КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа№ 910/1602/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Корсакової Г.В.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Рябко Є.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.04.2016р. у справі №910/1602/16 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот"

до Публічного акціонерного товариства "Інвестбудсервіс"

про стягнення 3959298,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про стягнення коштів у розмірі 3959298,77 грн., а саме основного боргу у розмірі 2116026,43 грн., інфляційних втрат у розмірі 1685962,60 грн., 3% річних у розмірі 157309,74 грн., а також стягнення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 59389,48 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.04.2016р. провадження у справі №910/1602/16 зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи №913/473/16 за позовом Відповідача до Позивача про визнання договору недійсним про визнання договору №10сб/02-106 на поставку метанолу технічного від 28.12.2012р. недійсним.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою місцевого суду Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 14.04.2016р. у справі №910/1602/16 скасувати та направити матеріали справи до господарського суду міста Києва для розгляду позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. Проте, для зупинення провадження у справі №910/1602/16 ,ekf відсутня обов'язкова підстава, а саме неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 31.05.2016р.

30.05.2016р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016р. №09-52/1863/16 призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу у справі №910/1602/16 передано на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Корсакової Г.В., Хрипуна О.О.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення Відповідача, суд встановив:

Позивач 02.02.16р. звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про стягнення основного боргу у розмірі 2116026,43 грн., інфляційних втрат у розмірі 1685962,60 грн. та 3% річних у розмірі 157309,74 грн. внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за договором №10сб/02-106 від 28.12.2012р. з оплати товару, поставленого Позивачем за цим договором Відповідачу у 2013 році.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.02.2016р. порушено провадження у справі № 910/1602/16 та призначено до розгляду на 01.03.2016р. Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.03.2016р. розгляд справи був відкладений на 06.04.2016р..

Після цього, Відповідач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Позивача про визнання недійсним договору №10сб/02-106 від 28.12.2012р. Підставою позовних вимог Відповідач визначив укладення у 2013 році спірного договору головою правління Відповідача з перевищенням повноважень без відповідного рішення Правління Відповідача.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.03.2016р. провадження у справі №913/473/16 за вказаним позовом було порушено, розгляд справи призначений на 11.04.2016р.

06.04.2016р. Відповідач подав до місцевого суду клопотання про зупинення провадження у даній справі, обґрунтовуючи тим, що господарським судом Луганської області розглядається справа №913/473/16 за позовом Відповідача до Позивача про визнання договору №10сб/02-106 від 28.12.2012р. недійсним, а оскільки позовні вимоги Позивача у справі №910/1602/16 ґрунтуються на зазначеному правочині, то у разі визнання його недійсним судом будуть встановлені обставини, що матимуть суттєвий вплив на оцінку доказів у даній справі.

Позивач проти клопотання заперечив, мотивуючи відсутністю неможливості розгляду судом даної справи, посилаючись на ст.83 Господарського процесуального кодексу України, за якою суд вирішуючи даний спір, може самостійно визнати недійсним договір, який пов'язаний з предметом спору, якщо знайде, що він суперечить нормам законодавства.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.04.2016р. провадження у справі №910/1602/16 зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи №913/473/16 за позовом Відповідача до Позивача про визнання недійсним договору №10сб/02-106 від 28.12.2012р. недійсним.

Ухвала мотивована тим, оскаржуваним договором на поставку продукції №10сб/02-106 встановлюються права та обов'язки сторін, а тому вирішення питання про їх наявність та виконання сторонами можливе лише після прийняття рішення у справі господарського суду Луганської області №913/473/16, де предметом спору є оскарження даного договору, а його правомірність може вплинути на кінцевий результат розгляду справи №910/1602/16 та має суттєве значення для встановлення наявності заборгованості, її розміру та стягнення в разі наявних правових підстав.

Оцінюючи подані Позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Скаржника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала.

Згідно з п.3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 відповідно до частини першої ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Відповідно до п.2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК України може з урахуванням обставин конкретної справи бути підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

З наведених норм та правоположень вбачається, що суд може зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи іншим судом. При цьому, об'єктивна неможливість розгляду справи полягає у неможливості суду під час провадження у цій справі встановити певні обставини, факти, які мають суттєве значення для вирішення спору у даній справі та встановлюються судом у іншій справі.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за поставлений за договором у 2013 році товар, який Відповідач отримав, але в порушення своїх зобов'язань досі не оплатив. У листопаді 2015р. головою правління Відповідача був підписаний акт звірки, в якому підтверджена наявність спірної заборгованості. У відзиві на позов Відповідач факт отримання товару також не заперечив.

Весь цей час, з 28.12.2012р. (день укладення договору) по 01.03.2016р. (день першого судового засідання у даній справі) ніяких заперечень у Відповідача щодо дійсності договору за яким він отримав товар не виникало. Лише наприкінці березня 2016р. він подав позов до суду про визнання цього договору недійсним з підстав його укладення керівником у 2012 році з перевищенням повноважень, хоча протягом більше 3 років Відповідач даний договір визнавав та виконував, зокрема неодноразово отримував від Позивача товар за цим договором.

Згідно з ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

З вказаних норм вбачається, що договір є правомірним, поки він не визнаний судом недійсним. Подання позову про визнання такого договору недійсним та розгляд його судом ніяким чином на правомірність договору, існування та зміст прав і обов'язків за ним не впливає. В зв'язку з цим, подача Відповідачем позову та розгляд судом справи про визнання договору недійсним ніяким чином не перешкоджає продовженню розгляду судом раніше поданого позову Позивача про примусове виконання Відповідачем чинного обов'язку за таких договором та стягнення боргу.

А у разі, якщо суд під час розгляду даної справи про стягнення боргу за договором прийде до висновку, що цей договір суперечить законодавству, він не позбавлений права самостійно визнати такий договір недійсним та відповідно відмовити у позові про стягнення боргу.

Це дозволить більш повно та в розумні строки захистити права Позивача та Відповідача у даному спорі та перешкодить можливим діям сторін, спрямованим на затягування розгляду судом справи та виконання своїх зобов'язань за договором.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає необгрунтованим висновок місцевого суду про неможливість розгляду даної справи до вирішення судом іншої справи, відповідно апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала місцевого суду скасуванню, а справа передачі до місцевого суду для подальшого розгляду.

Керуючись ст.49, 99, 101-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.04.2016р. у справі №910/1602/16 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.04.2016р. у справі №910/1602/16 скасувати.

3. Матеріали справи №910/1602/16 передати до господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Повний текст постанови складено 08.06.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Г.В. Корсакова

О.О. Хрипун