РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016Справа №910/31182/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд-технікс»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

про стягнення 839323,29 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Роїк О.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Штельмах В.Ю. (представник за довіреністю);

Шишлов О.Є. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фуд-Технікс» звернулось до суду з позовом до ПрАТ «СК «АХА Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 839323,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 03.0.2015 між сторонами укладено договір добровільного страхування №104Г5кша, за умовами якого позивач застрахував у відповідача майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням заявленими на страхування вантажами, а саме «бутилочні сиропи» вагою 22060 кг, вартістю 839323,29 грн.

15.06.2015 відповідачу було направлено повідомлення про настання страхового випадку, а саме зникнення автомобіля «Рено Преміум» д.н.з. НОМЕР_1 з вантажем сиропів торгівельної марки «Монін» під час перевезення з Франції до України, на яке відповідач повідомив, що вказана подія не може бути кваліфікована як страховий випадок з урахуванням умов п.6.6.1.1 Договору. 07.09.2015 позивачем направлено на адресу відповідача лист, в якому позивач пояснив, що менеджер ОСОБА_4, яка складала повідомлення про страховий випадок, на підставі власних припущень та недостовірної інформації надала відповідачу недостовірну інформацію щодо обставин які склалися під час перевезення вантажу, помилково визначивши злочин як шахрайство (ст..190 КК України), в той час як застрахований вантаж було викрадено невстановленими особами на території Польщі, про що позивачем було подано відповідну заяву до правоохоронних органів, на підставі якого було відкрито кримінальне провадження за ст..185 КК України ч.1 (таємне викрадення чужого майна (крадіжка)).

Проте страховою компанією, листом від 05.10.2015 позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування по страховому випадку, про який заявлено 15.06.2015.

Позивач зазначає, що вказаний випадок є страховим, передбачений умовами договору страхування, позивачем виконано всі умови договору страхування, зокрема щодо сплати страхового внеску та повідомлення відповідача про страховий випадок, внаслідок чого відповідачем безпідставно відмовлено у визнанні вказаного випадку страховим та відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування за вказаним договором страхування в сумі 839323,29 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково пояснив, що викрадений вантаж було застраховано за договором страхування №104Г5кша, термін дії якого встановлено з 04.06.2015 по 03.07.2015, товар перебував під страховим захистом, оскільки позивачем сплачено відповідачу страховий платіж 04.06.2015, проте вказаний платіж банком проведено не було, внаслідок чого позивачем повторно сплачено страховий платіж 09.06.2015. Договір страхування є укладеним, дійсним, автомобіль, який здійснював перевезення був зазначений у договорі. Вантаж не є втраченим, а є викраденим. Оскільки водій, який здійснював перевезення є іноземною особою і погано володіє російською мовою, менеджер позивача ОСОБА_4 погано його зрозуміла, та надала відповідачу помилкове повідомлення про страховий випадок. Вартість викраденого вантажу підтверджується інвойсами євро№50206630 та №50206631.

Відповідач - ПрАТ «АХА Страхування» проти позову заперечувало, посилаючись на те, що ним правомірно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивачем не було надано документів, що підтверджують настання події, яка передбачена договором. Крім того, позивачем було здійснено сплату страхового внеску лише 09.06.2015, відповідно, договір страхування набув чинності 10.06.2015, а отже спірний вантаж не перебував під страховим покриттям вказаного договору. Крім того, позивачем, в порушення умов договору не повідомлено відповідача про страхування вказаного товару в іншій страховій компанії СК «Лев Інс» (Болгарія) та доказів пред'явлення позивачем вимог до вказаної страхової компанії. Також відповідач зазначив, що позивачем не підтверджено документально вартість втраченого вантажу та невірно зроблено розрахунок суми страхового відшкодування.

В судовому засіданні представник відповідача додатково вказав на те, що при повідомленні про страховий випадок до страхової компанії позивачем та наданими в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_4 наявні відмінності в інформації щодо дати, коли позивач дізнався про зникнення вантажу (період 12-15.06.2015 чи після 15.06.2015, коли вантаж не прибув на розмитнення), що також є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, заявка на організацію транспортних послуг не містить терміну чи строку доставки вантажу, внаслідок чого вантаж не можна вважати втраченим.

Просив відмовити у задоволенні позову.

Посадова особа позивача - менеджер ЗЕД ОСОБА_4, допитана у судовому засіданні пояснила, що вантаж сиропів, застрахований за договором було відправлено з м. Бурж, Франція до України 04.06.2015. Перевізником вказаного вантажу було ТОВ «ТНТ Транс» - болгарська фірма-перевізник, яку ОСОБА_4 обрала за рекомендацією знайомих. Представництва в Україні вказані фірма не має, перевезення здійснювалось на підставі Заявки на організацію транспортних послуг від 21.05.2015, під час руху автомобіля вона підтримувала з водієм телефонний зв'язок. 09.06.2015 водій повідомив, що перебуває недалеко від польсько-українського кордону, 12.06.2015 прибуде на митницю (Київ). Проте 12.06.2015 брокер прибув на митницю та виявив, що автомобіль з вантажем не прибув до пункту призначення. Також вказала, що після вказаного представник позивача намагався зв'язатись з офісом ТОВ «ТНТ Транс», де повідомили, що не мають інформації про зникнення вантажу, зазначили, що будуть з'ясовувати обставини зникнення вантажу. Водій автомобіля у період з 12 по 15.06.2015, (точну дату ОСОБА_4 не вказала) намагався зв'язатись з позивачем, вказавши, що далі їхати не може, щось намагався повідомити про вантаж, проте оскільки водій погано володів російською мовою, ОСОБА_5 зрозуміла лише, що щось трапилось з вантажем. Подальші спроби зв'язатись з водієм були безуспішними.

Заслухавши представників сторін, пояснення посадової особи позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2015 між АТ «СК «АХА Страхування» (страховик) та ТОВ «Фуд технікс» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування вантажів №104Г5кша, предметом якого є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням заявленими на страхування вантажами з відповідальністю «за всі ризики» (п.п.1.1, 2.2.1 договору). Застрахований вантаж - бутилочні сиропи, 22060кг, вартістю 839323,29 грн., маршрут прямування - Бурж, Франція - Київ, Україна, перевезення здійснюється автомобільним транспортом, перевізник - «ТНТ Транс» ЕООД, автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 (п.п.2.3, 3.1.1, 3.2, 3.3 договору).

Термін дії договору сторони встановили з 04.06.2015 по 03.07.2015 (п.2.1 договору).

Вказаний договір є чинним, підписаним представниками сторін та скріплений печатками.

Як встановлено судом, 15.06.2015 позивач повідомив відповідача по телефону, 19.06.2015 подав заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку №1174 про настання страхового випадку, зазначивши, що 15.06.2015на розмитнення в м. Києві мав прибути транспортний засіб «Рено преміум» д.н.з. НОМЕР_1 із застрахованим вантажем - сиропами вагою близько 22 тон. Проте автомобіль на митницю не прибув, місцезнаходження його невідоме, зв'язку з водієм немає. Також позивачем надано відповідачу витяг з кримінального провадження від 17.06.2015 №0007000, згідно якого на початку червня 2015 року невстановлені особи, під приводом виконання умов договору перевезення товару, шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ТОВ «Фуд технікс». Вказану подію кваліфіковано за ст.190, ч.2 КК України (шахрайство).

Листом №6079/18цв від 08.07.2015 відповідач повідомив позивача про те, що вказану подію не визнано страховим випадком та відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування.

15.09.2015 позивач повторно, листом №1735 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, при цьому вказавши, що попереднє повідомлення складала менеджер - працівник позивача ОСОБА_4, яка не володіючи повною інформацією, надала помилкову інформацію на підставі своїх припущень, визначивши злочин як шахрайство (ст..190 КК України). Зазначив, що під час розмови з водієм автомобіля ОСОБА_6, який телефонував менеджеру ОСОБА_4 стало відомо, що вантаж викрадено невідомими особами на території Польщі.

Також додано витяг з кримінального провадження №0008084 від 20.08.2015, відповідно до якого ОСОБА_7 звернувся до відділу обслуговування Солом'янського району УПЗСЕ ГУ МВС України в м. Києві про те, що в період часу з 22.05.2015 по 15.06.2015 його фірмою ТОВ «Фуд технікс» був переданий товар на суму 32845 євро, який в подальшому був викрадений. Вказана подія кваліфікована за ст..185 ч.1 (крадіжка).

Листом №8351/18цв від 05.10.2015 відповідач повідомив, що у зв'язку з неподанням позивачем документів, що підтверджують початок кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого умовами договору , відповідачем відмовлено у перегляді власного рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

При цьому страховим випадком, у відповідності до положень ст..8 вказаного Закону, є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором (ст. 983 ЦК України).

Пунктом 7.1 договору страхування передбачено, що за умови сплати страхувальником страхового платежу, відповідно до умов п.2.7 договору, перевезення вважається застрахованим з моменту, коли вантаж взятий для завантаження на транспортний засіб зі складу чи місця зберігання в пункті відправлення згідно транспортних та товаросупроводжувальних документів та умов п.3.2 договору.

Пунктом 2.7 договору страхування сторони погодили, що строк сплати страхового платежу в розмірі 3357,29 грн. становить до 04.06.2015 включно.

Відповідно до умов пункту 10.1 договору, договір набуває чинності з 00-00 годин дати початку дії договору, яка вказана в п.2.1.1, але не раніше дня, наступного за днем сплати страхувальником страхового платежу в обсязі, визначеному п.2.7 договору на розрахунковий рахунок чи до каси страховика та діє до 24-00 годин дня, вказаного в п.2.1.2 договору як дата закінчення дії договору.

Як вбачається з наданих пояснень представників сторін та матеріалів справи, зокрема виписок по банківським рахункам позивача, у спірному періоді, з 03.06.2015 по 10.06.2015, позивачем було здійснено сплату страхової премії за договором страхування №104Г5кша 04.06.2015 (№ документу 688), проте вказаний платіж не було проведено Банком та повернуто позивачу 09.06.2015, після чого позивач повторно, з іншого рахунку, здійснив вказаний платіж, який проведено Банком 09.06.2015. Вказане також підтверджується наданими відповідачем довідкою ПАТ «Укрсиббанк» №06-44-8991 від 03.06.2016 та випискою вказаного банку по рахунку відповідача, згідно яких оплата страхової премії за вказаним договором у сумі 3357,29 грн. здійснена позивачем 09.06.2015. При цьому інших надходжень грошових коштів у період з 03.06.2015 по 10.06.2015 від позивача на рахунок відповідача не було. Судом було зобов'язано позивача надати пояснення від Банку щодо причин невиконання платежу за спірним договором, здійсненого 04.06.2015, проте позивачем вказаних пояснень надано не було.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що спірний договір набув чинності з 10.06.2015.

Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем пояснень та матеріалів справи, зокрема заявки на організацію транспортних послуг, інвойсів та сертифікатів походження товару, автомобіль подано на завантаження 22.05.2015, відправлено 04.06.2015, відповідно, спірний вантаж, в силу положень умов договору (п.п.7.1, 10.1) не був застрахований за умовами вказаного договору, оскільки договір набув чинності після завантаження та відправлення товару з пункту призначення.

Згідно п.п. 6.6.1 договору страхування за договором не застраховано будь-які випадки таємничого зникнення вантажу або протиправних дій стосовно вантажу, окрім викрадення вантажу шляхом крадіжки із ознаками силового та насильницького проникнення, що засвідчується наявними пошкодженнями належно зачиненого транспортного засобу або його частини, що містить застрахований вантаж, або явним пошкодженням пломб та/або замків належно зачиненого транспортного засобу або його частини; грабежу; розбою. З метою підтвердження викрадення (крадіжки з проникненням або розбою) страхувальник надає страховику довідку чи інший документ правоохоронних органів України, що підтверджує початок кримінального провадження за ознаками відповідного злочину та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (або аналогічний документ правоохоронних органів іноземної держави за злочин з аналогічними кваліфікуючими ознаками).

Як вбачається з наданих позивачем витягів з кримінальних проваджень, вказані витяги не містять інформації щодо викрадення застрахованого вантажу шляхом крадіжки із ознаками силового та насильницького проникнення до транспортного засобу, натомість згідно вказаних витягів невідомі особи шляхом шахрайських дій заволоділи грошовими коштами, належними ТОВ «Фуд технікс», та заявлено про викрадення товару, належного ТОВ «Фуд технікс» на суму 32845 євро.

Таким чином, позивачем не доведено факту викрадення саме застрахованого вантажу шляхом крадіжки із ознаками силового та насильницького проникнення, що засвідчується наявними пошкодженнями належно зачиненого транспортного засобу або його частини, що містить застрахований вантаж, або явним пошкодженням пломб та/або замків належно зачиненого транспортного засобу або його частини.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, а також працівника позивача менеджера ЗЕД ОСОБА_4 позивачем при зверненні до страхової компанії надавалась різна інформація щодо спірного товару, зокрема щодо дати настання страхового випадку та обставин, за яких вчинено крадіжку застрахованого товару, зокрема текст повідомлення про настання страхового випадку містить інформацію про те, що позивач дізнався про зникнення вантажу після того як автомобіль не прибув в Київ на митницю 15.06.2015, в той час як в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що після зникнення автомобіля водій телефонував та повідомив про викрадення товару. Надання неповної або недостовірної інформації згідно умов договору може бути окремою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Також, суд приймає до уваги, наявність розбіжностей у повідомленні позивача та інформації у наявних документах, зокрема невідповідності ваги застрахованого вантажу згідно договору та повідомлення про настання страхового випадку заявленій вазі у заявці на перевезення, вартості вказаного товару, вказаного у витягу про порушення кримінального провадження вартості вказаній у наданих позивачем інвойсах. Вказане унеможливлює ідентифікацію товару, який зник, як товару, зазначеного у договорі страхування та встановлення реального розміру збитків, заподіяних позивачу.

Пояснювальні записки ОСОБА_4 судом до уваги не приймаються, оскільки при вказаних однакових реквізитах (номер та дата) вказані документи містять різну інформацію щодо обставин зникнення вантажу, яка не підтверджується жодними належними доказами.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем здійснено страховий платіж після відправлення товару з пункту призначення, внаслідок чого за спірним договором страхування вантажу не було застраховано, відсутність доказів крадіжки спірного товару, передбачених умовами договору, відсутність доказів, які б підтверджували реальну вартість та кількість зниклого вантажу а також надання позивачем недостовірної інформації щодо дати та обставин події, яка може бути кваліфікована як страховий випадок, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Враховуючи викладене, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, зокрема щодо викрадення застрахованого товару.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 14.06.2016

Суддя Я.В. Маринченко