КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" червня 2016 р. Справа №910/21919/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Баранця О.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стерео Плаза Груп"

про стягнення 200000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 по справі №910/21919/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду судом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - в разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено 30.09.2015 (повний текст підписано 05.10.2015), отже, останнім днем подачі апеляційної скарги, згідно з вимогами статті 93 Господарського процесуального кодексу України, є 15.10.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

В клопотанні про відновлення строку подання апеляційної скарги апелянт, як на причину пропуску строку на апеляційне оскарження, посилається на те, що представник позивача ознайомився з повним текстом рішення 19.05.2016.

Дослідивши клопотання відповідача про відновлення строку для подання апеляційної скарги, а також норми чинного процесуального законодавства, колегія суддів прийшла до висновку про його необґрунтованість з огляду на наступне.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги, з огляду на приписи ст. 53 ГПК України, повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах) (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини 1 статті 53 ГПК України.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, а отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску процесуального строку оцінити доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як зазначає апелянт з повним текстом рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 по справі №910/21919/15 останній ознайомився 19.05.2016, що підтверджується відміткою представника позивача на клопотанні про ознайомлення з матеріалами справи.

Апеляційну скаргу відповідачем подано 30.05.2016, про що свідчить відбиток штампу відділу поштового зв'язку на поштовому конверті. Тобто, більш ніж через сім місяців після спливу встановленого законодавством строку для звернення з апеляційною скаргою.

Так, статтею 93 ГПК України не передбачено початок відліку строку подання апеляційної скарги з дати отримання рішення, тому зазначена обставина не звільняє скаржника від обов'язку подання клопотання про поновлення строку, встановленого для подання апеляційної скарги та розглядається судом лише як підстава для поновлення строку.

Колегія суддів зазначає, що в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянтом взагалі не обґрунтовано підстав неможливості вчасного подання апеляційної скарги, не зазначено причини, що перешкоджали ознайомитись з повним текстом рішення в коротші строки та обставини, що зумовили подання апеляційної скарги з порушенням строків на апеляційне оскарження.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2015 порушено провадження по справі № 910/21919/15, розгляд справи призначено 16.09.2015.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №011 (а.с. 3) вищезазначена ухвала отримана представником позивача 07.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2015. в зв'язку з відсутністю представника позивача та невиконанням останнім вимог ухвали суду від 01.09.2015, розгляд справи відкладено до 30.09.2015.

30 вересня 2015 представником позивача подано клопотання про долучення додаткових документів та пояснення на відзив.

Крім того, представник позивача був присутній в судовому засіданні 30.09.2015 при ухваленні оскаржуваного рішення, тобто був обізнаний з результатом розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Отже, апелянт не був позбавлений можливості ознайомитись з текстом рішення в Єдиному реєстрі судових рішень.

Таким чином, ознайомлення відповідачем з повним текстом рішення, в даному випадку, не впливає на можливість подання апеляційної скарги з дотриманням строків на апеляційне оскарження, визначених чинним Законодавством.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

За змістом ст. 53 ГПК України, поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно нездоланними і пов`язаними з дійсно існуючими труднощами для своєчасного здійснення процесуальних дій.

Так, апелянтом не надано доказів того, що останній не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом встановленого терміну законодавством.

Колегія суддів вважає, що подання позивачем клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (20.04.2016), тобто через пів року після підписання повного тексту рішення та ознайомлення з повним текстом рішення 19.05.2016 є наслідком дій самого скаржника. Доказів чи пояснень щодо протилежного матеріали апеляційної скарги не містять.

Таким чином, можливість вчасного подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 по справі №910/21919/15 залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку в даному випадку колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не вбачає.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга (подання) не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу (подання) подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку.

Доступ до правосуддя, в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на викладене, клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, в зв'язку з недоведеністю поважності причин пропуску строку для подання апеляційної скарги, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 93, ч. 1 п. 4 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Публічному акціонерному товариству "Міський комерційний банк" в поновлені строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 по справі №910/21919/15.

2.Повернути Публічному акціонерному товариству "Міський комерційний банк" апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 по справі №910/21919/15.

3.Матеріали справи №910/21919/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді А.О. Мальченко

О.М. Баранець