ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.06.16р. Справа № 904/3025/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд", м. Дніпропетровськ

до комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 5 761,19 грн. заборгованості за договором підряду, 1 594,19 грн. пені, 159,91 грн. 3% річних, 289,66 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 08.04.2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 3/205 від 04.04.2016 року, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради заборгованості у загальній сумі 7 804,95 грн., з яких:

- 5 761,19 грн. заборгованість за виконані у квітні 2015 року будівельні роботи;

- 1 594,19 грн. пеня за період з 15.05.2015 року по 15.11.2015 року;

- 159,91 грн. 3% річних за період з 15.05.2015 року по 16.04.2016 року;

- 289,66 грн. інфляційні втрати за період з червня 2015 року по квітень 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №2015/4/16/с від 01.04.2015 року в частині повного та своєчасного розрахунку за виконані роботи у квітні 2015 року на суму 5 761,19 грн., що підтверджується ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що виникнення заборгованості за договором, зумовлене тим, що протягом терміну виконання робіт відповідно до умов договору та після їх виконання, жодних вимог щодо спати за виконані роботи позивачем відповідачу не заявлялось. Після виконання робіт відповідачем для належного обслуговування житлового фонду було укладено низку договорів з іншими підрядниками, за яким контрагенти вимагали своєчасної оплати за виконані роботи, тому відповідач здійснював оплату саме за вказаними договорами. Також відповідач зазначає, що стягнення з нього заборгованості може негативно вплинути на стан розрахункової дисципліни з іншими контрагентами, які на даний час здійснюють виконання поточних ремонтів та технічне обслуговування житлового фонду підприємства.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2016 року з призначенням її до розгляду на 12.05.2016року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 12.05.2016 було оголошено перерву до 07.06.2016 року.

У судовому засіданні 07.06.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2015 року між комунальним підприємством "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (далі - замовник, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд" (далі - підрядник, позивач) укладено договір №2015/4/16/с (далі - договір) відповідно до п.1.1 якого підрядник зобов'язався у 2015 році виконати замовникові роботи з поточного ремонту покрівлі за адресою: АДРЕСА_1, а замовник - прийняти і оплатити такі роботи. Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.2 договору).

Згідно з п.3.1 договору ціна цього договору становить: 5 761,19 грн., у т.ч. ПДВ 960,20 грн.

Відповідно до п.4.1 договору розрахунок здійснюється у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт, на підставі оформлених належним чином ОСОБА_2 виконаних робіт за формою КБ-2 та рахунка-фактури, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, в межах виділених та затверджених бюджетних асигнувань.

Строк виконання робіт з моменту підписання договору до 31.12.2015 року (п.5.1 договору).

Місце виконання робіт: АДРЕСА_2 (п.5.2 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 року.

На виконання умов договору позивач виконав за замовленням відповідача будівельні роботи на загальну суму 5 761,19 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015 року.

Сторонами погоджено та підписано договірну ціну на здійснення поточного ремонту покрівлі за адресою: АДРЕСА_2, що складає 5 761,19 грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 30.04.2015 року на суму 5 761,19 грн.

Свої зобовязання з оплати вартості виконаних підрядних робіт відповідач своєчасно не виконав, заборгованість за договором підряду становить 5 761,19 грн., що і є причиною спору.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

З огляду на умови п. 4.1 договору строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Доказів оплати вартості виконаних робіт у розмірі 5 761,19 грн. відповідач не надав доводи позивача щодо наявності боргу не спростував, акт виконаних робіт підписав без зауважень, а отже проти наявності боргу не заперечував.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 5 761,19 грн. є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невиконаного стороною зобовязання за кожний день прострочення.

За несвоєчасну оплату виконаних робіт позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 594,19 грн. за період прострочки з 15.05.2015 року по 15.11.2015 року.

Після здійсненого судом перевірки розрахунку пеня підлягає задоволенню у сумі 1 594,19 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 15.05.2015 року по 16.04.2016 року у розмірі 159,91 грн. та втрати від інфляції за період з червня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 289,66 грн.

При перевірці правильності розрахунків 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено правильність таких нарахувань. У звязку з чим вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 2, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (49040, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 68, ідентифікаційний код 32350310) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд" (49099, м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий, 14, ідентифікаційний код 39397553) заборгованість у сумі 5 761,19 грн., пеню у сумі 1 594,19 грн., 3% річних у сумі 159,91 грн., втрати від інфляції у сумі 289,66 грн. та витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1 378,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.06.2016 року.

Суддя ОСОБА_3