Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

?09? червня 2016 року справа № 927/416/16

Позивач: Державне підприємство «Державний резервний насіннєвий фонд України», юридична адреса: вул. Саксаганського, буд. 1, м. Київ, 01033

поштова адреса: вул. Ямська, 32, м. Київ, 03038

Відповідач: Держане підприємство «Дослідне господарство «Івківці» Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України,

с. Івківці, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580

Предмет спору: про стягнення 418091,00 грн.

Суддя І.Г. Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 29 від 14.04.2016, представник

від відповідача: не зявився

Державним підприємством «Державний резервний насіннєвий фонд України» подано позов до Державного підприємства «Дослідне господарство «Івківці» Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України про стягнення боргу в сумі 418091,00 грн. за фактично виконані роботи згідно акту здачі прийняття робіт (надання послуг) від 22.10.2015 за № ОУ-000017.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, у судове засідання не зявився, уповноваженого представника не направив, будь яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав, про дату, час та місце судового засідання був двічі повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.44, 65).

Представник позивача у судовому засіданні 09.06.2016 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання та неподання ним відзиву на позов, не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

Встановив:

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу вимог ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину. Частиною 2 цієї статті встановлено, що правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Між сторонами правовідносини виникли на підставі двостороннього правочину, згідно якого позивачем були виконані, а відповідачем прийняті роботи з тимчасового користування сільськогосподарською технікою за період з 20.04.2015 по 30.06.2015, а саме: трактором Axion 940 2013 р.в. зав. № 2324ЕАА2300208, реєстраційний номер 40170АЕ та дисковим культиватором Kuhn.tl 6000-31-2745 було оброблено 270,3 га, вартістю послуг 48654,00 грн. (без ПДВ); трактором Axion 940 2013 р.в. зав. № 2324ЕАА2300186, реєстраційний номер 40171АЕ та сівалкою Great Plains YP 1630F 1670WS було оброблено 728,00 га, вартістю послуг 182000,00 грн. (без ПДВ); оприскувачем самохідним AS720, зав. № 130781 було оброблено 2506,8 га, вартістю послуг 401088,00 грн. (без ПДВ). Так, загальна вартість виконаних робіт складає 758090,40 грн. (з ПДВ), що підтверджується актом № ОУ-000017 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 22.10.2015 року. Зазначений акт підписаний та завірений печатками обох сторін (а.с. 19). Судом оглянуто оригінал вказаного акту у судовому засіданні 09.06.2016.

Позивачем на оплату вартості вищевказаних робіт був висталений відповідачу рахунок фактура від 01.09.2015 за № СФ-119 на суму 758090,40 грн. (а.с. 20).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 525 вказаного Кодексу визначає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач частково розрахувався за виконанні роботи в сумі 340000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3 від 05.11.2015 на суму 50000,00 грн., № 26 від 09.11.2015 на суму 50000,00 грн., № 34 від 11.11.2015 на суму 50000,00 грн., № 50 від 18.11.2015 на суму 100000,00 грн., № 72 від 27.11.2015 на суму 40000,00 грн., а також банківською випискою по рахунку позивача станом на 18.09.2015 на суму 50000,00 грн. (а.с.48-53, 21). Решту вартості виконаних робіт в сумі 418090,40 грн. (758090,40 грн. 340000,00 грн.), відповідач не оплатив, доказів сплати до суду не надав.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

10.02.2016 позивачем була направлена претензія № 138-2/1-14/82 від 09.02.2016 на адресу відповідача про сплату заборгованості в сумі 418091,00 грн. та про повернення техніки, переданої відповідачу згідно акту приймання передачі від 20.04.2015, що підтверджується належним чином завіреною копією поштової квитанції № 4951 від 10.02.2016 р. з описом вкладення. Зазначена претензія була отримана відповідачем станом на 18.02.2016, та залишена останнім без виконання (а.с. 24).

Частинами 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

На момент розгляду справи в суді та винесення рішення по справі, відповідач заборгованість в сумі 418091,40 грн. не погасив. Доказів сплати до суду не надав.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог в сумі 418090,00 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 44, 49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарства «Івківці» Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України (17580, Чернігівська область, Прилуцький район, с. Івківці, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1 , р/р 8937 АТ «Укрексімбанк» МФО 322313) 418091,00 грн. основного боргу та 6271,36 грн. судового збору.

2.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мурашко І.Г.