РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016Справа №910/4781/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ побуту"

про стягнення 1 088 588, 03 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Кирищук В.П.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" (далі-відповідач) про стягнення 1 088 588, 03 грн., у тому числі: основний борг - 711 692, 98 грн., інфляційна складова боргу - 346 594, 48 грн., три відсотки річних - 30 300,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань за угодою № 787/КТМ-51-14 від 30.05.2014 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію за договором № 240357 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 28.03.2005.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.04.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

04.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

14.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій повідомив суд про часткову сплату відповідачем суми основного боргу у розмірі 12 000, 00 грн., у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 699 692, 98 грн. - основного боргу за спожиту теплову енергію, 30 300, 57 грн. - 3 % річних та 346 594, 48 грн. - інфляційних втрат.

28.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" здійснювало платежі, але позивач не зарахував їх на виконання угоди про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію.

У судовому засіданні 28.04.2016 розглянувши подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд визнав подану заяву такою, що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, відповідно прийняв її до розгляду.

19.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що кошти сплачувалися відповідачем і зараховувались позивачем відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки з Україні в національній валюті, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та внутрішнім положенням позивача про порядок відображення коштів, які надходять від споживачів теплової та електричної енергії від 24.06.2005.

У судовому засіданні 19.05.2016 представник відповідача надав додаткові заперечення у справі № 910/4781/16.

Також, у судовому засіданні 19.05.2016 оголошувалась перерва до 13.06.2016 згідно ст. 77 ГПК України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою повноважного представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" .

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.06.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.03.2005 між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» (далі - споживач) укладено договір № 240357 на постачання теплової енергії у гарячій воді, умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у даному договорі.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2005.

Додатком № 2 до договору № 240357 від 28.03.2005 сторони погодили тарифи та порядок розрахунків, відповідно до якого розрахунки зі споживачем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими постачальнику Управлінням цінової політики Київської міської державної адміністрації, затвердженими Розпорядженням КМДА від 15.12.2006 № 1786 за кожну відпущену Гігакалорію.

Згідно п. 9 додатку, споживач щомісячно з 12 по 15 числа отримує в МВРТ-3 за адресою: вул. Щекавицька, буд. 37/48 оформлену постачальником платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці, табуляграму фактичного споживання за попередній період та акт звірки, який оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Так, 27.05.2014 позивачем отримано лист відповідача № 572/14 від 20.05.2014, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" повідомило про відсутність можливості сплати заборгованості одразу для розрахунку з ПАТ «Київенерго», у зв'язку з чим просив позивача розглянути питання щодо реструктуризації боргу, узгодження графіку реструктуризації та виплати зазначеної суми рівними частинами.

Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" гарантувало систематичні та своєчасні виплати коштів у відповідності до узгодженого сторонами графіку реструктуризації з метою повного розрахунку та закриття існуючого боргу.

30.05.2014 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" (далі - боржник) укладено угоду № 787/КТМ-51-14 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію, умовами якої передбачено, що боржник визнає та підтверджує заборгованість перед кредитором за договором від 28.03.2005 № 240357 на постачання теплової енергії у гарячій воді станом на 01.05.2014 загальною сумою 1 216 384, 56 грн. з ПДВ, у тому числі:

1.1.Заборгованість сумою 185 430, 97 грн., згідно рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2014 № 37/330, що виникла станом на 01.05.2009 та не оплачена на 01.05.2014.

1.2. Заборгованість сумою 182 438, 11 грн., згідно рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2012 № 5011-19/6251-2012, що виникла за період з 01.05.2009 по 01.04.2012 та не оплачена на 01.05.2014.

1.3. Заборгованість, що виникла за період з 01.04.2012 по 01.05.204, сумою 848 515, 48 грн.

Відповідно до п. 2 угоду, боржник зобов'язується сплатити зазначену у п. 1.3. даної угоди суму заборгованості протягом травня 2014 - квітня 2016 років щомісячними платежами не менше 35 354, 81 грн. (згідно з додатком 1 до цієї угоди) до 25 числа кожного місяця за наведеними у угоді реквізитами.

Боржник разом із сплатою суми, зазначеної у п. 1.3 даної угоди, зобов'язується у повному обсязі оплачувати поточне споживання згідно з договором на постачання теплової енергії у гарячій воді (п. 3 угоди).

Згідно п. 4 угоди, при проведенні сплати заборгованості, зазначеної у п. 1.3. цієї угоди, боржник зобов'язується посилатися в реквізитах «призначення платежу» платіжного документа на цю угоду.

За відсутності чіткого формулювання призначення платежу отримані кредитором кошти зараховуються в першу чергу, як оплата поточного споживання теплової енергії, а залишок коштів (за наявності) - на виконання цієї угоди.

Умовами п. 5 угоди передбачено, що у разі порушення боржником умов цієї угоди (невиконання або неналежне виконання) вона може бути розірвана в односторонньому порядку за заявою кредитора. При цьому умова щодо реструктуризації боргу втрачає чинність та кредитор набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу. У такому разі угода вважається розірваною через один місяць після письмового повідомлення кредитором про це боржника.

Пунктом 6 угоди визначено, що ця угода є невід'ємною частиною договору від 28.03.2005 № 240357 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Додатком № 1 до угоди № 787/КТМ-51-14 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 30.05.2014, сторони погодили графік погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" по договору від 28.03.2005 № 240357, а саме:

травень 2014 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

червень 2014 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

липень 2014 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

серпень 2014 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

вересень 2014 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

жовтень 2014 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

листопад 2014 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

грудень 2014 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

січень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

лютий 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

березень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

квітень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

травень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

червень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

липень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

серпень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

вересень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

жовтень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

листопад 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

грудень 2015 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

січень 2016 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

лютий 2016 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

березень 2016 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

квітень 2016 - 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця;

Всього 848 515, 48 грн.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов'язаний був погасити заборгованість у розмірі 848 515, 48 грн. протягом травня 2014 - квітня 2016 щомісячними платежами не менше 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця, проте Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" проведено лише часткову оплату заборгованість на загальну суму 148 822, 50 грн., в результаті чого непогашеною залишилась заборгованість у розмірі 711 692, 98 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов угоди № 787/КТМ-51-14 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 30.05.2014 позивачем направлено на адресу відповідач лист № 029/52/2/14309 від 25.11.2015 «Про припинення дії угоди», в якому позивач попередив Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" про припинення дії угоди № 029/52/2/14309 від 25.11.2015, а також зазначив, що відповідно до п. 5 угоди, вона вважається розірваною через один місяць після отримання даного повідомлення та Публічне акціонерне товариство "Київенерго" набуває право вимоги всієї несплаченої суми боргу, яка отримана відповідачем 01.12.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач на зазначений вище лист відповіді не надав, заборгованість у повному обсязі не погасив.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за угодою № 787/КТМ-51-14 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 30.05.2014, зокрема щодо погашення заборгованості у розмірі 699 692, 98 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 30 300, 57 грн. - 3 % річних за період з 01.08.2014 по 31.12.2015 та 346 594, 48 грн. - інфляційних втрат за період з 01.08.2014 по 31.12.2015.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, у зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором № 240357 на постачання теплої енергії у гарячій воді від 28.03.2005 в частині оплати використаної теплової енергії та наявністю заборгованості за вказаним договором, між позивачем та відповідачем укладено угоду № 787/КТМ-51-14 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 30.05.2014.

Згідно із угодою про реструктуризацію заборгованості, відповідач визнав та підтвердив факт наявності заборгованості, що виникла за період з 01.04.2012 по 01.05.2014 сумою 848 515, 48 грн. та зобов'язався здійснювати оплату заборгованості протягом травня 2014 - квітня 2016 щомісячними платежами не менше 35 354, 81 грн. до 25 числа кожного місяця.

Отже, згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Тож, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов угоди про реструктуризацію заборгованості та сплати боргу у сумі 699 692, 98 грн. в строки, визначені даною угодою.

При цьому, відповідно до п. 5 угоди, у разі порушення боржником умов цієї угоди (невиконання або неналежне виконання) вона може бути розірвана в односторонньому порядку за заявою кредитора. При цьому умова щодо реструктуризації боргу втрачає чинність та кредитор набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу. У такому разі угода вважається розірваною через один місяць після письмового повідомлення кредитором про це боржника.

Частиною третьою статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Оскільки позивач, на підставі п. 5 угоди відмовився від угоди № 787/КТМ-51-14 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 30.05.2014, надіславши відповідачу лист про припинення дії угоди, яка отримана ним 01.12.2015, і така одностороння відмова від договору не потребує узгодження з боржником, то суд приходить до висновку, що угода № 787/КТМ-51-14 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 30.05.2014 є припиненою, а позивачем таким, що набував право вимоги всієї несплаченої частини боргу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови угоди № 787/КТМ-51-14 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 30.05.2014 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 699 692, 28 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 30 300, 57 грн. - 3 % річних за період з 01.08.2014 по 31.12.2015 та 346 594, 48 грн. - інфляційних втрат за період з 01.08.2014 по 31.12.2015.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат і встановив, що позивачем допущено помилки у визначенні періоду простроченого грошового зобов'язання та відповідно у розмірі нарахування 3 % річних, при цьому, суму інфляційних втрат нараховано вірно.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3 % річних у розмірі 28 409, 45 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 25.08.2014 по 31.12.2015 та інфляційних втрат у розмірі 346 594, 48 грн. за період з 25.08.2014 по 31.12.2015.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, судом встановлено, що позивачем було переплачено судовий збір в сумі 279, 59 грн., так як, виходячи із заявленої ціни позову у даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі 16 148, 82 грн., однак сплатив - 16 428, 44 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, повернути позивачу суму переплаченого судового збору у розмірі 279, 59 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ побуту" (04213, м. Київ, вул. Північна, буд. 46, офіс 1, ідентифікаційний код - 32593540) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, ідентифікаційний код - 00131305) 699 692 (шістсот дев'яносто дев'ять тисяч шістсот дев'яносто дві) грн. 98 коп. - заборгованості, 28 409 (двадцять вісім тисяч чотириста дев'ять) грн. 45 коп. - 3 % річних, 346 594 (триста сорок шість тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) грн. 48 коп. - інфляційних втрат та 16 120 (шістнадцять тисяч сто двадцять) грн. 45 коп. - судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, ідентифікаційний код - 00131305) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 279 (двісті сімдесят дев'ять) грн. 59 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 16.06.2016.

Суддя Бондарчук В.В.