ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10.06.2016 Справа № 908/1538/16

Суддя Серкіз В.Г., розглянувши

позовну заяву: Державного підприємства «Дніпровське», м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про розірвання договору оренди індивідуально визначеного майна що належить до державної власності, повернення майна та стягнення 2 766,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Дніпровське» звернулось до господарського суду Запорізької області з позовними вимогами до Приватного підприємця ОСОБА_1 та просить суд:

- розірвати догові оренди індивідуального визначеного (нерухомого або іншого майна) що належить до державної власності № 7 від 27.04.2006р., укладений між Військовим радгоспом «Дніпровський» Міністерства оборони України та приватним підприємцем ОСОБА_1;

- зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_1 повернути Державному підприємству «Дніпровське» окреме індивідуально визначене майно (нежитлове приміщення), загальною площею 51,5 кв.м., роміщене за адресою: 69013, Військовий радгосп «Дніпровський», вул. Незалежності, буд. 13, складське приміщення, що знаходиться на балансі ДП «Дніпровське» в належному стані;

- стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 користь Державного підприємства «Дніпровське» 2 766,63 грн., а саме: заборгованість по орендній платі в сумі 2 500,88 грн., пеня за прострочення погашення заборгованості в сумі 248,04 грн. та 3% річних в сумі 17,71 грн.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 06.06.2016р. автоматизованою системою документообігу суду позовну заяву передано на розгляд судді Серкіз В.Г.

Розглянувши матеріали позовної заяви та з'ясувавши підстави, передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України для повернення позовної заяви, суд дійшов висновку, що слід повернути позовну заяву без розгляду на підставі п. 4, 6 ст. 63 ГПК України, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують:

відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами статті 56 ГПК України передбачено, що позивач зобов'язаний при поданні позову надіслати копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу. У відповідності до ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви з додатками сторонам відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм чинного процесуального законодавства слідує, що належними доказами направлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, в розумінні ст. 56 ГПК України, є оригінали розрахункового документу (оригінал поштової квитанції або фінансового чеку) та опису вкладення.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч.1 ст. 34 ГПК України).

Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 36 ГПК України).

При зверненні до суду з позовом № 61 від 02.06.2016р. (вх. № 1660/09-05 від 06.06.2016р.) на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви позивачем додано опис вкладення від 03.06.2016р., в п.1 якого зазначено, що відповідачу було направлено позовна заява вих. № 60 від 02.06.2016р., що не є належними доказами направлення відповідачу копії даної позовної заяви. Інших доказів направлення копії позовної заяви № 61 від 02.06.2016р. відповідачу позивачем не додано.

Таким чином, неможливо зробити висновок про направлення відповідачу копії позовної заяви № 61 від 02.06.2016р. саме в редакції, яку направлено до господарського суду Запорізької області.

Направлення на адресу відповідача позовної заяви № 60 від 02.06.2016р., замість належної позовної заяви № 61 від 02.06.2016р., є безперечно неможливим.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують:

- сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011р. N 02/163-48 "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 1 цього Закону, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення (ст. 2 Закону).

Статтею 3 Закону N 02/163-48 визначено об'єкти справляння судового збору. Так, судовий збір справляється:

за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством;

за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України;

за видачу судами документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах:

за подання до господарського суду:

1) позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат;

2) позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити:

зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; суми договору (у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів).

Згідно приписам статті 55 ГПК України, ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

2) у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребується;

3)у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою усіх вимог;

4) у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

В ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не вказані, - суми їх, визначені суддею.

Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

При зверненні до суду, Державне підприємство «Дніпровське» зазначило ціну позову 2 766,63 грн.

В якості додатків до позовної заяви позивачем надано платіжне доручення № 14 від 30.05.2016р. про сплату судового збору у розмірі 1 450,00 грн.

Інші докази сплати судового збору у матеріалах позовної заяви відсутні.

Господарським судом встановлено, що позивач заявляє три вимоги - дві не майнового характеру та одну майнового характеру.

Отже, судовий збір повинен складати 4 134,00 грн.

Згідно абзацу 1 пункту 3.5 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 N 18, недодержання вимог ст. 54, 56 та п. 2 і 3 ч. 1 ст. 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені ст. 63 ГПК.

На підставі викладеного позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Приймаючи судове рішення, господарський суд також враховує наступне.

За змістом Розділів VIII, IX ГПК України всі без виключення вказані в них вимоги до позовної заяви та відомості є обов'язковими для зазначення позивачем у позовній заяві, їх обов'язковість встановлена законодавцем і не може залежати від бажання особи, що звертається до суду, можливості подальшого з'ясування цих відомостей судом після відкриття провадження у справі та під час підготовки справи до розгляду тощо.

Вказані норми носять імперативний характер і не підлягають ігноруванню стороною чи судом з посиланням на будь-які суб'єктивні висновки та обставини.

На підтвердження цього висновку свідчить і ст. 4-1 ГПК України, згідно якої господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 50-51, п. 2, 3 ч. 1 ст. 57, п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву № 61 від 02.06.2016р. та додані до неї матеріали на 58 аркушах без розгляду (в тому числі оригінал платіжного доручення № 14 від 30.05.2016р. на суму 1 450,00 грн. про сплату судового збору).

Суддя В.Г. Серкіз