ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2016р. Справа№ 914/3919/15

Господарський суд Львівської області у складі суддів Сухович Ю.О. (головуючий), Кидисюка Р.А., Мазовіти А.Б., при секретарі судових засідань Кохановській Ю.І., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРЛІК ЕЛЕКТРОТЕХНІК", м.Некля, Польща

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДПРОМЕЛЕКТРО", м.Львів

про стягнення 487367,15 польських злотих.

За участю представників сторін:

від позивача Стадник А.Л. - представник (довіреність від 25.08.2015р.);

від відповідача Лозан С.І. - адвокат (ордер на надання правової допомоги серія ЛВ №064412);

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРЛІК ЕЛЕКТРОТЕХНІК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДПРОМЕЛЕКТРО" про стягнення 101 791,82 польських злотих. Згідно заяви про збільшення позовних вимог поданої 25.01.2016р. до стягнення заявлено 407 823,19 польських злотих. Згідно останньої заяви про збільшення позовних вимог поданої 05.04.2016р. позивач просить стягнути з відповідача 487367,15 польських злотих.

Хід розгляду спору викладено в ухвалах та протоколах суду.

04.05.2016р. та 16.05.2016р. на адресу суду надійшли листи від ПАТ "Креді Агріколь Банк" (вх. №18959/16 від 04.05.2016р. та вх. №20633/16 від 16.05.2016р.), з якими останній надає на вимогу ухвал суду інформацію за період з 04.01.2011р. по 10.05.2016р. по надходженню грошових коштів від ТзОВ "Карлік Електротехнік" на користь ТзОВ "Західпромелектро" та інформацію за період з 04.01.2011р. по 10.05.2016р. по перерахуванню грошових коштів ТзОВ "Західпромелектро" на користь ТзОВ "Карлік Електротехнік".

Представником позивача подано письмове пояснення (вх.№23356/16 від 03.06.2016р.), в якому зазначено, що згідно з актом звірки станом на 31.12.2013р. відповідач повністю визнав заборгованість за поставками 2011-2013 року у заявленій сумі позовних вимог відповідно до спірних фактур на загальну суму 487 367,15 польських злотих у повному обсязі.

На думку позивача цей доказ підтверджує те, що незважаючи на призначення платежу (контракт №1 від 04.01.2011р.) сторони вже після здійснення оплат погодили (31.12.2013р.), що виконані оплати (2012-2013 рр.) не стосуються поставок відображених у вищевказаному підтвердженні сальдо. Тобто сторони погодили, що поставки 2011-2013рр. відповідачем неоплачені.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог мотивовані утворенням заборгованості у відповідача за виставленими відповідачу фактурами (інвойсами), а саме:

- за 2011р. - 13 (тринадцять) фактур, зокрема: 11/FAE/MG01/00001 від 11.02.2011р., 11/FAE/MG01/00002 від 10.03.2011р., 11/FAE/MG01/00003 від 22.03.2011р., 11/FAE/MG01/00004 від 04.04.2011р., 11/FAE/MG01/00005 від 11.05.2011р., 11/FAE/MG01/00006 від 03.06.2011р., 11/FAE/MG01/00007 від 20.06.2011р., 11/FAE/MG01/00008 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00009 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00010 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00011 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00012 від 04.08.2011р., 11/FAE/MG01/00013 від 30.08.2011р.;

- за 2012р. - 2 (дві) фактури, зокрема: 12/FAE/MG01/00005 від 16.03.2012р., 12/FAE/MG01/00012 від 02.07.2012р.;

- за 2013р. - 6 (шість) фактур, зокрема: 13/FAE/MG01/00003 від 28.05.2013р., 13/FAE/MG01/00004 від 10.07.2013р., 13/FAE/MG01/00009 від 26.09.2013р., 13/FAE/MG01/00010 від 17.10.2013р., 13/FAE/MG01/00011 від 25.11.2013р., 13/FAE/MG01/00012 від 19.12.2013р.

За розрахунками позивача, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами контракту №1 від 04.01.2011р. існує заборгованість зі сплати по вищенаведеним фактурам (інвойсам) на загальну суму 487 367,15 польських злотих.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до відзиву. Зокрема зазначив, що між сторонами дійсно наявні договірні відносини, визначені контрактом на поставку товару, однак товариством здійснено повну оплату поставленого товару, що підтверджується долученими до відзиву доказами. На думку відповідача покликання позивача на акт звірки від 31.12.2013р., яким ніби-то визнано заборгованість, є безпідставним, оскільки акт звірки не є первинним документом, крім того у відповідача такий відсутній, а оригінал позивачем для огляду не надано.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, суд,-

встановив:

04.01.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західпромелектро" (Україна, м.Львів) (надалі - покупець), в особі Чорнія Ігоря Васильовича, що діє на підставі статуту та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРЛІК ЕЛЕКТРОТЕХНІК", з місцезнаходженням в Польщі, м.Некля (надалі - продавець), в особі директора Шимона Маркевича було укладено контракт №1 (далі по тексту - контракт), відповідно до умов якого продавець продає покупцю товар на умовах FCA - Перемишль, Польща (у відповідності з правилами «Інкотермс 2000») в кількості і по ціні, вказаній на кожну поставку окремо в інвойсах, які являються додатками до контракту.

Згідно п.1.2. контракту характеристика, номенклатура, кількість та комплектність товару, що поставляється повинна повністю відповідати опису, даному в додатках до даного контракту.

Згідно п.2.1. контракту товар буде поставлятися автомобільним транспортом покупця на умовах FCA - Перемишль, Польща/згідно міжнародних правил «Інкотермс 2000».

Згідно п.2.3. контракту продавець при поставці товару зобов'язується надати наступні товаросупровідні документи: рахунок-фактуру (інвойс); сертифікат країни походження товару; копію експортної декларації країни продавця; міжнародну товарно-транспортну накладну.

Згідно п.3.2. контракту ціни на товар, вказаний в додатках до контракту розуміються на умовах FCA - Перемишль, Польща/згідно міжнародних правил «Інкотермс 2000».

Згідно п.4. контракту товар поставляється покупцю продавцем на умовах післяоплати.

Згідно п.5.1. контракту товар вважається переданим від продавця до покупця в момент доставки його в м.Львів та передачі документів представнику покупця.

Згідно п.9. контракту будь-які суперечки і розбіжності при виконанні умов даного контракту підлягають розгляду в Арбітражному суді при торгово-промисловій палаті України згідно чинного законодавства.

Згідно п.10.1. контракту, контракт вступає в дію з дати його підписання обома сторонами і діє до повного його виконання.

Згідно п.10.3. контракту строк дії контракту - з 04.01.2011р. по 31.12.2011р.

21.03.2011р. між сторонами було укладено додаток №1 до контракту №1 від 04.01.2011р., яким відповідно до п.1. додатку було змінено банківські реквізити ТзОВ "Західпромелектро".

30.12.2011р. між сторонами було укладено додаток №2 до контракту №1 від 04.01.2011р., яким сторони продовжили строк дії контракту - з 04.01.2011р. по 31.12.2012р.».

30.12.2012р. між сторонами було укладено додаток №3 до контракту №1 від 04.01.2011р., яким сторони продовжили строк дії контракту - з 04.01.2011р. по 31.12.2013р.».

30.12.2013р. між сторонами було укладено додаток №4 до контракту №1 від 04.01.2011р., яким сторони продовжили строк дії контракту - з 04.01.2011р. по 31.12.2014р.».

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує довготривала співпраця та укладено декілька контрактів, зокрема одним із них є контракт №1/Lwow/2009 від 01.04.2009р.

Відповідно до заяви поданої представником позивача б/н від 17.02.2016р. (вх. №839/16 від 17.02.2016р.) про зміну предмету позову, підставою позову у даній справі (№914/3919/15) є контракт №1 від 04.01.2011р., на підставі якого ТзОВ "КАРЛІК ЕЛЕКТРОТЕХНІК" на протязі 2011-2014 років поставляв товар, а відповідач ТзОВ "ЗАХІДПРОМЕЛЕКТРО" зобов'язувався його оплачувати.

Відтак, суд не бере до уваги стягнення заборгованості за поставлений товар у 2010 році (7 (сім) фактур, зокрема: 10/FAE/MG01/00020 від 13.09.2010р., 10/FAE/MG01/00021 від 01.10.2010р., 10/FAE/MG01/00022 від 25.10.2010р., 10/FAE/MG01/00023 від 15.11.2010р., 10/FAE/MG01/00024 від 01.12.2010р., 10/FAE/MG01/00026 від 10.12.2010р., 10/FAE/MG01/00027 від 15.12.2010р.) про які згадує позивач, оскільки поставка товару здійснена позивачем за іншим контрактом, що не є предметом спору у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на протязі 2011-2014 років на виконання умов контракту №1 від 04.01.2011р. та додатків до нього, здійснено поставку партій товару, та виставлено відповідачу рахунки-фактури (інвойси) на суму 700 244,48 польських злотих, зокрема:

- за 2011р. - 13 (тринадцять) фактур на загальну суму 350 905,63 польських злотих, зокрема: 11/FAE/MG01/00001 від 11.02.2011р., 11/FAE/MG01/00002 від 10.03.2011р., 11/FAE/MG01/00003 від 22.03.2011р., 11/FAE/MG01/00004 від 04.04.2011р., 11/FAE/MG01/00005 від 11.05.2011р., 11/FAE/MG01/00006 від 03.06.2011р., 11/FAE/MG01/00007 від 20.06.2011р., 11/FAE/MG01/00008 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00009 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00010 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00011 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00012 від 04.08.2011р., 11/FAE/MG01/00013 від 30.08.2011р.;

- за 2012р. - 8 (вісім) фактур на загальну суму 154 204,34 польських злотих, зокрема: 12/FAE/MG01/00005 від 16.03.2012р., 12/FAE/MG01/00012 від 02.07.2012р.; 12/FAE/MG01/00014 від 12.09.2012р., 12/FAE/MG01/00015 від 24.09.2012р., 12/FAE/MG01/00016 від 24.09.2012р., 12/FAE/MG01/00017 від 22.10.2012р., 12/FAE/MG01/00018 від 13.11.2012р., 12/FAE/MG01/00019 від 03.12.2012р.;

- за 2013р. - 9 (дев'ять) фактур на загальну суму 159 257,22 польських злотих, зокрема: 13/FAE/MG01/00001 від 06.02.2013р., 13/FAE/MG01/00002 від 18.04.2013р., 13/FAE/MG01/00003 від 28.05.2013р., 13/FAE/MG01/00004 від 10.07.2013р., 13/FAE/MG01/00008 від 20.08.2013р., 13/FAE/MG01/00009 від 26.09.2013р., 13/FAE/MG01/00010 від 17.10.2013р., 13/FAE/MG01/00011 від 25.11.2013р., 13/FAE/MG01/00012 від 19.12.2013р.;

- за 2014р. - 2 (дві) фактури на загальну суму 35 877,29 польських злотих, зокрема: 14/FAE/MG01/00001 від 20.01.2014р., 14/FAE/MG01/00002 від 21.03.2014р.

Відповідач оплату за отриманий товар здійснював несвоєчасно, допускаючи прострочення платежів.

Фінансовий директор ТзОВ "Карлік Електротехнік" Агнєшка Фурманек у своїх письмових поясненнях б/н від 24.03.2016р.(вх. №12845/16 від 24.03.2016р.) зазначила, що згідно польського законодавства, відповідно до якого ведеться бухгалтерський облік на підприємстві позивача, надходження грошових коштів (оплата) відображається у хронологічному порядку в рахунок погашення існуючої заборгованості. Стан заборгованості відображається у наданих позивачем актах звірки, належно скріпленими відтиском печатки та підписом ТзОВ "Західпромелектро". Зауважень або заперечень щодо сум заборгованості від боржника не надходило. Станом на даний час заборгованість відповідачем не погашена і підлягає до стягнення на користь позивача.

Натомість, з матеріалів справи, зокрема із розрахунку позовних вимог наданих позивачем (том.3 а.с.110) вбачається, що останнім зарахування сплаченої заборгованості здійснювалося не у хронологічному порядку, а вибірково.

В кінці 2014р. відповідач звернувся з листом до позивача, в якому проінформував позивача про те, що з 31.12.2014 року ТзОВ "Західпромелектро" змушене припинити свою діяльність.

У зв'язку з тим, що в кінці 2014р. відповідач проінформував позивача про свою ліквідацію, ТзОВ "Карлік Електротехнік" звернулось до господарського суду для захисту порушеного права та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 101 791,82 польських злотих.

Позивач неодноразово збільшував суму позовних вимог, та відповідно до останньої заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача 487 367,15 польських злотих заборгованості за поставками 2011-2013років.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Відповідно до ст.123 ГПК України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 39 Закону, будь-які спори щодо застосування положень цього Закону та законів, прийнятих на виконання цього Закону, можуть бути предметом розгляду: - в суді України, якщо одна із сторін у справі - фізична особа та/або держава; - в господарських судах, якщо сторонами у справі виступають юридичні особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Доказів наявності підстав, передбачених ст. 77 Закону "Про міжнародне приватне право", при яких Господарський суд Львівської області не може приймати до свого провадження і розглядати справу, суду не подано, під час розгляду справи судом не встановлено.

Згідно ст. 7 Закону України "Про міжнародне приватне право", при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Укладений між сторонами контракт №1 від 04.01.2011р. за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на протязі 2011-2014 років на виконання умов контракту №1 від 04.01.2011р. та додатків до нього, здійснено поставку партій товару, та виставлено відповідачу фактури (інвойси) зокрема:

- за 2011р. - 13 (тринадцять) фактур на загальну суму 350 905,63 польських злотих, зокрема: 11/FAE/MG01/00001 від 11.02.2011р., 11/FAE/MG01/00002 від 10.03.2011р., 11/FAE/MG01/00003 від 22.03.2011р., 11/FAE/MG01/00004 від 04.04.2011р., 11/FAE/MG01/00005 від 11.05.2011р., 11/FAE/MG01/00006 від 03.06.2011р., 11/FAE/MG01/00007 від 20.06.2011р., 11/FAE/MG01/00008 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00009 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00010 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00011 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00012 від 04.08.2011р., 11/FAE/MG01/00013 від 30.08.2011р.;

- за 2012р. - 8 (вісім) фактур на загальну суму 154 204,34 польських злотих, зокрема: 12/FAE/MG01/00005 від 16.03.2012р., 12/FAE/MG01/00012 від 02.07.2012р.; 12/FAE/MG01/00014 від 12.09.2012р., 12/FAE/MG01/00015 від 24.09.2012р., 12/FAE/MG01/00016 від 24.09.2012р., 12/FAE/MG01/00017 від 22.10.2012р., 12/FAE/MG01/00018 від 13.11.2012р., 12/FAE/MG01/00019 від 03.12.2012р.;

- за 2013р. - 9 (дев'ять) фактур на загальну суму 159 257,22 польських злотих, зокрема: 13/FAE/MG01/00001 від 06.02.2013р., 13/FAE/MG01/00002 від 18.04.2013р., 13/FAE/MG01/00003 від 28.05.2013р., 13/FAE/MG01/00004 від 10.07.2013р., 13/FAE/MG01/00008 від 20.08.2013р., 13/FAE/MG01/00009 від 26.09.2013р., 13/FAE/MG01/00010 від 17.10.2013р., 13/FAE/MG01/00011 від 25.11.2013р., 13/FAE/MG01/00012 від 19.12.2013р.;

- за 2014р. - 2 (дві) фактури на загальну суму 35 877,29 польських злотих, зокрема: 14/FAE/MG01/00001 від 20.01.2014р., 14/FAE/MG01/00002 від 21.03.2014р.

Проте, слід зазначити, що позивачем до стягнення заявлено заборгованість на загальну суму 487 367,15 польських злотих, згідно виставлених фактур (інвойсів) відображених як заборгованість в акті звірки станом на 31.12.2013р., а саме:

- за 2011р. - 13 (тринадцять) фактур, зокрема: 11/FAE/MG01/00001 від 11.02.2011р., 11/FAE/MG01/00002 від 10.03.2011р., 11/FAE/MG01/00003 від 22.03.2011р., 11/FAE/MG01/00004 від 04.04.2011р., 11/FAE/MG01/00005 від 11.05.2011р., 11/FAE/MG01/00006 від 03.06.2011р., 11/FAE/MG01/00007 від 20.06.2011р., 11/FAE/MG01/00008 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00009 від 05.07.2011р., 11/FAE/MG01/00010 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00011 від 15.07.2011р., 11/FAE/MG01/00012 від 04.08.2011р., 11/FAE/MG01/00013 від 30.08.2011р.;

- за 2012р. - 2 (дві) фактури, зокрема: 12/FAE/MG01/00005 від 16.03.2012р., 12/FAE/MG01/00012 від 02.07.2012р.;

- за 2013р. - 6 (шість) фактур, зокрема: 13/FAE/MG01/00003 від 28.05.2013р., 13/FAE/MG01/00004 від 10.07.2013р., 13/FAE/MG01/00009 від 26.09.2013р., 13/FAE/MG01/00010 від 17.10.2013р., 13/FAE/MG01/00011 від 25.11.2013р., 13/FAE/MG01/00012 від 19.12.2013р.

Факт виконання позивачем зобов'язань по контракту №1 від 04.01.2011р. польських злотих, згідно наведених вище рахунків-фактур (інвойсів), підтверджується наявними у матеріалах справи міжнародними товарно-транспортними накладними (СМR).

Відтак, суд встановлює факт наявності чи відсутності заборгованості в межах вищевказаних фактур (інвойсів) та міжнародних товарно-транспортних накладних (СМR) до них.

Отже, позивач просить стягнути за 2011р. борг по поставках за 13 фактурами; за 2012 р. борг по поставках за 2 фактурами (хоча відображає поставку по 8 фактурам); за 2013 р. борг по поставках за 6 фактурами (хоча відображає поставку по 9 фактурах). Проте, позивач не просить стягнути борг за двома фактурами 2014р., які перераховує у розрахунку позовних вимог.

Отже, за період з 2011р. по 2013р. позивачем відображено поставку на загальну суму 664 367,19 польських злотих.

Відтак, заборгованість за поставками 2011-2013р.р. становить 664 367,19 польських злотих.

Відповідно до наданої ПАТ "Креді Агріколь Банк" інформації по надходженню грошових коштів від ТзОВ "Карлік Електротехнік" на користь ТзОВ "Західпромелектро", вбачається, що за період з 04.01.2011р. по 20.04.2016р. відповідачем здійснено оплату на загальну суму 693 828,62 польських злотих, з призначенням платежу - оплата по контракту №1 від 04.01.2011 року.

Враховуючи здійснені відповідачем оплати у нього відсутня заборгованість за фактурами 2011р. (13 штук), за фактурами 2012р. (2 штуки) та за фактурами 2013р. (6 штук).

Суд враховуючи вищенаведене дійшов висновку про відсутність заборгованості відповідача за вищевказаними фактурами, які сплачені до подання позову, відтак позивач безпідставно звернувся із вказаним позовом.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку позовних вимог (том 3 а.с.110), перераховуючи по порядку усі фактури, по яких поставлено товар, він в порушення правил бухгалтерського обліку, вибірково зараховує проведені відповідачем оплати. Хоча фінансовий директор ТзОВ "Карлік Електротехнік" Агнєшка Фурманек у своїх письмових поясненнях б/н від 24.03.2016р.(вх. №12845/16 від 24.03.2016р.) стверджувала, що згідно польського законодавства надходження грошових коштів (оплата) відображається у хронологічному порядку в рахунок погашення існуючої заборгованості.

Враховуючи, що суд не має права вийти за межі позовних вимог, позивачем таке клопотання не подавалось, відтак за фактурами, по яких позивач не просить стягнути борг у даній справі, хоча відображає їх, він має право звернутись з окремим позовом у загальному порядку.

Щодо посилання позивача на визнання відповідачем заборгованості шляхом підписання 31.12.2013р. акту звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого станом на 31.12.2013р. у відповідача (ТзОВ "ЗАХІДПРОМЕЛЕКТРО") сальдо на користь ТзОВ "КАРЛІК ЕЛЕКТРОТЕХНІК" становить 775 122,57 польських злотих, за фактурами 2010р. (7 фактур); 2011р. (13 фактур); 2012 р. (2 фактури); 2013р. - 6 (фактур), суд зазначає наступне.

У розумінні ст. ст. 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", акт звірки взаєморозрахунків є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості, та фіксує стан розрахунків між сторонами, але такий акт сам по собі не породжує будь-яких прав та обов'язків сторін, в той час як зобов'язання сторін підтверджуються первинними документами, договором, накладними, рахунками тощо.

Акт звірки є тільки документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Відтак, посилання позивача на наявний у матеріалах справи акт звірки, як доказ визнання відповідачем суми заборгованості є безпідставним. Крім того, слід зазначити, що позивачем не надано оригінал вказаного акту звірки для огляду суду.

Помилковим є також твердження позивача наведене у поясненні (вх.№23356/16 від 03.06.2016р.) про те, що незважаючи на призначення платежу (контракт №1 від 04.01.2011р.) сторони вже після здійснення оплат 31.12.2013р. погодили, що виконані оплати за період з 2012-2013р.р. не стосуються поставок відображених у вищевказаному підтвердженні сальдо, тобто сторони погодили, що поставки 2011-2013р.р. неоплачені.

Доказів надання відповідачем згоди на зміну підстав платежу, або погодження зарахування проведених останнім оплат по контракту №1 від 04.01.2011р. в оплату поставок товару за іншим контрактом, позивач не надав. Відповідач наявність такої згоди заперечив.

Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у нього права самостійно, на власний розсуд зараховувати сплачені відповідачем кошти з призначенням платежу по контракту №1 від 04.01.2011р. в оплату поставок товару за іншим контрактом.

Порядок зміни та розірвання договору визначений ст.188 ГК України, отже акт звірки не може бути пропозицією зміни умов договору, як вважає позивач.

Безпідставним та необгрунтованим є посилання позивача у поясненнях від 03.06.2016р. на підписання контракту №1 від 04.01.2011р. неуповноваженою особою Шимоном Маркєвічем, оскільки поставляючи товар по згаданому контракту, приймаючи від відповідача платежі з посиланням на цей контракт, позивач визнав його укладення.

Викладене у доповненні до відзиву клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до частини товарно-транспортних накладних до задоволення не підлягає, оскільки відповідач протягом 2012р. - 2014р.р. оплачував поставки, а отже вказані дії, відповідно до положень ч.1 ст.264 ЦК України, переривали строк позовної давності.

В розумінні ст.1 ГПК України, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто, в контексті цієї норми має значення лише суб"єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Водночас за змістом зазначеної статті порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення відсутнє, суд повинен відмовити в позові.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач не довів порушення його права та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 43, 33, 34, 49, 82-85, 87, 123, 124 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 08.06.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.

Суддя Кидисюк Р.А.

Суддя Мазовіта А.Б.