РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016Справа №910/5678/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Дочірнього підприємства «Дарниця - 1» про стягнення 177 687,68 грн., за участю представників позивача - Телегіна Д.В., довіреність №91/2015/11/11-15 від 11.11.2015 року, відповідача - Загорська А.Г., довіреність №119/10 від 11.05.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 156 170,30 грн. основного боргу, 157 157,59 грн. інфляційних втрат, 13 113,79 грн. 3 % річних у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язання з оплати спожитої теплової енергії за договором №7560246 від 04.02.2010 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.03.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.04.2016 року.

20.04.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 01.06.2016 року.

01.06.2016 року позивачем в судовому засіданні надано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути 7 416,13 грн. основного боргу, 157 157,59 грн. інфляційних втрат та 13 113,79 грн. 3 % річних, а окрім того повернути зайво сплачений судовий збір в розмірі 2 231,32 грн., яка прийнята судом до розгляду.

01.06.2016 року відзив в судовому засіданні надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в позові.

01.06.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 13.06.2016 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 04.02.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (постачальник) та Дочірнім підприємством «Дарниця - 1» (споживач) був укладений договір на постачання теплової енергії в гарячій воді №7560246, згідно умов якого постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі (п. 1.1. договору).

Згідно п. 10 додатка 2 до договору, споживач щомісячно забезпечує:

- не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА;

- до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії , яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком.

Поясненнями позивача, поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі зазначених даних облікових карток (табуляграм), відомостей обліку теплової енергії стверджується факт поставки позивачем відповідачу за період з 01.09.2013 року по 01.09.2015 року за вказаним вище договором теплової енергії на суму 156 170,30 грн. (в т.ч. ПДВ), а також факт користування відповідачем цією тепловою енергію.

Однак, взяті на себе зобов'язання за договором №7560246 від 04.02.2010 року відповідач не виконував належним чином, внаслідок чого станом на момент розгляду справи, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2013 року по 01.09.2015 року склала 7 416,13 грн.

Доказів сплати відповідачем вищезазначеної суми боргу суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 7 416,13 грн. боргу за договором №7560246 від 04.02.2010 року на постачання теплової енергії у гарячій воді є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання за договором №7560246 від 04.02.2010 року на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 157 157,59 грн. інфляційних втрат та 13 113,79 грн. 3 % річних, відповідно до розрахунку позивача, який відповідає вимогам закону та умовам договору.

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, проте доводи які в ньому викладені стосовно того, що позивач намагається стягнути гіперінфляційні витрати в особливо великих розмірах не приймаються судом до уваги та повністю спростовуються поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач 13.06.2016 р. в заяві про зменшення розміру позовних вимог просив суд повернути йому з Державного бюджету надмірно сплачений судовий збір.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на те, що позивачем було зменшено розмір позовних вимог до 177 687,51 грн., йому підлягає поверненню зайво сплачена сума судового збору в розмірі 2 231,32 грн.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Дарниця - 1» (02132, м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 26-Б; код 30108660) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, код 00131305) 7 416 (сім тисяч чотириста шістнадцять) грн. 13 коп. основного боргу, 13 113 (тринадцять тисяч сто тринадцять) грн. 79 коп. 3 % річних, 157 157 (сто п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят сім) грн. 59 коп. інфляційних втрат та 2 665 (дві тисячі шістсот шістдесят п'ять) грн. 31 коп. судового збору.

Повернути Публічному акціонерному товариству «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, код 00131305) з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 231 (дві тисячі двісті тридцять одна) грн. 32 коп. який було сплачено платіжним дорученням №663619 від 18.02.2016 року на суму 4 896,63 грн., оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.06.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна