ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2016 р.Справа № 916/865/16

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Зайцев Ю.О., Степанова Л.В.,

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність № 1300 від 16.12.2015р.),

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 69 від 14.04.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України

до відповідача державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

про стягнення 376,31 грн.

встановив:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (ДП „АМПУ в особі Іллічівської філії ДП „АМПУ) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (ДП „ІМТП) про стягнення 64 861,09 грн., з яких: 64 484,78 грн. основна заборгованість, 376,31 грн. 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 11.01.2016р. ДП „ІМТП звернулось до Іллічівської філії ДП „АМПУ з листом № 5/08.3-05, в якому просило виготовити перепустки для працівників ДП „ІМТП та гарантувало оплату зазначеного замовлення згідно діючих в Іллічівській філії ДП „АМПУ тарифів. На виконання листа - замовлення Іллічівська філія ДП „АМПУ виконала свої зобовязання, виготовивши відповідні перепустки, та виставила ДП „ІМТП для оплати рахунок № Пр/631 від 19.01.2016р. на суму 64 484,78 грн. В порушення досягнутих між сторонами домовленостей, ДП „ІМТП рахунок не оплатило, що стало підставою для звернення ДП „АМПУ в особі Іллічівської філії ДП „АМПУ до суду з відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.04.2016р. порушено провадження по справі № 916/865/16 за даним позовом, розгляд справи призначено на 27.04.2016р.

Судове засідання по справі № 916/865/16, призначене на 27.04.2016р. о 12:00 год., не відбулось, у звязку з перебуванням судді господарського суду Одеської області Мостепаненко Ю.І. на лікарняному з 26.04.2016р., про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.05.2016р. справу № 916/865/16 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату господарського суду Одеської області № 558 від 06.05.2016р., відповідно до п.9.2. рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол № 17-4/2016 від 21-22.04.2016р.) та п.2.3.33. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено автоматичний розподіл справи № 916/865/16 для визначення складу колегії суду.

Згідно з повторним автоматичним розподілом справ, справу № 916/865/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Зайцев Ю.О., Степанова Л.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.05.2016р. зазначеною колегією суддів прийнято до провадження справу № 916/865/16, розгляд справи призначено на 08.06.2016р.

12.05.2016р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 11790/16), відповідно до якого ДП „ІМТП, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає про сплату 27.04.2016р. суми основної заборгованості в розмірі 64 484,78 грн. Також у відзиві відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 376,31 грн., з огляду на відсутність договірних відносин між сторонами.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.06.2016 року провадження у справі № 916/865/16 в частині вимог, заявлених ДП АМПУ в особі Іллічівської філії ДП АМПУ до ДП „ІМТП про стягнення основного боргу в сумі 64 484,78 грн. припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

В судовому засіданні 08.06.2016р.:

- представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги, з урахуванням припинення провадження по справі в частині позовних вимог, та стягнути з відповідача 376,31грн. 3% річних;

- представник відповідача наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 08.06.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд встановив наступне.

11.01.2016р. ДП „ІМТП звернулось до Іллічівської філії ДП „АМПУ з листом № 5/08.3-05, відповідно до якого просило виготовити перепустки для працівників ДП „ІМТП на право відвідування іноземних суден в 2016р. відповідно з заявками, згідно п. 1.11 наказу начальника Іллічівської філії ДП „АМПУ від 19.11.2015р. №429 „ Про затвердження вільних тарифів на вартість перепусток на територію порту на 2016рік. Також в зазначеному листі ДП „ІМТП гарантувало оплату згідно визначених в п. 1.11 наказу начальника Іллічівської філії ДП „АМПУ від 19.11.2015р. № 429 тарифів.

На виконання зазначеного листа ДП „ІМТП, Іллічівська філія ДП „АМПУ виконала замовлення та оформила перепустки для відвідування суден під іноземним прапором (річна) в загальній кількості 1 443 шт.

При цьому, позивачем виставлено відповідачу рахунок № Пр/631 від 19.01.2016р. на оплату наданих послуг з оформлення перепусток для відвідування суден під іноземним прапором на суму 64 484,78 грн., який 20.01.2016р. разом з актом здачі прийняття робіт (надання послуг) № Пр/631 від 19.01.2016р. направлено на адресу ДП „ІМТП та отримано останнім 21.01.2016р., про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

29.02.2016р. позивач звернувся до ДП „ІМТП з листом № 181/15-08.1-12-633, відповідно до якого нагадав ДП „ІМТП про необхідність: оплати рахунку № Пр/631 від 19.01.2016р. на суму 64 484,78 грн. та повернення одного екземпляру підписаного акту здачі прийняття робіт (надання послуг) № Пр/631 від 19.01.2016р.

Зазначений лист залишений відповідачем без відповіді, а заборгованість - без оплати.

Всі перелічені обставини і стали підставою для звернення ДП „АМПУ в особі Іллічівської філії ДП „АМПУ до господарського суду Одеської області з даним позовом, в якому, окрім стягнення з відповідача основного боргу в сумі 64 484,78 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 376,31 грн.

В процесі розгляду справи ДП „ІМТП сплатило суму основного боргу в розмірі 64 484,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 297 від 27.04.2016р., відповідно до чого провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу припинено на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання ( ст. 901 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть, якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як встановлено судом, та не заперечено сторонами, листом № 05/08.3-05 від 11.01.2016р. ДП „ІМТП звернулось до позивача з проханням надати послуги з виготовлення перепусток для працівників ДП „ІМТП на право відвідування іноземних суден в 2016р. та гарантувало оплату послуг.

На підставі зазначеного листа, відповідачу позивачем надано послуги з оформлення перепусток для відвідування суден під іноземним прапором в кількості 1 443 шт. на загальну суму 64 484,78 грн. При цьому, відповідачем прийняті зазначені послуги.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що наявний у матеріалах справи лист № 05/08.3-05 від 11.01.2016р. та акт здачі прийняття робіт (надання послуг) № Пр/631 від 19.01.2016р. фіксують факт надання позивачем відповідачу послуг, а дії сторін є такими конклюдентними діями, які свідчать про виникнення між ними зобовязання, зокрема, зобовязання позивача щодо надання послуг відповідачу та зобовязання відповідача щодо розрахунку за отримані послуги.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Водночас, вимогами ч.2 ст.530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно абз. 2, 3 п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. встановлено, що днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки ст. 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач отримав рахунок № Пр/631 від 19.01.2016р. на оплату наданих послуг з оформлення перепусток для відвідування суден під іноземним прапором на суму 64 484,78 грн., - 21.01.2016р., про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідач повинен був сплатити зазначений рахунок до 28.01.2016р. включно.

Між тим, ДП „ІМТП сплатило зазначений рахунок лише 27.04.2016р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем 3% річних у розмірі 376,31 грн. за період з 29.01.2016р. по 08.04.2016р., встановив його відповідність обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача 376,31 грн. 3% річних.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (68001, Одеська область, м. Черноморськ, вул. Праці, 6, ) на користь державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Одеська область, м. Черноморськ, вул. Праці, 6, ) 376 (триста сімдесят шість) грн. 31 коп. 3% річних та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 13 червня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.І. Мостепаненко

Суддя Ю.О. Зайцев

Суддя Л.В. Степанова