РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/5400/16

За позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Градієнт»

До приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту»

про стягнення 345715,12 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Яковлев В.Б. (за дов.)

від відповідача Галуза Л.О. (задов..)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Градієнт» до приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про стягнення за договором поставки № 11/2014 від 23.09.2014 345715,12 грн., з яких: 83277,44 грн. штрафу, 116091,70 грн. пені, 146345,98 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати поставленого позивачем товару.

Суд своєю ухвалою від 28.03.2016 порушив провадження у справі № 910/5400/16.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що термін договору закінчено 31.12.2014 і всі зобов'язання за ним виконані. Відповідач отримав рахунки-фактури значно пізніше, ніж вказано в розрахунках позивача, тобто оплати по рахункам № 14 від 20.10.2014, № 15 від 21.10.2014 та № 16 від 11.11.2014 відповідач здійснив вчасно з моменту їх отримання. Крім того заявив клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, штрафу.

Суд своєю ухвалою від 25.04.2016 зобов'язав позивача надати розрахунок пені з урахуванням встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у спірний період.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

23.09.2014 товариство з обмеженою відповідальністю «Градієнт» (постачальник) та приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (покупець) уклали договір № поставки № 11/2014 (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити поставку енергетичного вугілля.

Оплата товару здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту його прибуття на станцію призначення, на підставі рахунку-фактури, виставленого продавцем, при цьому можливе виставлення рахунку як факсимільним зв'язком, так і в оригіналі (п. 5.1 Договору).

Отже, обчислення моменту оплати за Договором пов'язано з моментом прибуття товару на станцію. Рахунок-фактура є документом, який тільки визначає суму належного за товар платежу. Водночас, дана сума визначена також у видаткових накладних, що є первинними бухгалтерськими документами, а тому відсутність рахунку-фактури не є тією обставиною, яка унеможливлює своєчасне та належне виконання відповідачем обов'язку здійснення оплати.

Строк дії Договору встановлено до 31.12.2014 (п. 10.6 Договору).

Позивач поставив, а відповідач прийняв товар за такими накладними:

№ накладної та датаСума накладноїСтрок оплати до
№ 14 від 20.10.,0003.11 2014
№ 15 від 21.10.,0004.11.2014
№ 16 від 11.11.,4011.11.2014
№ 17 від 13.11.,8013.11.2014
№ 22 від 03.12.,0003.12.2014

Оплату товару за накладними відповідач здійснював не своєчасно та не в повному обсязі (акти звіряння взаємних розрахунків - в матеріалах справи). Остаточний розрахунок за поставлений товар відповідач здійснив 03.12.2015.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Пунктами 7.3 та 7.4 Договору сторони погодили, що у разі прострочення покупцем платежів, останній сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а у випадку порушення замовником строків виконання платіжних зобов'язань понад 60 (шістдесят) календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 20% від суми, яка підлягає сплаті.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 83277,44 грн. штрафу та 116091,70 грн. пені.

Суд встановив, що простроченою понад 60 днів є сума 386955,20 грн., від якої 20% становлять 77391,04 грн..

Таким чином до стягнення з відповідача підлягає 77391,04 грн. штрафу. У стягненні 4886,40 грн. штрафу судом відмовлено.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача 116091,70 грн. пені, суд виходить з такого.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, пеня підлягає нарахуванню тільки протягом шести місяців з дня прострочення зобов'язання, тому в даному випадку нарахування пені є припиненим з 17.06.2015.

В п. 7.1 Договору сторони домовилися збільшити строк позовної давності до вимог про стягнення пені до трьох років.

Станом на дату подачі позову до суду (23.03.2016) трирічний строк позовної давності не сплив, тому заява відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені задоволенню не підлягає.

СумаПеріод нарахування пеніРозмір пені
213408,0004.11.2014-24.11.20143280,05
332150,4025.11.2014-26.11.2014509,60
441955,2027.11.2014-30.11.20141356,14
386955,2001.12.2014-02.12.2014593,68
356955,2003.12.2014-04.12.2014547,66
326947,2004.12.2014-08.12.2014501,62
306947,2009.12.2014-16.12.20141883,73
416387,2017.12.2014-02.02.201515332,18
396387,2003.02.2015-04.02.2015608,16
386387,2004.02.2015-10.02.20152657,07
366387,2011.02.2015-15.02.20151957,41
361387,2016.02.2015-29.03.201521623,83
351387,2030.03.2015-13.04.20158664,34
345387,2014.04.2015-03.06.201528955,75
255344,8004.06.2015-16.06.20155456,68
93927,90

За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 93927,90 грн. пені. У стягненні 22163,80 грн. пені судом відмовлено.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до листа Вищого господарського суду від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При визначенні розміру інфляційної складової боргу суд виходить з того, що:

за накладною № 14 від 20.10.2014 прострочення оплати понад п'ятнадцять днів мало місце із суми 105792 грн. з 04.11.2014 по 30.11.2014;

за накладною № 15 від 21.10.2014 прострочення оплати понад п'ятнадцять днів мало місце із суми 107616 грн. з 06.11.2014 по 03.12.2014, 78400 грн. з 04.12.2014 по 02.02.2015, 23400 грн. з 03.02.2014 по 29.03.2015, 7400 грн. з 30.03.2015 по 03.06.2015;

за накладною № 16 від 11.11.2014 прострочення оплати понад п'ятнадцять днів мало місце із суми 118742,4 грн. з 26.11.2014 по 03.06.2015, 36100 грн. з 04.06.2015 по 25.10.2015;

за накладною № 17 від 13.11.2014 прострочення оплати понад п'ятнадцять днів мало місце із суми 109804,8 грн. з 28.11.2014 по 01.11.2015;

за накладною № 22 від 03.12.2014 прострочення оплати понад п'ятнадцять днів мало місце із суми 109440 грн. з 18.12.2014 по 09.11.2015.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
04.11.2014 - 30.11.1.0192010.05
06.11.2014 - 03.12.1.0192044.70
04.12.2014 - 02.02..0624855.31
03.02.2014 - 29.03..49911677.74
30.03.2015 - 03.06.201574001.1651221.59
26.11.2014 - 03.06..401.44452663.43
04.06.2015 - 25.10..996-159.79
28.11.2014 - 01.11..801.43747997.91
18.12.2014 - 09.11.1.39543257.52
Всього:165568,46

За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 165568,46 грн. інфляційних. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача 146345,98 грн., підстави для стягнення суми більшої, ніж заявлено, у суду відсутні.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 77391,04 грн. штрафу, 93927,90 грн. пені, 146345,98 грн. інфляційних, а загалом 317664,92 грн. В іншій частині позову судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витри покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (вул. Алма-Атинська, 37, м. Київ, 02092, код 04737111) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Градієнт» (вул. Червоноткацька, 27 літ. «А», офіс 3, м. Київ, 02094, код 32490223) 77391,04 грн. штрафу, 93927,90 грн. пені, 146345,98 грн. інфляційних, 4764,97 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підписано 14.06.2016.

Суддя С. А. Ковтун