевірку виконавчого провадження у частині скасування постанови від 13.11.2015р. № 45021212 відділу ДВС Млинівського районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу); в решті вимог за скаргою відмовлено (а.с.97-103, т.2 матеріалів оскарження). Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV (з подальшими змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких зокрема віднесено судові накази.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Ця норма конкретизована в ст.115 ГПК України, згідно з якою рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Отже, виконання судового рішення є другим етапом судового провадження, що є формою реалізації захисту порушеного права через виконання судового рішення, внаслідок чого виконавче провадження не може бути відокремленим від судового процесу.

Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Частинами 1, 2 4 ст.543 ЦК України регламентовано, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо; кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників; солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі; виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Тобто, законодавець зауважує, що жоден солідарний боржник, який навіть частково виконає зобов`язання, не вибуває із зобов`язальних правовідносин до моменту повного погашення вимог кредитора. Тільки 100% задоволення вимог кредитора припиняє зобов`язання між ним та солідарним боржником.

Відповідно до ч.7 ст.84 ГПК України якщо у справі беруть участь кілька позивачів або відповідачів, у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Частинами 1, 4 ст.116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом; після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом; накази про стягнення судового збору надсилаються до державних податкових інспекцій; якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів, або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях, видаються накази із зазначенням тієї частини судового рішення, яка підлягає виконанню за даним наказом.

Вищезазначене судове рішення прийнято по відношенню до кількох відповідачів, які містять різні адреси місцезнаходження.

Згідно з частинами 1, 2, 4 ст.117 ГПК України наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження"; господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом; господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Частиною 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV встановлено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях,у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Пунктом 9.2 п.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 «Про судове рішення» (зі змінами та доповненнями) визначено, що у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду; при цьому господарські суди повинні зазначати у рішеннях щодо кількох відповідачів - як вирішено спір щодо кожного з них (з урахуванням вимог частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік осіб, які мають право здійснювати перевірку законності виконавчого провадження наведений в ст.84 Закону України «Про виконавче провадження», є чітко регламентованим та розширеному тлумаченню не підлягає . Отже, посадова особа, дії якої є предметом оскарження в порядку ст..121-1 ГПК України належить до кола осіб, регламентованих ст..84 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 1, 4, 5 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби; керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами другою і третьою цієї статті; постанови, зазначені в частинах другій - четвертій цієї статті, можуть, бути оскаржені в десятиденний строк з дня їх винесення у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктами 10.2, 10.3, 10.5 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5, чітко регламентовано, що начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом; керівники органів ДВС вищого рівня мають право відповідно до статей 84 - 86 Закону перевіряти законність виконавчого провадження, у тому числі завершеного виконавчого провадження та виконавчого провадження, по якому виносилась постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження, зокрема, начальники регіональних органів ДВС, їх заступники - виконавчого провадження, що перебуває на виконанні відділів примусового виконання рішень цих органів та територіальних органів ДВС, що їм підпорядковані;. Про результати перевірки виконавчого провадження посадовою особою, яка його витребовувала, виноситься постанова; у постанові зазначаються, зокрема, підстави для здійснення перевірки цього виконавчого провадження; у мотивувальній частині - коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог чинного законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні; визначаються особа, яку зобов'язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; встановлюється строк виконання цієї постанови; надається інша необхідна інформація; зазначається коло осіб, яким надсилаються копії постанови, та порядок оскарження постанови.

Отже, згідно з чинним Законом України «Про виконавче провадження» та вказаною Інструкцією такий керівник мав право визначити певне порушення законності в межах виконавчого провадження та надати доручення начальнику відділу на вчинення певних дій, передбачених частинами 2, 3 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», а не скасовувати постанову від 13.11.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст.116 ГПК України якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів, або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях, видаються накази із зазначенням тієї частини судового рішення, яка підлягає виконанню за даним наказом.

Отже, на день видачі наказу 15.09.2014р. зазначена норма ч.4 ст.116 ГПК України вже існувала саме в такій редакції згідно з Законом України від 04.07.2013р. № 406-VІІ. Таким чином, господарському суду при оформленні наказу по цій справі слід було керуватись нормами процесуального права, діючими на день видання наказу на примусове виконання рішення по справі.

Зазначена норма повністю кореспондується зі ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо оформлення наказу по виконанню судового рішення проти декількох відповідачів, якщо виконання повинно проводитись в різних місцях.

Натомість, в постанові від 18.12.2015р. надано правову оцінку обґрунтованості видачі наказу від 15.09.2014р. по цій справі, тоді як наказ від 15.09.2014р. було видано з порушенням приписів ч.4 ст.116 ГПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність повноважень у в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5, то вони не є предметом розгляду скарги в порядку ст.121-2 ГПК України, а відносяться до повноважень суду адміністративної юрисдикції. Докази в розумінні ст.35 ГПК України щодо незаконності призначення ОСОБА_5 відсутні.

Решта доводів не впливає на правову оцінку матеріалі, обставин справи згідно з законом, а тому не приймається судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена; скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень; неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги; за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Пунктом 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (зі змінами та доповненнями) за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється. Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК України.

За цих обставин апеляційна скарга ФГ «АКО» підлягає задоволенню, ухвала господарського суду від 12.05.2016р. скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.104 ГПК України, а заява відповідача-1 задоволенню.

Керуючись ст.43, ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «АКО» с.Залав`я Млинівського району Рівненської області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року у справі № 904/5019/14 - скасувати.

Визнати дії в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 щодо проведення перевірки виконавчого провадження № 45021212 та винесення постанови № 28/02/15 про перевірку виконавчого провадження від 18.12.2015р. неправомірними та незаконними.

Скасувати постанову в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 № 28/02/15 про перевірку виконавчого провадження від 18.12.2015р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» м.Дніпропетровськ на користь Фермерського господарства АКО, с.Залав`я Млинівського району Рівненської області 1378,00 грн. судового збору, за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу згідно зі ст.ст.116-117 ГПК України доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Матеріали оскарження повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.06.2016р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко