ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 червня 2016 року Справа № 910/18353/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Ковтонюк Л.В.,

розглянувши матеріали касаційної скаргиПершого заступника військового прокурора Центрального регіону України
на рішеннягосподарського суду міста Києва від 16.12.2015 р.
та на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 р.
у справі№910/18353/15 господарського суду міста Києва
за позовомЗаступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
доПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:1.Кабінет Міністрів України
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:2.Державне підприємство "Укрконверсбуд"; 3.Регіональне відділення Фонду Державного майна України по м. Києву; 4.Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл Бізнес Консалт"

провизнання права власності, вилучення та передачу в управління об'єктів нерухомості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2015 р. у справі № 910/18353/15 відмовлено у задоволенні позову Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Кабінет Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державне підприємство "Укрконверсбуд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл Бізнес Консалт", Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву про визнання права власності, вилучення та передачу в управління об'єктів нерухомості.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 р. апеляційну скаргу Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 р. у справі № 910/18353/15 залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, Перший заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 24.12.2015 р. та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 р. у справі № 910/18353/15.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

При цьому, порядок і розмір сплати судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".

Так, за приписами ч. 1 ст. 4 цього закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Предметом позову у справі № 910/18353/15 є вимоги про:

- визнання за державою в особі Міністерства оборони України права власності на об'єкти нерухомості військового містечка № 116 за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 81, літ. Б, загальною площею 1 189, 6 кв. м., вартістю з урахуванням ПДВ 4 044 640 грн. 00 коп.;

- вилучення у Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та передачу в управління державному підприємству Міністерства оборони України "Укрконверсбуд" об'єктів нерухомості військового містечка № 116 за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 81, літ. Б, загальною площею 1189, 6 кв. м.

Позовні заяви про стягнення грошей і витребування майна мають майновий характер, оскільки статтею 55 ГПК України передбачено визначення ціни позову в таких заявах, тому розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наведене підтверджується позицією, викладеною в п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, прокурором заявлено одну вимогу майнового характеру (про визнання права власності на об'єкти нерухомості вартістю 4 044 640 грн. 00 коп.) та одна вимога немайнового характеру (про вилучення у Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та передачу в управління Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрконверсбуд" об'єктів нерухомості).

З огляду на це, при визначенні розміру судового збору, який має бути сплачено при поданні касаційної скарги на зазначене рішення та постанову, якою воно залишено без змін, слід керуватись наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, Заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до господарського суду міста Києва 14.07.2015 р.

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру.

Згідно з пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання позову, тобто станом на липень 2015 року) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

В свою чергу, частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", зокрема, встановлена ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, яка становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

При цьому, слід враховувати, що касаційну скаргу заявником подано 25.04.2016 р.

В своїй касаційній скарзі Перший заступник військового прокурора Центрального регіону України просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В даному випадку станом на дату подання касаційної скарги (25.04.2016 р.) розмір судового збору, який підлягав до сплати повинен обраховуватися з обов'язковим урахуванням положень частин 1, 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015 р.

Відповідно до пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015 р.) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, за змістом пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору у випадку подання апеляційних чи касаційних скарг у справах, судовий збір за подання позову в яких було сплачено до 01.09.2015р., розраховується виходячи з суми судового збору, підлягаючого до сплати при поданні позову. Цей розмір не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок, визначених Законом (п.5 Інформаційного листа ВГСУ від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір").

Так, при поданні позовної заяви позивач мав сплатити 74 298 грн. 00 коп., а саме: за вимогу майнового характеру 73 080 грн. 00 коп., тобто 60 мінімальних заробітних плат, оскільки 2% від ціни позову у даному випадку становить 80 892 грн. 80 коп., що перевищує вказану суму; за вимогу немайнового характеру 1 218 грн. 00 коп. (1 розмір мінімальної заробітної плати на дату подачі позову).

Як наслідок, розмір судового збору при поданні касаційної скарги має становити 89 157 грн. 60 коп. (73 080 грн. 00 коп. x 120% + 1 218 грн. 00 коп. x 120%).

Проте, при поданні касаційної скарги заявником судовий збір сплачено частково, а саме в розмірі 76 975 грн. 91 коп., що підтверджується доданим платіжним дорученням № 248/517 від 17.05.2016 р.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, з огляду на наведене, касаційна скарга Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України на рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 р. та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 р. у справі № 910/18353/15 підлягає поверненню.

Одночасно з цим, касаційна інстанція зазначає, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, вказаних у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно, з урахуванням вимог ст.ст. 53, 110 цього кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України на рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 р. та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 р. у справі № 910/18353/15 повернути скаржнику.

2.Справу №910/18353/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді В.Я. Карабань

Л.В. Ковтонюк