КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 910/30380/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: Федчук І.Є. - представник за дов. б/н від 01.08.2015 року, Яковенко В.М. - представник за дов. б/н від 01.08.2015 року;

від відповідача: Дашевська Ю.І. - представник за дов. №01-12/2015 від 01.12.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес - центр "Брест - Литовський"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року

у справі № 910/30380/15 (суддя: Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер ЕД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес - центр "Брест - Литовський"

про розірвання договору та стягнення 36 142,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастер ЕД" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес - центр "Брест - Литовський" (далі - відповідач) про розірвання договору оренди №217-10/2014 нежитлового офісного приміщення від 01.10.2014 року та стягнення з відповідача заборгованості, що виникла у зв'язку з неповерненням суми гарантійного платежу по договору оренди №217-102014 нежитлового офісного приміщення від 01.10.2014 року у розмірі 36142,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем відповідно до п.10.4 укладеного між сторонами договору було направлено на адресу відповідача повідомлення про дострокове розірвання договору оренди, проте відповідач ухиляється від прийняття об'єкту оренди за актом приймання - передачі. Крім цього, відповідачем не було повернуто позивачу суму гарантійного платежу згідно п.4.4 договору оренди №217-10/2014 від 01.10.2014 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року у справі № 910/30380/15 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Брест-Литовський" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер ЕД" 36142,44 грн гарантійного платежу, 1218,00 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес - центр "Брест - Литовський" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник вказав, що він не повернув орендарю гарантійний платіж, оскільки орендар не виконав свої обов'язки щодо підписання акту прийому-передачі об'єкту оренди.

При цьому,скаржник звертає увагу, що матеріали справи містять акт від 01.07.2015 року про самовільне звільнення об'єкту оренди.

Також скаржник зазначив, що суд жодним чином не відобразив в своєму рішенні встановлення факту неотримання орендодавцем повідомлення про припинення договору оренди.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес - центр "Брест - Литовський" до провадження.

12.05.2016 року в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду було оголошено перерву на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 року розгляд справи було продовжено на 15 днів.

У судовому засіданні 07.06.2016 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати в частині задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу та судовому засіданні 07.06.2016 року представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року по справі №910/30380/15 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес - центр "Брест - Литовський" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

01.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастер ЕД" (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес - центр "Брест - Литовський" (орендодавець) було укладено договір оренди №217-10/2014 нежитлового офісного приміщення (договір,) згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування об'єкт оренди загальною площею - 153,12 м2, що знаходяться на 3 поверсі будівлі, розташованої в АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 2.1 договору, передача об'єкту оренди здійснюється уповноваженими представниками сторін у строк до 01.10.2014 року включно, але в будь-якому випадку не раніше отримання орендодавцем від орендаря гарантійного платежу, визначеною п. 4.4. договору.

Згідно п. 3.1 договору, ціна орендної плати за користування об'єктом оренди складає 22508,64 грн з урахуванням ПДВ.

Ціна послуги по утриманню об'єкта оренди складає 13633,80 грн. з урахуванням ПДВ (п.4.1.1). Відповідно до п. 4.2.1 договору, орендар зобов'язаний перерахувати на рахунок орендодавця платежі, зазначені у п.п. 4.1. та 4.2. цієї статті, з розрахунку за один місяць з урахуванням ПДВ, сума яких встановлюється як гарантійний платіж, до підписання сторонами акту прийому-передачі об'єкту оренди, але в будь-якому випадку не пізніше 5 календарних днів з дня підписання цього договору. У випадку дострокового розірвання цього договору з ініціативи орендаря кошти, перераховані ним в рахунок сплати гарантійного платежу, повертаються в частині, що залишиться після виконання, у разі необхідності, орендарем зобов'язань зі сплати орендної плати, витрат по утриманню об'єкту оренди, компенсаційних виплат за пошкодження, псування об'єкту оренди та інших передбачених договором платежів (п.4.4), орендар зобов'язаний перед здачею (поверненням) об'єкту оренди орендодавцеві усунути недоліки, виявлені і зафіксовані в акті спільної комісії орендаря та орендодавця, або відшкодувати орендодавцеві вартість ремонтних робіт по їх усуненню у порядку, згідно п. 7.3 цього договору.

У разі відмови орендаря від складання акту спільної комісії або від його підписання, такий акт складається між орендодавцем та залученою незалежною експертною організацією або незалежним оцінювачем (п.6.4), повернення об'єкта оренди після закінчення строку оренди або у зв'язку з достроковим припиненням (розірванням) договору оформлюється актом прийому-передачі об'єкту оренди, що складається та підписується представниками сторін, в день закінчення строку оренди або в день дострокового припинення договору, за умови виконання орендарем умов цього пункту щодо стану об'єкта оренди. Сторони зобов'язані за місяць до закінчення строку дії договору або при достроковому його розірванні, створити спільну комісію для огляду об'єкту оренди з метою його подальшого прийняття. За наслідками огляду об'єкта оренди сторони складають та підписують акт огляду, в якому зазначають стан об'єкта оренди, встановлене в ньому обладнання та враховують здійснені орендарем поліпшення об'єкта оренди (якщо такі мали місце), виявлені несправності та недоліки об'єкта оренди.

У разі, якщо за результатами огляду та складання акту огляду виявиться, що об'єкт оренди не відповідає стану, зазначеному вище, орендодавець має право вимагати від орендаря, а орендар зобов'язується привести за власний рахунок об'єкт оренди до відповідного стану або компенсувати вартість ремонтних робіт (за ринковими цінами, що визначаються угодою сторін або незалежним оцінювачем), необхідних для приведення об'єкту оренди до відповідного стану (п.7.3), у випадку самовільного звільнення орендарем об'єкту оренди без узгодження з орендодавцем або відмови орендаря підписати акт прийому-передачі об'єкта оренди факт самовільного звільнення об'єкту оренди підтверджується актом про звільнення об'єкту оренди, складеним комісією у складі представників орендодавця та незалежної особи. У випадку, зазначеному в даному пункті, гарантійний платіж внесений орендарем, згідно умов даного договору, не повертається (п. 7.7), цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 1 року, а саме до 01.10.2015 року, включно.

Відповідно до п.10.1 договору, договір може бути достроково припинений з ініціативи орендаря за умови сплати орендарем всіх рахунків, виставлених орендодавцем згідно з умовами передбаченими цим договором, та всіх платежів відповідно до умов цього договору. Орендар повідомляє про це іншу сторону за 2 місяці до дати запланованого припинення строку дії договору, якщо інше не передбачено цим договором. У випадку недотримання орендарем строків повідомлення орендодавця про дострокове припинення договору з ініціативи орендаря, гарантійний платіж, сплачений орендарем відповідно до п.4.4 даного договору, орендарю не повертається (п.10.4).

01.10.2014 року між сторонами було підписано акт прийому-передачі об'єкту оренди загальною площею 153,12 м2 на 3-му поверсі будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, сторонами погоджено, що об'єкт оренди відповідає плану, зазначеному в додатку №1 до цього договору.

Відповідно до платіжного доручення №9384 від 18.12.2014 року позивачем на рахунок відповідача було сплачено суму гарантійного платежу, визначеного згідно п. 4.4 договору, яка склала 36142,44 грн.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України).

Відповідно до умов п. 10.4 договору сторони погодили, що договір може бути достроково припинений з ініціативи орендаря за умови сплати орендарем всіх рахунків та всіх платежів відповідно до умов цього договору, про що орендар повідомляє іншу сторону за 2 місяці до дати запланованого припинення строку дії договору.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов вищевказаного пункту договору позивачем, 24.04.2015 року було направлено на адресу відповідача повідомлення за вих. №23-04-2015/МЕ від 23.04.2015 року про дострокове, з 01.07.2015 року, розірвання договору оренди та з проханням прийняти приміщення згідно умов договору по акту приймання - передачі об'єкту оренди, що підтверджується фіскальним чеком відділення зв'язку №6795 від 24.04.2015 року та описом вкладення у цінний лист від 24.04.2015 року (наявні в матеріалах справи).

Відповідач в свою чергу, своїх повноважних представників для прийняття орендованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 не направив.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що позивачем не дотримано порядку, який визначений в п. 10.4 договору, в частині належного повідомлення орендодавця про дострокове припинення договору, оскільки відповідачем таке повідомлення позивача отримане не було, а позивачем на надано доказів протилежного, з огляду на наступне.

Так, в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, щодо направлення повідомлення позивачу за вих. №23-04-2015/МЕ від 23.04.2015 року про дострокове, з 01.07.2015 року, розірвання договору оренди та з проханням прийняти приміщення згідно умов договору по акту приймання - передачі об'єкту оренди було надіслано засобами поштового зв'язку 24.04.2015 року на адресу відповідача, яка зазначена в реквізитах орендодавця в п. 15 договору та яка є його юридичною адресою згідно відомостей свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи відповідача, а саме: АДРЕСА_1.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, договір може бути достроково припинений, і визначальним, в цьому випадку, є волевиявлення сторони. Тому, будь-яке документальне підтвердження факту здійснення такого повідомлення на адресу контрагента припиняє договір оренди, без урахування того, чи отримано іншою стороною це повідомлення, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендаря доводити факт отримання орендодавцем листів (заяв, повідомлень тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендодавець повідомлення (заяви тощо) про припинення дії договору, а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такого повідомлення-заяви орендодавцеві, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що суд першої інстанції жодним чином не відобразив в своєму рішенні встановлення факту неотримання орендодавцем повідомлення про припинення договору оренди.

Щодо незастосування судом першої інстанції п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України за № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, де зазначено, що в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення, колегія суддів відзначає, що останні не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки позивач вчинив всі необхідні і передбачені умовами договору дії щодо розірвання спірного договору, в силу приписів ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України та положень п. 10.4 укладеного між сторонами договору, договір оренди №217-10/2014 нежитлового офісного приміщення від 01.10.2014 року є розірваним з 01.07.2015 року.

З огляду на викладене та враховуючи, що спірний договір оренди на час звернення позивача з відповідним позовом до суду першої інстанції був розірваним, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні вимоги позивача про розірвання договору оренди.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 36142,44 грн гарантійного платежу, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4.4 договору у випадку дострокового розірвання цього договору з ініціативи орендаря, кошти перераховані ним в рахунок сплати гарантійного платежу, повертаються в частині, що залишиться після виконання, у разі необхідності, орендарем зобов'язань зі сплати орендної плати, витрат по утриманню об'єкту оренди, компенсаційних виплат за пошкодження, псування об'єкту оренди та інших, передбачених договором платежів.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що оскільки акт приймання - передачі майна з оренди між сторонами договору не підписаний, орендар самовільно звільнив приміщення без згоди орендодавця, у зв'язку з чим згідно з п. 7.7 договору гарантійний платіж орендарю не повертається, з огляду на наступне.

Згідно умов п. 7.7 договору, у випадку самовільного звільнення орендарем об'єкту оренди без узгодження з орендодавцем або відмови орендаря підписати акт прийому-передачі об'єкта оренди факт самовільного звільнення об'єкту оренди підтверджується актом про звільнення об'єкту оренди, складеним комісією у складі представників орендодавця та незалежної особи. У випадку, зазначеному у даному пункті, гарантійний платіж внесений орендарем, згідно умов даного договору не повертається.

Положеннями п. 7.3 договору визначено, що сторони зобов'язані за місяць до закінчення строку дії цього договору, при відсутності згоди сторін про продовження цього договору або при достроковому його розірванні, створити спільну комісію для огляду об'єкта оренди з метою його подальшого прийняття. За наслідками огляду об'єкта оренди сторони складають та підписують акт огляду. Повернення об'єкта оренди після закінчення строку оренди або у зв'язку з достроковим припиненням (розірванням) договору оформлюється актом прийому-передачі об'єкту оренди, що складається та підписується представниками сторін, в день закінчення строку оренди або в день дострокового припинення договору.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 01.07.2015 року, тобто в день, з якого припинив свою дію договір оренди, відповідачем був складений акт про звільнення об'єкту оренди за участю громадянина ОСОБА_6, який є представником відповідача у справі №910/30380/15, та який, на думку відповідача, свідчить про самовільне звільнення позивачем об'єкту оренди.

Однак, суд не приймає вказані доводи та заперечення відповідача з огляду на те, що в матеріалах справи наявні належні докази надіслання позивачем відповідачу повідомлення про дострокове припинення договору оренди, як це передбачено п. 10.4 договору за два місяці до запланованої дати його припинення, а акт про самовільне звільнення об'єкту оренди не відповідає вимогам п. 7.7 договору.

Крім того, відповідач, не вчинив жодних дій, які б свідчили про виконання ним вимог п. 7.3 договору щодо створення за місяць до закінчення строку дії цього договору спільної комісії для огляду об'єкта оренди з метою його подальшого прийняття, так і прибуття на об'єкт оренди в день дострокового припинення договору з метою оглянути приміщення та скласти і підписати відповідний акт приймання-передачі майна з оренди, як про це просив позивач в повідомленні за вих. №23-04-2015/МЕ від 23.04.2015 року.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського міста Києва від 03.02.2016 року у справі №910/30380/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес - центр "Брест - Литовський" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес - центр "Брест - Литовський" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року у справі №910/30380/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/30380/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді С.А. Гончаров

А.Г. Майданевич