ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 року Справа № 904/9/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Трубіна Т.В., довіреність №30-2/44632 від 01.10.2015 р., представник;

від відповідача: Соболева М.І., довіреність № 31 від 19.01.2016 р.;

від відповідача: Калиновський Є.А., довіреність № 39 від 19.01.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016р. у справі № 904/9/15

за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК", м.Дніпропетровськ

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ПІДПРИЄМСТВО МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ "АГРО-КОМПЛЕКТ", с. Олександропіль, Солонянський район, Дніпропетровська область

про стягнення 247 891,64 швейц. франків, 67 сантимів (еквівалент 3 852 125,25 грн.)

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016р. у справі № 904/9/15 (суддя Ніколенко М.О.) відмовлено в позові ПАТ "УКРСИББАНК" про стягнення 247 891,64 швейц. франків, 67 сантимів (еквівалент 3 852 125,25 грн.) з ТОВ ПМТЗ "АГРО-КОМПЛЕКТ".

Приймаючи рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що у позивача відсутнє право вимагати з відповідача стягнення заборгованості вираженого у швейцарських франках, оскільки всі дії сторін, вчинені ними після укладення Кредитного договору, були спрямовані на надання грошової суми у національній валюті України - гривні. За таких умов укладений сторонами Кредитний договір в частині визначення валюти кредитування як швейцарського франку є таким, що вчинений для приховання укладення кредитного договору з надання кредиту саме в національній валюті України - гривні, тому Кредитний договір в частині визначення валюти кредитування як швейцарський франк є удаваним. А отже, у відповідача відсутні зобов'язання повернути позивачеві залишок грошових коштів (кредиту) у швейцарських франках.

Водночас, суд зазначив, що сторонами дійсно було укладено Кредитний договір, за яким протягом 2006 року позивач отримав від відповідача кредитні кошти на загальну суму 1 867 600, 00 грн. в національній валюті України - гривні. На підставі чого позичальник повинен повернути банку (позичальникові) залишок грошових коштів (кредиту), виражені у гривні, та сплатити проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором також у гривнях.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне визначення спірних правовідносин, неправильне встановлення обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 115-1013/В-06 від 30.08.2006р. в розмірі 247 891, 67 швейцарських франків 67 сантимів, що за курсом НБУ станом на 01.12.2014р. становить 3 852 125, 25 грн., пеню в розмірі 185 553, 91грн.,витрати по сплаті судового збору всього у розмірі 153 468, 00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно п. 1.2.2. додаткової угоди № 1 до Кредитного договору позичальник (відповідач) у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі, в терміни, встановлені графіком погашення кредиту. Факт укладення договору сторонами в межах справи, у тому числі і відповідачем, не заперечувався.

Відповідач не виконав умови Кредитного договору та не повернув своєчасно суму отриманого кредиту та не сплатив нараховані відсотки за користування кредитом. Кредитним договором передбачено надання кредиту шляхом зарахування коштів на поточний рахунок клієнта, який відкрито на підставі п. 1.5. договору для зберігання грошей клієнта. Позивач виконав свої зобов'язання та зарахував на рахунок кошти у розмірі 460 000 швейцарських франків.

Апелянт посилається на неправильну оцінку господарського суду виписки по рахунку від 30.08.2006р., зокрема, невірно визначена черговість операцій, оскільки спочатку кошти надійшли на рахунок, а вже після цього відбувся їх продаж. Цей факт підтверджується і висновком судово-економічної експертизи Дніпропетровського НДІСЕ №1706/1707/15 від 30.08.2006р.

На думку позивача, подальше використання кредитних коштів не стосується предмету спору та не звільняє відповідача від обов'язку виконувати належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором. Після отримання кредитних коштів з метою розпорядження ними відповідач надав до банку заяву про продаж іноземної валюти та щоб отримані кошти після продажу були перераховані на його поточний рахунок.

Суд не врахував вимоги чинного законодавства щодо обмежень зарахування та перерахування грошових коштів в іноземній валюті, посилаючись що сторони при укладенні договору мали на меті укласти договір в національній валюті.

Доводи, викладені у запереченні на апеляційну скаргу:

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.03.2016р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 26.04.2016р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Чус О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.04.2016р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд апеляційної скарги на 06.06.2016р.

У судовому засіданні 06.06.2016р. оголошено перерву до 08.06.2016р.

У судовому засіданні 08.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

За договором банківського рахунку 21 482 від 23.08.2006року, укладеному Між АКІБ «Укрсиббанк», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «УКСИББАНК» (позивач,банк) та ТОВ підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-Комплект», банк відкрив Відповідачу поточний рахунок № 0000 та № 1000 (т.1 а.с. 198-204)

Між АКІБ «Укрсиббанк», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «УКСИББАНК» (позивач,банк) та відповідачем (позичальник) 30.08.2006 укладений кредитний договір № 115-1013/В-06. (а.с. 24-31) Згідно предмету договору банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти в іноземній валюті в сумі 460 000,00 грн. швейцарських франків у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1 886 204,24 грн. Надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 30.08.06 до 29.08.17 (п.1.2.1). Відповідно до п. 1.3.1 Договору, за користування кредитних коштів встановлюється процентна ставка в розмірі 8.99% річних.

Сторонами погоджено графік погашення кредиту (додаток № 1 до Кредитного договору № 115-1013/В-06 від 30.08.2006року) (т.1 а.с. 32-34) .

30.08.2006року між АКІБ «Укрсиббанк» та ТОВ підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-Комплект» було укладено договір іпотеки № 115/116, відповідно до умов п.1.3 якого Також Іпотекою забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 115-1013/В -06 від « 30» серпня 2006 року, згідно з яким: Іпотекодержатель надає Іпотекодавцю кредит в іноземній валюті в сумі 460 000,00 швейцарських франків, а Іпотекодавець зобов'язується його використовувати за цільовим призначенням ат згідно зі встановленим строком користування, своєчасно сплачувати відсотки за користування кретитом в розмірі 8,99% річних (т.1 а.с. 53-57)

Додатковим договором № 1 до договору іпотеки № 115/116 від 14.12.2006 року сторони змінили п.1.1, 1.3 договір іпотеки № 115/116 від 30.08.2006 року, підтвердивши, що Іпотекою забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 115-1013/В -06 від « 30» серпня 2006 року, згідно з яким: Іпотекодержатель надає Іпотекодавцю кредит в іноземній валюті в сумі 460 000,00 швейцарських франків, а Іпотекодавець зобов'язується його використовувати за цільовим призначенням ат згідно зі встановленим строком користування, своєчасно сплачувати відсотки за користування кретитом в розмірі 8,99% річних (т.1 а.с. 58-59).

За ордером розпорядженням про видачу (погашення) кредиту від 30.08.2006 року відповідач розпорядився щодо руху коштів у розмірі 460 000,00 швейцарських франків по рахунку 1000 (т.1 а.с. 183).

Крім того, між сторонами укладені:

Додаткова угода від 12 лютого 2007 року за умовами якої, сторони домовились, що у зв'язку зі зміною програмного забезпечення Банку, в якому здійснюється обслуговування кредитних процесів, для ідентифікації договору може застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні №115-1013/В-06 так і реєстраційний номер в системі обліку банку, а саме № 0 (Реєстраційний номер договору). Відповідно до Додаткової угоди від 24.05.07, сторони домовились, що Відповідач зобов'язується сплачувати проценти за Договором у строк - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. Відповідно до Додаткової угоди від 30.12.08, сторони домовились, викласти п. 1.2.2. Договору в наступній редакції: «Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі, в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 29.08.17». Відповідно до Додаткової угоди від 25.02.09, сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за Договором. Відповідно до Додаткової угоди від 30.11.09, сторони домовились, про зміну графіка погашення кредиту за Договором (т.1 .а.с 35-36)

Додаткова угода від 24 травня 2007 року, відповідно до якої сторони визнали таким, що втратив дії Додаток № 1 до Кредитного договору і визначили новий графік погашення кредиту (додаток № 2 до кредитного договору № 0 (т.1 а.с. 38-40)

Додаткова угода № 1 від 30 грудня 2008 року (т.1 а.с. 41), відповідно до умов якої сторони визначили , що Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі, в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору), але в будь -якому випадку не пізніше «29» серпня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3,5.3,5.5, 5.6,5.9, 5.10,5.11,7.4 Договору (п.1.2.2) та виклали Додаток № 1 до Договору «Графік погашення кредиту» в новій редакції згідно з Додатком № № 1 до цієї Додаткової угоди (т.1 а.с. 42-44)

Додатковою угодою № 2 від 25 лютого 2009 року (т.1 а.с. 45) сторони погодили новий графік погашення кредиту (т.1а.с. 46-48).

Додаткова угода № 5 від 30 листопада 2009 року (т.1 а.с. 49) сторони змінили графік погашення кредиту (т.1 а.с. 50-52).

Відповідно до довідки по особовому рахунку № 1000 за період з 23.08.2006 по 25.12.2006р. 30.08.2006року відповідно до заявки клієнта № 1 від 30.08.2006 року відбувся продаж 460 000,00 швейцарських франків, нижче видача кредиту , відповідно до умов кредитного договору № 115-1013/В-06 від 30.08.2006року без НДС залишок на кінець 30.08.2006року 0.00(т.1 а.с. 65) крім цього, відповідно до цієї довідки відповідачем відбувалося часткове погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору (т.1 а.с. 66-68).

Відповідно до довідки по особовому рахунку № 0100 за період з 22.02.2015 року відповідач здійснював погашення тіла кредиту відповідно до умов договору № 115-1013/В-06 (№ 0) та процентів за користування кредитом (т.1 а.с. 114-154)

Погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами саме у швейцарських франках підтверджується виписками про рух коштів по особовому рахунку № 0100 (т.1 а.с.211-224).

Відповідно до висновку № 1706/1707-15 судово-економічної експертизи по справі № 904/9/15 (т.1 а.с. 6-26) в результаті проведеного дослідження документально підтверджується перерахування банком ПАТ «УкрСиббанк» грошових коштів на рахунок відповідача 70В ПМТЗ «Агро-Комплект» №1000 в сумі 460 000,00 швейцарських франків, і саме:

відповідно Додатку №1 до Договору банківського рахунку від 23.08.2006 №21482 укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ ПМТЗ «Агро-Комплект» Банк відкриває Клієнту: поточний рахунок у гривні №0000 та поточний рахунок у швейцарських франках №1000.

згідно п. 1.5. Кредитного договору №115-1013/В-06 від 30.08.2006 Кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника №1000 у Банку, код Банку (МФО 306856). для подальшого використання за цільовим призначенням.

відповідно копії Ордеру-розпорядження б/н на видачу (погашення) кредиту від 30.08.2006, проведено операцію Дебет 1000 Кредит 1000 на суму 460 000,00 швейцарських франків, одержувач: ТОВ ПМТЗ «Агро-Комплект» з призначенням платежу: «Надання кредиту згід. кред. дог. №115-1013/В-06 від 30.08.2006 без ПДВ».

Ордер-розпорядження підписаний відповідальними особами банку.

відповідно Довідки по особовому рахунку №1000 ТОВ ПМТЗ «Агро-Комплект», валюта-швейцарський франк, за період з 30.08.2006 по 30.08.2006. Відповідно довідки по особовому рахунку №1000 відображено :

- Д-т 1000 на рахунок 1000 на суму 460 000,00 швейцарських франків, що по курсу НБУ(курс 4,1004) становить 1 886 204,24 грн., підстава: видача кредиту згідно кредитного договору №115-1013/В-06 від 30.08.2006 без ПДВ.

- Залишок по Дебету рахунку №1000 становить 460 000,00 швейцарських

франків, що по курсу НБУ(курс 4,1004) становить 1 886 204,24 грн.

згідно виписки банку по особовому рахунку №1000. валюта - швейцарські франки за період з 30.08.2006 року по 30.08.2006 року, в якій відображено:

- Залишок на початок дня: 0,00 швейцарських франків

- К-т 1000 Д-т 1000 на суму 460 000,00 швейцарських франків,підстава: видача кредиту згідно кредитного договору №115-1013/В-06 від 30.08.2006 без ПДВ.

- Д-т 1000 К-т на суму 460 000.00 швейцарських франків,

підстава: продаж швейцарських франків на МВР згідно заявки клієнта № 1 від 30.08.2006 року.

- Затишок на кінець доби: 0.00 швейцарських франків. По другому питанню.

В результаті проведеного дослідження по Кредитному договору №115-1013/В-06 від 30.08.2006, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ ПМТЗ «Агро-Комплект» станом на 01.12.2014, документально підтверджується заборгованість в сумі 247 899,96 шв. франків, еквівалент 3 852 254,07 грн. (сума заборгованості по кредиту та процентам) та в сумі 183 067,87 грн. (пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків), а саме:

сума заборгованості за кредитом складає 235 283.70 шв. франків, що становить за

курсом НБУ еквівалент 3 656 203,06 грн.;

заборгованість за відсотками складає 12 616,26 шв. франків, що становить за

курсом НБУ еквівалент 196 051,01 грн.;

сума пені за несвоєчасну сплату кредиту становить 174 509,62 грн.;

сума пені за несвоєчасну сплату відсотків становить 8 558,25 грн.

Розбіжність між даними експертизи та даними розрахунку банку станом на 01.12.2014 складають:

по сумі заборгованість за відсотками по Кредитному договору №115-1013/В-06 від

30.08.2006 в розмірі 8,29 шв. франків (еквівалент 128,82 грн.);

по сумі нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та

суми пені за несвоєчасну сплату відсотків по Кредитному договору №115-1013/В-06 від

30.08.2006 в розмірі 2486,04 грн. ( 2381,44 + 104,60 = 2486,04 грн.).

Відповідно до відомості, складеної судовим експертом Т.В. Мороз (т. 2 а.с. 27) на рахунок № 0100 30.08.2006року відбулася видача кредиту згідно з кредитним договором № 115-1013/В-06 у розмірі 460 000,00 швейцарських франків і в подальшому протягом з 06.09.2006року по 14.12.2006 року проводилася погашення кредиту у розмірі 13 940, 00 швейцарських франків та і відсотків за користування кредитом № 115-1013/В-06 у розмірі 15 760,00 швейцарських франків.

За платіжним дорученням від 10.08.2006року в 13годин 58 хвилин Приват Банк отримав з рахунку № 0000 1 800 000.00грн. для погашення заборгованості (т.3 а.с.149)

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до частини 3 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк зобов'язався надати кредит в іноземній валюті в сумі 460 000,00 швейцарських франків, що на момент укладання угоди дорівнювало еквіваленту 1 886 204.00 грн.

Згідно із ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Таким чином, виходячи з аналізу ст. 316, 317, 319, 328, 1046 ЦК Україна, укладення договору позики вважається момент передачі позикодавцем грошва позичальнику у власність.

При цьому, право власності у даному випадку характеризується користування та розпорядження майном власником цього майна.

Кредитним договором (п. 1.5) передбачено надання кредиту шляхом зарахування кодл на поточний рахунок клієнта №1000. який в свою чергу відкрито на підставі Договору банківського рахунку №21482 від 23.08.2006р. (далі - Договір банківського рахунку).

Відповідно до п. 1.1. Договору Банківського рахунку, «рахунок відкривається для зберігання грошей Клієнта та здійснення його розрахунково-касового обслуговування з допомогою платіжних інструментів...»

Крім цього, згідно із ст.. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до частини 3 статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, непередбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до положень п. 18 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за N 1172/8493 (зі змінами та доповненнями, далі - Інструкція) - Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно із п.7.1. та 7.11 Інструкції видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально.

З викладеного можна зробити єдиний висновок щодо того, що грошові кошті які надходять та обліковуються на банківських рахунках є власністю клієнта, в той час як Банк лише зберігає зазначені кошти за розпорядженням власника на підставі укладеного Договору банківського рахунку.

Отже з моменту зарахування коштів у розмірі 460 000,00 швейцарських Франків на поточний рахунок клієнта №1000 такі кошти є власністю клієнта, і відповідно Банк виконав свої зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що підтверджена матеріалами справи послідовність операцій проведених 30.08.2006 року , за якою Позивач спочатку, згідно виписки по рахунку 20000 за 30.08.2006 (т.1 а.с. 216), о 12 годині 39 хвилин з рахунку відповідача переховав на користь КБ "Приватбанк" 1 800 000,00 грн. з призначенням платежу "Погашення кредиту згідно кредитного договору № 248 від 28.09.2004", які .в 13 годин 58 були отримані Приват Банком на рахунок 0767 в рахунок погашення кредиту № 428 від 28.09.2004 року (т.3 а.с. 149) і вже після списання грошових коштів в 15 годин 20 хвилин на рахунок 20000 зарахував 1 867 600,00 грн. як "еквівалент продажу 460 000,00 CHF на МВР 30.08.2006 згідно заяви клієнта) - (т.1 а.с. 216) не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині визначення валюти кредитування як швейцарський франк з огляду на наступне:

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо правомірності отримання ним від Позивача на свій рахунок 1 800 000,00 гривень, які були спрямовані на погашення кредиту перед КБ "Приватбанк" у сумі 1800000,00 грн., тобто на ті цілі для яких відповідно до умов п. і видавався кредит.

Натомість, залишок на кінець робочого дня на рахунку у розмірі 67 600,00 гривень є арифметичною різницею 1 867 600,00 гривень (за валютним курсом 460 000,00 швейцарського франку на день видачі кредиту) «-» 1 800 000,00 гривень.

Часткове погашення існуючої заборгованості та переписка сторін, яка передувала зверненню Позивача з позовом до суду свідчить що Відповідач усвідомлював, що ним отримано кредит саме у швейцарських франках.

Відповідно до п.5.6. Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України», виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконання операцій.

В матеріалах справи міститься виписка за Кредитним договором та розгорнуті розрахунки, які відображають детальну інформацію про розміри отриманих та повернутих коштів, залишку заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до п.п.9.9. Кредитного договору Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позичальника відповідно до вимог НБУ та умов Договору. У випадку наявності суперечок між Сторонами в якості письмових доказів невиконання зобов'язань Позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан, первинні документи, дані балансу, надані Банком.

Відповідно до Висновку №1706/17077-15 судово-економічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30.12.2015 року (відповідь на перше питання) перерахування Банком грошових коштів на рахунок Відповідача в сумі 460 000.00 швейцарських франків згідно Кредитного договору №115-1013/В-06 від 30.08.2006 року - документально підтверджена.

Відповідно цього ж висновку (відповідь на друге питання) заборгованість Відповідача в сумі 247 899.96 швейцарських франків (еквівалент 3 852 254.07 грн.) по тілу кредиту, відсоткам та пені. Згідно висновку експерта розбіжність між даними розрахунку Банку і даними експертного дослідження склала на 8.29 шв.франків (еквівалент 128.82 грн.) по відсоткам більше розрахунку Банку та по сумі нарахованої пені на 2 486.04 грн. менше ніж у розрахунку Банку.

Таким чином, висновком судово-економічної експертизи також підтверджено як Факт надання кредиту так і Факт наявності заборгованості саме і валюті договору - швейцарських франках.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 198 ГК України грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає доведеним факт Відповідачу кредиту у розмірі 460 000.00 швейцарських франків за Кредитним договором №115-1013/В-06 від 30.08.2006 року, шляхом перерахування на поточний рахунок Позичальника в іноземній валюті №1000 і подальше неналежне виконання Відповідачем умов договору в частині своєчасної та повної оплати тіла кредиту та процентів за користування ним .

При вирішенні питання про розмір існуючої заборгованості за Кредитним договором №115-1013/В-06 від 30.08.2006року та нарахованої позивачем пені колегією суддів враховуються висновки які викладені в судово-економічної експертизи № 1706/1707-15 по справі № 904/9/15 (т.1 а.с. 6-26), за якими

сума заборгованості за кредитом складає 235 283.70 шв. франків, що становить за

курсом НБУ еквівалент 3 656 203,06 грн.;

заборгованість за відсотками складає 12 616,26 шв. франків, що становить за

курсом НБУ еквівалент 196 051,01 грн.;

сума пені за несвоєчасну сплату кредиту становить 174 509,62 грн.;

сума пені за несвоєчасну сплату відсотків становить 8 558,25 грн. і тому позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням висновку експерта.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення;

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

З урахуванням вищевикладеного колегією суддів приймаються до уваги доводи апеляційної скарги і відповідно рішення підлягає скасуванню.

Доводи викладенні у відзиві на апеляційну скаргу відхиляються колегією суддів з огляду на те, що в них Відповідач підтримує позицію місцевого господарського суду, викладену ним в мотивувальній частині рішення, яке підлягає скасуванню з підстав зазначених вище.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів змінює пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44-49, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016р. у справі № 904/9/15 - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016р. у справі № 904/9/15 - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ПІДПРИЄМСТВО МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ "АГРО-КОМПЛЕКТ" на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" заборгованість за Кредитним Договором № 115-1013/В-06 від 30.08.2006 року по кредиту та процентам в розмірі 247 899, 96 швейцарських франків (двісті сорок сім тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять швейцарський франк шістдесят сім сантимів), що за курсом НБУ станом на 01.12.2014р. становить 3 656 203, 06 грн. (три мільйона шістсот п'ятдесят шість тисяч двісті три гривні шість копійок), пеню в розмірі 183 067, 87 грн. (сто вісімдесят три тисячі шістдесят сім гривень вісімдесят сім копійок), витрати по сплаті судового збору в розмірі 70 156, 80 грн. (сімдесят тисяч сто п'ятдесят шість гривень вісімдесят копійок), витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 77 172, 48 грн. (сімдесят сім тисяч сто сімдесят дві гривні сорок вісім копійок).

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 17.06.2016р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя О.В.Чус