РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016Справа №910/5322/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд»

до Аграрного фонду

про стягнення 250572,66 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Гоцко Р.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Авраменко В.Д. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Аграрного фонду про стягнення заборгованості в розмірі 239700,76 грн., а також нарахованих на вказану заборгованість 3% річних в сумі 5220,88 грн. та інфляційних втрат в розмірі 5651,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання умов укладеного між сторонами Біржового контракту Аграрної біржі №1289АБ/1211 від 06.12.2013 перераховано на рахунок Аграрного фонду кошти в розмірі 124586183,31 грн., проте відповідач в свою чергу виконав умови контракту лише частково та поставив товар на суму 121570690,63 грн., також частково повернув отримані від позивача кошти в розмірі 2775791,92 грн. внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 239700,76 грн.

Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 5220,88 грн. 3% річних та 5651,02 грн. інфляційних втрат за порушення грошового зобов'язання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечив проти задоволення позовних вимог, зокрема зазначив, що позивачем безпідставно нараховано на вказану заборгованість 3% річних та інфляційні втрати, оскільки стягнення на думку відповідача за вказаним договором відбувається не на виконання ним грошового зобов'язання, а у зв'язку із неповерненням відповідачем авансу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Судом встановлено, що 06.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Аграрний фонд» (покупець) та Аграрним фондом (продавець) був укладений Біржовий контракт Аграрної біржі №1289АБ/1211 (контракт), згідно п.1.1. якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю товар, вказаний у цьому контракті, а покупець зобов'язується прийняти такий товар і сплатити за нього грошову суму, передбачену цим контрактом. Кількість товару визначена у Специфікації №1 від 06.12.2013 до контракту (п.1.3. контракту).

Пунктом 2.3. контракту визначено, що загальна ціна товару, що продається згідно цього контракту встановлюється сторонами згідно Специфікації №1 від 06.12.2013 контракту.

Згідно п.3.1 договору визначено, що покупець повинен протягом 5 календарних днів після укладення та реєстрації біржового контракту на Аграрній біржі, сплатити за товар до моменту його передання продавцем.

Пунктом 4.1. контракту сторони погодили, що товар передається в розпорядження покупця без буд-якої упаковки та тари на умовах EXW (Інкотермс 2010) за місцезнаходженням товару, а саме: на базисі поставки згідно Специфікації №1 від 06.12.2013 до контракту.

Відповідно до п.4.3. контракту, сторони підтверджують передання та приймання товару шляхом складання акту приймання-передачі, кожен екземпляр якого повинен бути підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін.

Згідно з п.6.1. контракту, цей контракт набирає чинності після підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та його реєстрації Аграрною біржею.

Строк дії цього контракту розпочинає свій перебіг з моменту набрання чинності контрактом та припиняється 31.12.2013 (п.6.3. контракту).

На виконання умов контракту позивач перерахував на рахунок ДСБУ Аграрний фонд 124586183,31 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача від 27.12.2013 та не заперечується відповідачем.

У період з 11.01.2014 по 09.08.2014 включно, згідно актів приймання-передачі товару, які підписані та скріплені печатками сторін без зауважень, відповідачем було поставлено товар позивачу на загальну суму 121570690,63 грн.

Разом з тим, відповідачем було частково повернуто отримані грошові кошти в сумі 2775791,92, що підтверджується банківськими виписками від 22.10.2014.

Враховуючи викладене, відповідачем виконано зобов'язання по контракту частково та не здійснено поставку товару на суму 239700,76 грн. у зв'язку з чим за останнім утворилась заборгованість у розмірі зазначеної суми.

Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» зверталось до відповідача із вимогами №02/1226 від 09.06.2015 та №02-01/92 від 18.01.2016 про повернення попередньої оплати за Біржовим контрактом Аграрної біржі №1289АБ/1211 від 06.12.2013 в розмірі 239700,77 протягом семи днів від дня отримання вимоги.

Відповідач у листі-відповіді на вимогу від 28.01.2016 підтвердив наявність укладеного між позивачем та відповідачем контракту та підтвердив факт існування перед позивачем заборгованості, проте жодних дій щодо виконання умов контракту останнім вчинено не було.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи викладене, а також те, що доказів поставки товару або повернення суми попередньої оплати за поставку в розмірі 239700,76 грн., станом на день розгляду справи відповідачем до суду не представлено, обґрунтованими є позовні вимоги покупця про стягнення з продавця суми попередньої оплати в розмірі 239700,76 грн. за непоставлений товар.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 5220,88 грн. 3% річних та 5651,02 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки продукції на суму передплати, позивач, направивши відповідачу вимогу №02/1226 від 09.06.2015, реалізував свої право, визначене ст.670 ЦК України, відмовившись від подальшого отримання товару та вимагав повернення попередньої оплати.

Враховуючи викладене, з моменту отримання відповідачем вказаної вимоги припинилось зобов'язання відповідача щодо поставки товару за контрактом, натомість виникло грошове зобов'язання щодо повернення суми попередньої оплати у строк протягом 7 днів з дня отримання вимоги.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5651,02 грн інфляційних втрат та 5220,88 грн 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 24.06.2015 по 14.03.2016.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки за період з 24.06.2015 по 14.03.2016, судом встановлено, що вказані нарахування проведено у відповідності до вимог законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

Доводи відповідача щодо неможливості нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості , оскільки вказана сума є авансовим платежем, на яку вказані нарахування не проводяться, судом відхилено з наведених вище підстав.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Враховуючи викладене, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Аграрного фонду (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; ідентифікаційний код 33642855) на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; ідентифікаційний код 38926880) 239700 (двісті тридцять дев'ять тисяч сімсот) грн. 76 коп. заборгованості, 5651 (п'ять тисяч шістсот п'ятдесят одна) грн. 02 коп. інфляційних втрат, 5220 (п'ять тисяч двісті двадцять) грн. 88 коп. 3% річних та витрати зі сплати судового збору в сумі 3758 (три тисячi сімсот п'ятдесят вісім) грн. 59 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 13.06.2016

Суддя Я.В. Маринченко