РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016№910/7005/16

За позовом Бучанської міської ради Київської області

до Публічного акціонерного товариства "Оболонь"

про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 446 525,00 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: не з'явились;

від відповідача: Пруднік С.І. - представ. за довір. № 42/0/25-16 від 17.05.16р.

У судовому засіданні 06.06.2016р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Бучанської міської ради Київської області до Публічного акціонерного товариства "Оболонь" про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 446 525,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пайовий внесок, який не перераховано до місцевого бюджету міста Києва внаслідок бездіяльності відповідача, яка полягає в неукладенні договору пайової участі, в розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України є збитками, які мають відшкодовуватись Публічним акціонерним товариством "Оболонь" у розмірі 446 525,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 порушено провадження у справі №910/7005/16, розгляд справи призначений на 16.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016, на підставі статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 01.06.2016.

31.05.2016 через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 01.06.2016 представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, просив суд в позові відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, а також заявив клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином.

Місцезнаходження позивача за адресою: 08290, Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, 12, на яку було відправлено ухвали суду, із зазначеної адреси до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою від 19.05.2016 року про отримання адресантом в об'єкті поштового зв'язку місця призначення, а саме представником за довіреністю на прізвище Вакуленко.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

В судовому засіданні 01.06.2016 року, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

31.12.2013 року учбово-тренувальною базою ПАТ «Оболонь» в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області було зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № КС 33.

До матеріалів справи надано Державний акт на право власності на земельну ділянку 23.08.2006 року про реєстрацію за відповідачем права приватної власності на учбово-тренувальну базу ПАТ «Оболонь», Київська область, м. Буча, вулиця Лісова.

02.09.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом №0409/896 про необхідність звернення до виконавчого комітету Бучанської міської ради з приводу укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури (копія листа міститься в матеріалах справи).

До матеріалів справи надано розрахунок, проведений КП «Бучабудзамовник», величини пайової участі на розвиток інфраструктури міста Буча по об'єкту учбово-тренувальна база ПАТ «Оболонь» у Київській області, м. Буча, вулиця Лісова, замовник ПАТ «Оболонь», відповідно до якого величина пайової участі складає 446 525,00 грн.

Спір у даній справі виник у зв'язку із тим, що відповідач ухиляється від укладення з позивачем обов'язкового в силу закону договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Бучі, в зв'язку з чим позивач поніс збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 446 525,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Законом України "Про регулювання містобудівельної діяльності" унормовані правові та організаційні основи містобудівельної діяльності в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно п. 2, 3, 5, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинній на момент прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно з приписами ч.ч. 2, 3, 5, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Отже, нормами чинного на момент розгляду справи та чинного на момент прийняття об'єкта в експлуатацію законодавства та Положенням встановлено обов'язок замовників будівництва взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, шляхом укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та перерахування до відповідного місцевого бюджету розміру внеску пайової участі, визначеного договором. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі перераховуються замовником також до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

На виконання вимог ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Бучанською міською радою Київської області прийнято рішенням 29.03.2012 року №609-23-УІ "Про затвердження Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча" та затверджено типовий договір про пайову участь. Рішенням від 25.06.2015 року №2273-72-УІ було внесено зміни до рішення №609-23-УІ від 29.03.2012 року.

Відповідно до п. 2.1, 3.2 Порядку сплати пайової участі замовника в розвитку інфраструктури міста Буча (далі - Порядок), будівництво - спорудження нового об'єкта, а також реконструкція (у тому числі зміна функціонального призначення житлових приміщень на нежитлові), розширення, добудова, надбудова існуючих об'єктів. Пайова участь замовника у розвитку інфраструктури м. Буча полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до міського бюджету коштів для забезпечення розвитку і створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Буча. Замовник залучається до участі у розвитку інфраструктури міста на підставі договору про пайову участь.

Відповідно до п. 5.1 Порядку (в редакції рішення від 25.06.2015 року №2273-72-УІ), пайовий внесок сплачується на підставі договору про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури міста Буча, що укладається між замовником будівництва та Бучанською міською радою в період видачі відділом містобудування та архітектури Бучанської міської ради містобудівних умов та обмежень щодо забудови земельної ділянки. У випадку, якщо містобудівні умови та обмеження видані до прийняття даного рішення, договір укладається на будь-якій стадії будівництва, в тому числі після введення об'єкту в експлуатацію. Договір укладається не пізніше 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення.

Судом не застосовується п. 5.1 Порядку в частині щодо можливості укладення договору на пайову участь на будь-якій стадії будівництва, навіть після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, оскільки вказане положення прямо суперечить ст.. 40 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності".

Відповідно до п.п.2,11,12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 року №461 (в редакції чинній на момент прийняття об'єкта в експлуатацію) прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація). Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Судом встановлено, що об'єкт будівництва був прийнятий в експлуатацію 31.12.2013 року, що підтверджується декларацією № КС 33. Відомості про недійсність даної декларації чи її оспорювання в суді у матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ч.1 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки порушника (порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору, чи деліктного правопорушення); 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником договірного зобов'язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення.

Суд враховує, що для реєстрації декларації чинне на той час законодавство не вимагало як подання замовником договору про пайовий внесок у розвитку інфраструктури населеного пункту, так і не визначало відсутність такого договору в якості перешкоди для введення об'єкта в експлуатацію.

За таких обставин, укладення між сторонами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста не було обов'язковою передумовою для подальшого прийняття об'єкта в експлуатацію 31.12.2013 року.

При цьому, приписи ч.9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", які визначають граничний термін для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (не пізніше дати прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), є імперативними, тобто підлягають обов'язковому виконанню всіма учасниками спірних правовідносин, а не лише відповідачем як замовником будівництва.

У зв'язку з цим, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що замовник будівництва зобов'язаний був до прийняття об'єкта в експлуатацію звернутися до місцевого виконавчого органу для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста і термін "до прийняття об'єкта в експлуатацію" стосується тільки замовника будівництва і що відповідні договори укладались з іншими замовниками будівництва, а не органу місцевого самоврядування, який, в разі невиконання згаданого обов'язку відповідачем, має повне право спонукати останнього в судовому порядку до укладання такого договору навіть після введення об'єкта в експлуатацію. Тим більше, що доказів звернення з відповідним позовом матеріали справи не містять.

Крім того, такі твердження позивача ґрунтуються виключно на помилковому довільному тлумаченні імперативної норми ч.9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка не містить жодних застережень щодо непоширення відповідного граничного терміну стосовно позивача, Бучанської міської ради, уповноваженого здійснювати роботу щодо укладання договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури міста.

Судом встановлено, що на час звернення позивача до відповідача у вересні 2015 року з вимогою про звернення з пропозицією укласти договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Буча, замовником вже були оформлені відповідні документи та об'єкт будівництва був прийнятий в експлуатацію.

Суд зазначає, що проведення перевірки Державною фінансовою інспекцією в Київській області та складення за її результатами акту ревізії міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Бучанської міської ради за період з 01.09.2011 року по завершений місяць 2015 року та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2002 року по 01.09.2011 року від 06.07.2015 року №08-21/10, яким встановлено факт недоотримання пайової участі в розвитку інфраструктури м. Буча, не являється підставою для стягнення з відповідача суми збитків, оскільки суперечить законодавству.

З вказаного вище акту та листа від 02.09.2015 року № 0409/896 суд встановив, що позивач звернувся до відповідача з проханням ініціювати укладення договору пайової участі у вересні 2015 року. Тобто відповідні дії позивача мали місце вже після, а не до моменту введення об'єкта в експлуатацію (31.12.2013 року).

Наведене вище свідчить про те, що всупереч приписів ч.4 ст.623 ЦК України позивачем не вживалися своєчасні та належні заходи щодо одержання упущеної вигоди (величини пайового внеску), які враховуються судом при вирішенні спору про відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів.

Суд встановив, що до прийняття об'єкта в експлуатацію договір про пайову участь між сторонами укладений не був як на добровільних засадах, так і в судовому порядку, тоді як на момент звернення позивача до відповідача з пропозицією про укладення договору про пайову участь об'єкт вже прийнятий в експлуатацію. Оскільки, судом встановлено, що минув передбачений законом граничний термін для укладення такого виду договору (до введення об'єкта в експлуатацію), і чинне законодавство у сфері містобудування не передбачає можливість продовження чи відновлення цього терміну, то позов про стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (величини пайового внеску) задоволенню не підлягає.

Наведене також випливає з вимог ч.ч.1,2 ст.14 ЦК України, згідно яких цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Зокрема, відповідач (замовник будівництва) не може бути примушений судом як до вчинення дій щодо укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Буча за межами законодавчо встановленого терміну, так і до внесення пайового внеску, обов'язок сплати якого виникає безпосередньо з договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.У позові відмовити повністю.

2.Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата підписання

повного тексту рішення: 06.06.2016.

Суддя М.Є. Літвінова