КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. Справа№ 910/1576/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Недотоп М.М. - довіреність № 4 від 02.09.2015;

відповідача: Коновалов О.С. - довіреність б/н від 14.01.16;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2016

у справі № 910/1576/16 (головуючий суддя Балац С.В.)

За позовом публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ 2014"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 у справі №910/1576/16 відмовлено у задоволенні позову про зобов'язання повернути позивачу грошові кошти в сумі 299 293,15 грн., одержані за Договором про внесення змін від 30.04.2015 до Договору про депозитний вклад "СТАНДАРТНИЙ" від 26.06.2014 № DU1243/2014-1 строком на 12 місяців + 1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів).

Не погодившись із вказаним рішенням публічне акціонерне товариство "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, при цьому суд дійшов хибного висновку про те, що внаслідок укладення Договору про внесення змін до Депозитного договору сторонами було виключено з пункту 3.7 Договору депозиту положення про застосування пониженої відсоткової ставки, оскільки вказані умови Договору депозиту не змінювались та не виключались, а у Договорі про внесення змін була допущена описка щодо цього.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2016 колегією суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Синиці О.Ф., Ткаченка Б.О., апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 30.05.2016.

26.05.2016 позивач (апелянт) подав додаткові пояснення, у яких виклав додаткові доводи щодо позовних вимог.

27.05.2016 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що сторонами було викладено у новій редакції п.3.7 Договору депозиту, яким змінено умови дострокового розірвання договору.

На підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 30.05.2016 по 06.06.2016.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.06.2016 р., у зв'язку із участю судді Синиці О.Ф. у первинному кваліфікаційному оцінюванні судді та перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/1576/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Зубець Л.П., Пономаренка Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2016 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

06.06.2016 у судовому засіданні представник позивача (апелянта) підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

26.06.2014 між позивачем - публічним акціонерним товариством "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", як Банком, та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ 2014", як вкладником, був укладений Договір про депозитний вклад "СТАНДАРТНИЙ" від 26.06.2014 № DU1243/2014-1 строком на 12 місяців + 1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) (далі - Договір), відповідно до предмету якого вкладник передає, а Банк приймає на депозитний рахунок № 9002 грошові кошти в сумі 1.700.000,00 грн. в національній валюті, на умовах Договору (п. 2.1 Договору).

Пунктом 2.2 Договору визначено, що депозит розміщується на строк з 26.06.2014 по 27.06.2015 включно.

Відповідно до п. 2.3 Договору Банк сплачує вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 22 % річних.

Пунктом 3.7 Договору було передбачено наступне:

"3.7. Вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом операційного часу письмово попередивши про це банк за 10 робочих днів до бажаної дати повернення суми депозиту та нарахованих процентів шляхом подання заяви про дострокове розірвання договору. Датою розірвання договору вважається дата повернення суми депозиту та нарахованих процентів вкладнику.

Банк повертає суму депозиту та нарахованих процентів протягом 10 днів з дня подання вкладником заяви про дострокове розірвання дії договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок вкладнику № 6001 в Банку.

У випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 2,0 % річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку."

27.06.2014 між сторонами було укладено Договір про внесення змін №1 до Договору, яким викладено у новій редакції пункти 2.1.1, 2.1.2, 2.6, 3.7, 4.3.5, 4.4.1 Договору та доповнено Договір підпунктом 4.2.9.

Зокрема, пункт 3.7 Договору викладено в наступній редакції:

"3.7. Вкладник має право після припинення дії договору застави майнових прав № 04-1284/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 27.06.2014, звернутися з проханням про дострокове розірвання договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це Банк за 10 робочих днів до бажаної дати повернення суми депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання відповідної заяви про дострокове розірвання дії договору. Датою розірвання договору вважається дата повернення суми депозиту та нарахованих процентів вкладнику.

Після припинення дії договору застави майнових прав № 04-1284/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 27.06.2014 Банк повертає суму депозиту та нарахованих відсотків протягом 10 днів з дня подання вкладником заяви про дострокове розірвання договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок вкладника № 9001/980, відкритий у Банку."

Також 27.06.2014 сторонами було укладено Договір застави майнових прав №04-1284/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку), відповідно до якого заставодавець (ТОВ ВВМ 2014" у якості забезпечення виконання всіх зобов'язань позичальника (ТОВ "Факторинг Фінанс") відповідно до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №49Ю/2010/05-81/2-1 від 30.08.2010 року, передає заставодержателю (ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ") в заставу майнові права на отримання грошових коштів в сумі 1 700 000 грн., включаючи сам вклад в сумі 1700 000 грн., та нараховані проценти в розмірі 22% річних на нього, згідно з Договором про депозитний вклад "СТАНДАРТНИЙ" від 26.06.2014 № DU1243/2014-1 строком на 12 місяців + 1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів), строком дії до 26 червня 2015е року (включно).

25.07.2014 між сторонами було укладено Договір про внесення змін №2 до Договору про депозитний вклад, у якому виклали у новій редакції пункти 2.2, 2.3 та 2.6 Договору, зокрема:

- 2.2. Депозит розміщується на строк з 26 червня 2014 року по 31 липня 2015 року;

- 2.3. Банк сплачує вкладнику процентну ставку за користування Депозитом у розмірі 23% річних;

- 2.6. 31 липня 2015 року Банк перераховує загальну суму депозиту на рахунок вкладника № 9001/980, відкритий в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", код банку 320702, але в будь-якому разі після припинення дії Договору застави майнових прав № 04-1286/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку від 27.06.2014 р.

30.04.2015 між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору, відповідно до п. 1.1 якого сторони вирішили викласти абзац третій п. 3.7 Договору в наступній редакції:

"У випадку розірвання цього Договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 23 % річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку".

Також 30.04.2015 сторонами було укладено Договір про розірвання Договору застави майнових прав №04-1284/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 27.06.2014 року, яким погодили розірвати зазначений Договір застави.

Відповідно до Виписки по особовому рахунку за період з 26.06.2014 по 30.04.2015 відповідач 27.06.2014 перерахував на депозитний рахунок 1 700 000,00 грн., а 30.04.2015 позивач виплатив відповідачу 1 700 000,00 грн. з депозитного рахунку. Також у вказаний період позивачем здійснювалась виплата відповідачу процентів за Договором.

На підставі Постанови правління Національного банку України від 05.06.2015 № 358 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 114 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", згідно з яким з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ".

Правлінням національного банку України від 28.08.2015 прийнято постанову № 563 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ". На виконання вказаної постанови рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.08.2015 № 159 розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ".

Позивач вказує, що в процесі проведення перевірки Договору про внесення змін від 30.04.2015 до Договору, він виявив, що вказаний договір нікчемним з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки у зв'язку з незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 299.293,15 грн.

28.09.2015 та 17.11.2015 позивач направив відповідачу листи "Про встановлення факту нікчемності правочину", у яких вказав на обставини, встановлені вищезазначеною перевіркою, та просив протягом 3 днів повернути грошові кошти у розмірі 299 293,15 грн. Відповідач вказані листи відповідач залишив без реагування.

Спір між сторонами, за доводами позивача, виник у зв'язку із наявністю підстав для зобов'язання відповідача повернути грошові кошти у розмірі 299.293,15 грн. (різниця між сумою фактично виплачених процентів та сумою процентів, яка підлягала виплаті за зниженою ставкою), одержані за укладеним між сторонами спору Договором від 30.04.2015 про внесення змін до Договору, оскільки внаслідок незастосування зниженої відсоткової ставки за дострокове повернення депозиту вказаний правочин є нікчемним з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено існування підстав для застосування зниженої відсоткової ставки, як наслідку розірвання Договору з ініціативи вкладника, а також відсутності підстав для зобов'язання відповідача повернути грошові кошти у розмірі 299 293,15 грн.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із вказаним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором банківського вкладу.

У відповідності до ч. 1 статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 статті 1061 Цивільного кодексу України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Нормами п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Частинами 2, 3 статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Договору про внесення змін №1 від 27.06.2014 до депозитного договору сторонами спору на власний розсуд було змінено (викладено у новій редакції) пункт 3.7 Договору, в тому числі, в частині застосування зниженої відсоткової ставки у випадку його розірвання за ініціативою вкладника.

Тобто, станом на момент внесення сторонами змін до Договору на підставі Договору про внесення змін №1 положення про можливість застосування зниженої відсоткової ставки за погодженням сторін були виключені із умов Договору.

При цьому, Договір про внесення змін №1 до договору на момент розгляду справи по суті є чинним, а докази оскарження його в судовому порядку в матеріалах справи відсутні.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію позивача про нікчемність договору від 30.04.2015 про внесення змін до Договору, що, в свою чергу, виключає можливість встановити, що перевірка вказаного правочину здійснена на виконання ч. 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме - в період тимчасової адміністрації позивача.

З огляду на викладене, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що навіть у разі встановлення факту нікчемності Договору про внесення змін від 30.04.2015 до Договору, залишаються в силі визначені сторонами спору умови укладеного Договору від 27.06.2014 № 1 про внесення змін до Договору, положеннями якого виключена можливість застосування зниженої відсоткової ставки за погодженням сторін.

Таким чином, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що Банком сплачено суму нарахованих відсотків за депозитним договором, з розрахунку 23% річних правомірно.

Щодо посилань апелянта стосовно нікчемності Договору про внесення змін від 30.04.2015 року до депозитного договору та залишенням без змін абзацу третього п.3.7 депозитного договору після підписання договору про внесення змін №1 від 27.06.2014 року до депозитного договору, колегія суддів зазначає наступне.

Договір про внесення змін №1 від 27.06.2014 року містить умову про викладення вказаного пункту у новій редакції повністю, тобто заміни умов п.3.7, передбаченого депозитним договором умовами вказаного пункту у редакції договору №1 про внесення змін від 27.06.2014 року без застережень щодо залишення в силі третього абзацу цього пункту попередньої редакції.

Таким чином, виклавши пункт 3.7 Договору у новій редакції, сторони дійшли згоди про відсутність у депозитному договорі умови щодо виплати відсотків за депозитним договором за зменшеною ставкою у разі дострокового розірвання договору.

Отже, виплата Банком відсотків за користування депозитом з розрахунку 23% річних є належним виконанням Банком своїх зобов'язань за депозитним договором і не може вважатись відмовою Банку від власних майнових вимог, відповідно відсутні підстави вважати додаткову угоду від 30.04.2015 нікчемною.

Інші доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, однак, не впливають на результат розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 28.03.2016 у справі № 910/1576/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 28.03.2016 у справі № 910/1576/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/1576/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

Є.Ю. Пономаренко