КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/4706/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Ропій Л.М.

Баранця О.М.

при секретарі судового засідання Богатчук К.І.

від представників сторін :

позивача - не з'явився

відповідача - Карук О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФІ-Транс"

до Приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал

Продактс"

про стягнення 139408 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 по справі №910/4706/16 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФІ-Транс" грошові кошти у розмірі 139408 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2091 грн. 12 коп.

Не погоджуючись з рішенням, Приватне акціонерне товариство "Юкрейніан Кемікал Продактс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 прийнято до провадження з призначенням на 14.06.2016.

Розпорядженням від 14.06.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. на лікарняному.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 14.06.2016, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею, на лікарняному, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс" до свого провадження

В судове засідання 14.06.2016 з'явився представник відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник позивача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

13 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕФІ-Транс" (експедитор) та Приватним акціонерним товариством "Кримський Титан" (клієнт) укладено Генеральний договір транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 (далі-Договір).

Відповідно до умов Договору експедитор зобов'язується за плату (винагороду) та за рахунок клієнта виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням внутрішньодержавних, міждержавних, експортно-імпортних або транзитних вантажів, які перевозяться залізничним транспортом та погоджені сторонами у додаткових угодах, доповненнях, протоколах та/або заявках, які є невід'ємною частиною договору. Вантаж, перевезення або організацію перевезення якого здійснює експедитор, є власністю клієнта. При прийнятті вантажу клієнта у експедитора права власності на вантаж не виникає.

Згідно з п. 2.8 Статуту Приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс" товариство є правонаступником за всіма правами та зобов'язаннями Приватного акціонерного товариства "Кримський Титан".

Відповідно до п. 1.2 Договору експедитор надає клієнту додаткові послуги (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та відвантаження, оплата мита, зборів та витрат, покладених на клієнта, схоронність вантажу до його отримання у пункті призначення, отримання для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей та інше), пов'язані з перевіркою його вантажу на території України та інших держав на умовах, вказаних у договорі.

Згідно з п. 2.1 Договору сторони погоджують, який саме вантаж клієнта (найменування, кількість, код вантажу відповідно до Гармонізованої номенклатури вантажів, код вантажу відповідно до Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та інше) буде експедируватися, маршрути його транспортування, строки подання рухового складу під завантаження, період перевезення вантажу, вид та кількість вагонів, та/або додаткових умов поставки, у додаткових угодах, додатках, протоколах та/або заявках, які є невід'ємними частинами договору. Умови надання експедитором послуг по відношенню до конкретного вантажу клієнта також буде вважатися погодженим у випадку направлення клієнтом експедитору заявки, яка містить всю необхідну інформацію, та прийняття експедитором заявки до виконання відповідно до п.п. 2.2 - 2.5 договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору клієнт не пізніше 2 днів до дня запланованої дати відправлення вантажу, направляє експедитору заявку із зазначенням маршруту та всіх необхідних даних про вантаж та у кількості, коду вантажу, строки транспортування, станції відправлення та станції призначення вантажу, найменування вантажовідправника і вантажоодержувача , строк подачі рухомого складу під завантаження, період перевезення вантажу, вид і кількість вагонів.

Пунктом 2.6 Договору встановлено, що сторони здійснюють приймання-передачу послуг шляхом складення актів наданих послуг, в яких фіксуються всі транспортно-експедиційні послуги, надані експедитором клієнту.

Згідно з п. 4.4 Договору у дорученні банку на перерахування грошових коштів клієнт вказує номер рахунку, по якому здійснюється оплата, номер та дата договору.

Відповідно до п. 8.1 Договору останній вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, а в частині фінансових розрахунків - до їх повного виконання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання зобов'язань, які виникли під час його дії.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з транспортного експедирування на загальну суму 292485 грн. 70 коп.

Відповідач свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав, а саме частково оплатив отримані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 158485 грн. 68 коп.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доводи апелянта, що в останнього не виникло зобов'язання з оплати наданих послуг, в зв'язку з тим, що відповідач не отримував рахунків на оплату, колегією суддів визнано безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з п. 4.1 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 після відвантаження вагонів експедитор виставляє рахунок, за погодженими раніше сторонами ставками на перевезення, відповідно до фактично відвантаженим тонам, включаючи вартість дозволяючих телеграм на станцію відвантаження. Клієнт повинен після отримання рахунку протягом семи календарних днів здійснити 100% оплату.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом відповідач був обізнаний про наявність рахунків № 2354 від 30.09.2015 на суму 51200 грн. 00 коп., рахунок на оплату № 2355 від 30.09.2015 на суму 13500 грн. 00 коп. та рахунок на оплату № 2356 від 30.09.2015 на суму 12500 грн. 00 коп., оскільки останні зазначені в акті наданих послуг № 1055 від 30.09.2015, який підписано відповідачем.

Також, при здійсненні часткових оплат за надані позивачем послуги, відповідач оплатив при здійсненні часткових оплат за надані позивачем послуги рахунки № 2215 - № 2217, № 2229 - № 2231 та № 2218- № 2222, що відображено в акті звірки взаємних розрахунків (а.с. 51)

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рахунки на оплату № 2223 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2224 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2225 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2226 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2227 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2228 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп. надіслані позивачем на електронну адресу відповідача - із додатком (вкладенням) - відсканований документ 1390 у форматі Pdf.

Колегія суддів приймає до уваги, що рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. В зв'язку з чим, ненадання рахунку не є відкладальною умовою, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, та не є простроченням кредитора, в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України; а отже, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити надані послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 у справі № 3-3902к09.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 по справі №910/4706/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 по справі №910/4706/16 без змін.

2.Матеріали справи №910/4706/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Л.М. Ропій

О.М. Баранець