ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Справа № 915/401/16

За позовом:           Публічного акціонерного товариства

“Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”

01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю

«Керуюча компанія «ДСК – Сервіс»

54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1

Про: стягнення заборгованості в сумі 5627,78 грн.

Суддя О.Г. Смородінова

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Не з'явився.

Від відповідача: Не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 06.04.2016 року звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача пеню в сумі 2048,62 грн., суму на яку збільшено борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в сумі 3250,87 грн., 3% річних у розмірі 328,29 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов пунктів 7.2, 9.3 договору № 1483/14-ТЕ-22 купівлі продажу природного газу від 27.12.2013 року; додаткових угод № 1 від 05.03.2014 року та № 2 від 30.04.2014 року, актів прийому-передачі природного газу (в кількості 8 штук) на загальну суму 39117,61 грн. складених в період протягом січня – грудня 2014 року; норм ст. ст. 526, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 22, 193, 231 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що отримані відповідачем послуги за фактично спожитий природний газ протягом січня – грудня 2014 року були погашені ним з порушенням строків встановлених договором.

Представник позивача в судове засідання 09.09.2016 р. не з'явився, але 06.06.2016 р. направив до суду клопотання з проханням розглянути позов за відсутності представника позивача.

Відповідач вимоги ухвали суду не виконав, відзив по суті спору не надав, свого представника в судове засідання жодного разу не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать як відмітки канцелярії на зворотних сторонах судових ухвал так і поштові повідомлення про повернення кореспонденції з відмітками про закінчення терміну зберігання.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, справу розглянуто на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

09.06.2016 р. за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд -

встановив:

27 грудня 2013 року між сторонами був укладений договір № 1483/14-ТЕ-22 «купівлі-продажу природного газу» згідно з предметом якого позивач, як продавець, зобов’язався передати у власність покупцю у 2014 році (з 01 січня 2014 року ціна 1000 куб.м. природного газу становить 1091,00 грн. за додатковою угодою № 1 від 05.03.2014 року до договору купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 року № 10601483/14-ТЕ-22) природний газ (виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 30.04.2014 року до договору купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 року № 10601483/14-ТЕ-22), ввезений на митну територію України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач, як покупець, взяв на себе зобов’язання прийняти та оплатити цей природний газ (надалі – газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п.3.3 договору приймання-передачі газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюються актом приймання – передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюються шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Не пізніше 5 – го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов’язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов’язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою,або надати в письмові формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4 договору).

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В платіжних дорученнях покупець повинен обов’язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплат, за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли під покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором (п. 6.3 договору).

Звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу покупцем та актів приймання-передачі газу протягом 10-ти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою (п.6.5 договору).

Цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (розділ 11).

В подальшому сторонами неодноразово укладалися до договору додаткові угоди № 1 від 05.03.2014 року та № 2 від 30.04.2014 року.

Предметом даного спору виступають майнові вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних та 3 % річних за невчасне проведення оплати за поставлений природний газ протягом січня – грудня 2014 року.

Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про купівлю – продаж.

Так, за приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 39117,61 грн., про що оформлені та підписані без зауважень наступні акти приймання-передачі природного газу:

від 31.01.2014 року б/н за січень на суму 5451,51 грн.;

від 28.02.2014 року б/н за лютий на суму 7101,11 грн.;

від 31.03.2014 року б/н за березень на суму 6655,98 грн.;

від 30.04.2014 року б/н за квітень на суму 2847,52 грн.;

від 31.05.2014 року б/н за травень на суму 625,80 грн.;

від 30.06.2014 року б/н за червень на суму 606,16 грн.;

від 30.11.2014 року б/н за листопад на суму 7719,03 грн.;

від 31.12.2014 року б/н за грудень на суму 8110,50 грн.

Відповідач виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем сплативши за договором № 39117,61 грн., що підтверджується копією операції по рахунку позивача за період з 01.01.2014 року по 31.01.2016 року, з якої вбачається, що проплати за поставлений природний газ були здійснені відповідачем невчасно, тобто з порушенням умов п. 6.1 договору.

Позивач в позовній заяві, на підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить суд стягнути з відповідача суму на яку збільшено борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення оплати за період з січня 2014 року по лютий 2015 р. в сумі 3250,87 грн., та 3% річних за період з 15.02.2014 р. по 02.02.2015 р. у розмірі 328,29 грн.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а якщо він прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно норм ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищенаведених норм, обставин справи, суд перевірив нарахування позивачем до стягнення з відповідача суми на яку збільшено борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення та 3% річних, і дійшов висновку, що позивачем цілком правомірно нараховано відповідачу до стягнення 328,29 грн. 3% річних (за період прострочення виконання грошового зобов’язання з 15.02.2014 р. по 02.02.2015 р.), 3250,87 грн. суму на яку збільшено борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення (за період з січня 2014 року по лютий 2015 р.).

Крім вищенаведених вимог, позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню за порушення умов п. 7.2 та 9.3 договору в розмірі 2048,62 грн., за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі продажу природного газу.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2 договору сторони дійшли згоди, що в разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов’язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Отже, на підставі вищенаведених норм та обставин, суд перевірив нарахування позивачем до стягнення з відповідача розміру пені в сумі 2048,62 грн. за період прострочення з 15.02.2014 р. по 02.02.2015 р. і дійшов висновку про правомірність та правильність здійсненого розрахунку, а отже - стягненню з відповідача відповідної грошової суми за неналежне виконання зобов’язань за договором № 1483/14-ТЕ-22 від 27.12.2013 року

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволенню їх в повному обсязі.

Таким чином, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю«Керуюча компанія «ДСК – Сервіс» (54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) – суму на яку збільшено борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення - 3250,87 грн., 3% річних - 328,29 грн., пені - 2048,62 грн. та 1378,00 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 10 червня 2016 року.

Суддя О.Г.Смородінова