ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.05.2016 Справа № 905/1069/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Гонтарі А.Д.

розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація, м.Вугледар Донецької області

про: стягнення 3471872,73грн. інфляційних втрат, 183029,66грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.№14/137 від 13.05.2014р.,

від відповідача: не явився.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

31.05.2016р. з 11-20год. до 11-25год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація, м. Вугледар Донецької області про стягнення 3471872,73грн. інфляційних втрат, 183029,66грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 15.03.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушене провадження у справі №905/1069/16.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на: Договір купівлі-продажу природного газу №13/2797-ТЕ-6 від 28.12.2012р. та додаткові угоди №1 від 14.10.2013р. і №2 від 01.11.2013р. до нього; Договір про переведення боргу №2585/14 від 26.11.2014р.; акти приймання-передачі природного газу від 30.03.2013р. (за січень, лютий, березень та квітень 2013 року), від 31.10.2013р. (за жовтень 2013 року), від 30.11.2013р. (за листопад 2013 року), від 31.12.2013р. (за грудень 2013 року); рішення господарського суду Запорізької області від 03.03.2015р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2016р. у справі №908/4221/14 тощо.

До позову додає розрахунок сум 3% річних та інфляційних нарахувань (а.с.35-39).

Протягом розгляду справи позивач з супровідним листом вх.№13714/16 від 26.04.2016р. надав копії банківських виписок на підтвердження частини відображених у розрахунку позовних вимог оплат (а.с.71-78).

Протягом розгляду справи відповідач надав:

- з супровідним листом вх.№1231/21 від 21.04.2016р. скан-копії відзиву №171 від 21.04.2016р., в якому просив у позові відмовити, Договору про переведення боргу №1464/16 від 25.02.2016р. та ухвали господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. у справі №908/4221/14 (а.с.56-69);

- з супровідним листом вх.№1518 від 26.05.2016р. скан-копії пояснень №180 від 25.05.2016р. по суті спору (з додатками), в яких просив у позові відмовити (а.с.86-108).

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши документи, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, керуючись законом суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець, позивач) та Комунальним підприємством Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу природного газу №13/2797-ТЕ-6 (далі Договір, а.с.11-16).

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець прийняти та оплатити цей природний газ на умовах Договору.

Згідно з п.1.2. Договору газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 6567934куб.м. (п.2.1.Договору в редакції додаткової угоди №2 від 01.11.2013р. а.с.18).

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також Договором (п.7.1. Договору).

Сторони домовились про те, що строк, в межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у пять років (п.9.3. Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1. Договору).

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

26.11.2014р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Кредитор, позивач), Комунальним підприємством Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради (ОСОБА_2 боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація (Новий боржник, відповідач) був укладений Договір про переведення боргу №2585/14 (далі Договір-2, а.с.9-10).

Відповідно до п.1.1. Договору-2 за згодою Кредитора ОСОБА_2 боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у ОСОБА_2 боржника перед Кредитором за Договором купівлі-продажу природного газу №13/2797-ТЕ-6 від 28.12.2012р. (далі «Зобовязання»), укладеним між ОСОБА_2 боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг ОСОБА_2 боржника у цьому Зобовязанні та замінює ОСОБА_2 божника у Зобовязанні.

Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладання Договору-2 дорівнює 5383289,43грн. (п.2.1. Договору-2).

Згідно з п.3.1. Договору-2 до Нового боржника переходять обовязки ОСОБА_2 боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у п.2.1. ст.2 Договору-2, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, повязаних з невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_2 боржником своїх зобовязань за Договором купівлі-продажу природного газу №13/2797-ТЕ-6 від 28.12.2012р.

За пунктом 3.2. Договору-2 Новий боржник зобовязався перераховувати грошові кошти у сумі, зазначеній у п.2.1. ст.2 Договору-2, в порядку та на умовах, визначених Договором купівлі-продажу природного газу №13/2797-ТЕ-6 від 28.12.2012р.

Відповідно до п.4.1. Договору-2 Новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання Зобовязання у розмірах, передбачених Договором купівлі-продажу природного газу №13/2797-ТЕ-6 від 28.12.2012р.

Договір-2 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.6.1. Договору-2).

Договір-2 підписаний представниками трьох сторін та скріплений їхніми печатками.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.03.2015р. у справі №908/4221/14 (а.с.26-28) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація, м.Вугледар Донецької області про стягнення 5383289,43грн. основного боргу за Договором №13/2797-ТЕ-6 від 28.12.2012р., 534221,24грн. пені, 727122,52грн. втрат від інфляції, 225034,45грн. 3% річних задоволені частково:

- в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 10000грн. провадження припинене;

- розмір стягуваної пені зменшений на 50%;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 5373289,43грн. основного боргу, 267110,62грн. пені, 723520,09грн. втрат від інфляції, 225034,45грн. 3% річних, 73080грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2015р. у справі №908/4221/14 (а.с.29-34) рішення господарського суду Запорізької області від 03.03.2015р. скасоване в частині відмови у стягненні 267110,62грн. пені, в цій частині прийняте нове рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені на 50% та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 534221,24грн. пені; в іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 03.03.2015р. у справі №908/4221/14 залишене без змін; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 2671,11грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2015р. у справі №908/4221/14 оскаржена не була і набрала законної сили.

25.02.2016р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Кредитор, позивач), Товариством з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація (ОСОБА_2 боржник, відповідач) та Комунальним підприємством Тепломережа (Новий боржник) був укладений Договір про переведення боргу №1464/16 (далі Договір-3, а.с.64-65).

Відповідно до п.1.1. Договору-3 за згодою Кредитора ОСОБА_2 боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у ОСОБА_2 боржника перед Кредитором за Договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №13/2797-ТЕ-6 (з урахуванням Договору переведення боргу від 26.11.2014р. №2585/14) (далі «Зобовязання»), укладеним між ОСОБА_2 боржником та Кредитором, а також відповідно до рішення господарського суду Запорізької області від 03.03.2015р. №908/4221/14 та постанови апеляційного господарського суду Харківської області від 26.05.2015р. №908/4221/14, а Новий боржник приймає на себе борг ОСОБА_2 боржника у цьому Зобовязанні та замінює ОСОБА_2 божника у Зобовязанні.

Кредитор дійсним дає згоду на заміну ОСОБА_2 боржника у Зобовязанні Новим боржником та на укладення цього Договору на встановлених у ньому умовах (п.1.2. Договору-3).

Пунктом 2.1. Договору-3 сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладання Договору-3 відповідно до рішення господарського суду Запорізької області від 03.03.2015р. №908/4221/14 та постанови апеляційного господарського суду Харківської області від 26.05.2015р. №908/4221/14 дорівнює 5928193,12грн., в тому числі:

- згідно рішення суду від 26.05.2015р. №908/4221/14 пеня 534221,24грн., судові витрати 2671,11грн.;

- згідно рішення суду від 03.03.2015р. №908/4221/14 основний борг 4369666,23грн., 3% річних 225034,45грн., інфляційні втрати 723520,09грн., судові витрати 73080грн.

Пунктом 4.1. Договору-3 встановлено, що Новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання Зобовязання у розмірах, передбачених Договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №13/2797-ТЕ-6 (з урахуванням Договору переведення боргу від 26.11.2014р. №2585/14).

Договір-3 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (п.6.1. Договору-3).

Договір-3 підписаний представниками трьох сторін та скріплений їхніми печатками.

Позивач вважає, що за умовами договорів купівлі-продажу природного газу №13/2797-ТЕ-6 від 28.12.2012р. та переведення боргу №2585/14 від 26.11.2014р. саме Товариство з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація зобовязане сплатити інфляційні та річні, донараховані на стягнуту рішенням господарського суду Запорізької області від 03.03.2015р. у справі №908/4221/14 суму основного боргу за Договором №13/2797-ТЕ-6 від 28.12.2012р. (а.с.5-6).

У судовому засіданні 31.05.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на правильності визначення відповідача за даним позовом та пояснив, що, на думку позивача, за Договором про переведення боргу №1464/16 25.02.2016р. відповідач передав новому боржнику лише зобовязання за рішенням та постановою у справі №908/4221/14 (див. протокол судового засідання від 31.05.2016р. а.с.115).

З приписів ст.24 Господарського процесуального кодексу України випливає, що залучення за ініціативою суду до участі у справі іншого відповідача є правом, а не обовязком суду. Зважаючи на встановлений ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України принцип змагальності господарського процесу, а також висловлену у судовому засіданні 31.05.2016р. позицію позивача (а.с.115), судом прийняте рішення розглядати справу, виходячи з визначеного позивачем складу сторін.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.202 Цивільного кодексу (далі ЦК) України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до приписів ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки Договір-3 був укладений з дотриманням приписів ст.ст.513 (ч.1), 520, 521 ЦК України, набрав чинності після підписання його сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін (п.6.1. Договору-3) і не був визнаний судом недійсним, відсутні також докази звернення будь-якої з його сторін з позовом про внесення до нього змін, суд під час розгляду даної справи виходить з умов Договору-3.

Суд наголошує на тому, що згідно з п.1.2. Договору-3 позивач надав згоду на заміну Товариства з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація у Зобовязанні новим боржником, а в п.1.1. Договору-3 під «Зобовязанням» сторони домовились розуміти борг, який виник у ОСОБА_2 боржника перед Кредитором за Договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №13/2797-ТЕ-6 з урахуванням Договору переведення боргу від 26.11.2014р. №2585/14 і не включили до поняття «Зобовязання» ані борг за рішенням суду від 03.03.2015р. у справі №908/4221/14, ані борг за постановою суду від 26.05.2015р. у справі №908/4221/14, виокремивши заборгованість за вказаними судовими актами як існуючу та підтверджену (безспірну) на момент укладання Договору-3 (п.1.1., п.2.1., п.3.1. та п.3.2. Договору-3).

З розрахунку позовних вимог (а.с.35-39) вбачається, що заявлені до стягнення у даній справі річні нараховані за період 30.09.2014р. 22.12.2015р., а інфляційні за період вересень 2014 року листопад 2015 року, тобто до стягнення у даній справі заявлений борг за Зобовязанням, який вже виник на момент підписання Договору-3.

Таким чином, з пунктів 1.1., 1.2., 4.1. Договору-3 вбачається, що за згодою позивача у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація (відповідач у даній справі) перевело на Комунальне підприємство Тепломережа свій борг зі сплати інфляційних та річних, що виник перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за Договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №13/2797-ТЕ-6, який в Договорі-3 окремо іменується «Зобовязанням», а також відповідно до рішення господарського суду Запорізької області від 03.03.2015р. у справі №908/4221/14 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2015р. у справі №908/4221/14.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація є неналежним відповідачем за даним позовом, а відтак, вимоги позивача про стягнення 3471872,73грн. інфляційних втрат, 183029,66грн. 3% річних з Товариства з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, згідно з п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України; ст.ст.6, 202 (ч.1), 204, 513 (ч.1), 520, 521, 626 (ч.1), 627 Цивільного кодексу України; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 4-6, 22, 24, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Водотеплокомунікація, м.Вугледар Донецької області про стягнення 3471872,73грн. інфляційних втрат, 183029,66грн. 3% річних залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 31.05.2016р. оголошено і підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 06.06.2016р.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 3 прим.:

1 до справи, 2 сторонам