РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016Справа №910/9150/16

За позовом Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН"

до Приватного підприємства "Науково - виробнича фірма "VD MAIS"

про стягнення грошових коштів

Суддя Дупляк О.М.

Представники сторін:

від позивача:Колесников І.Г. за довіреністю № 5383 від 30.12.2015;
від відповідача:Мицько Н.М. за довіреністю № 854-юр від 12.04.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Науково - виробнича фірма "VD MAIS" про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 07.06.2016 о 14:20.

В судовому засіданні 07.06.2016 судом була оголошена перерва до 13.06.2016.

В судове засідання 13.06.2016 представники сторін з'явилися, надали суду усні пояснення по суті справи в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі,а відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за договором № 704-15 від 26.11.2015 в частині поставки продукції у строки встановлені договором.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві (вих. № 215 від 07.06.2016), зокрема, стверджує, що поставка здійснювалася на умовах спрощеного договору, яким строк поставки не обумовлювався за яким не передбачено нарахування пені за порушення строків поставки.

У судовому засіданні 13.06.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 26.11.2015 між позивачем, покупцем та відповідачем, як постачальником укладено договір № 704-15 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану в додатку 1 до договору, надалі продукція, на умовах, передбачених договором.

Кількість, номенклатура продукції вказується в додатку № 1 до договору, що є невід'ємною частиною договору (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору поставка продукції здійснюється однією партією на умовах поставки CPT м. Конотоп, склад "Нова пошта" відповідно до Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року.

Строки поставки продукції складають 40 календарних днів з моменту отримання авансового платежу від покупця (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 4.1. договору поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені у додатку № 1 і включають всі податки, збори й інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов'язані з поставкою продукції. Загальна вартість договору на момент його укладення складає: 55 200, 00 грн, в т. ч. ПДВ 20 % - 9 200, 00 грн.

В пункті 5.2. договору сторони погодили, що оплата здійснюється наступним чином:

- 50 % ціни продукції - авансовий платіж протягом 15 днів з дати отримання рахунку;

- 50 % від вартості продукції - протягом 7 робочих днів з дати поставки продукції на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п. 7.3. договору у випадку порушення строків або обсягів поставок продукції, постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 8% від вартості не поставленої в строк продукції за кожен факт порушення. У випадку порушення строків поставки більш ніж на 10 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшого приймання й оплати продукції, а також вимагати повернення раніше сплачених за продукцію коштів, які постачальник зобов'язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту одержання повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником після закінчення трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем на адресу постачальника, зазначену в договорі, при цьому на весь період починаючи з дати отримання авансового платежу до дати його повернення на суму авансового платежу нараховується процент у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Пунктом 10.5 договору сторонами погоджено, що усе листування, пересилання документів, повідомлень, заяв і претензій, пов'язаних з виконанням договору, або що випливають із нього, повинні направлятися сторонами безпосередньо на адреси, зазначені в договорі, у відповідності зі строками й порядком, установленими чинним законодавством і договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 (п. 10.7. договору).

Згідно специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) сторони погоди поставку кабелю 86 303, Spiral cable 2 * 0, 75 black (-25 gC + 80 gC) H05BQ-F в кількості 200 штук.

Судом установлено, що позивачем 08.12.2015 згідно з рахунком № 471614 від 18.11.2015, який був отриманий ним електронною поштою від відповідача, сплачено на виконання умов договору 50 % ціни продукції - авансовий платіж в розмірі 27 600, 00 грн.

За видатковою накладною № 489904 від 11.02.2016 відповідач поставив позивачу 100 штук кабелю 86 303, Spiral cable 2 * 0, 75 вартістю 27 600, 00 грн. За видатковою накладною № 494001 від 16.03.2016 відповідач, також поставив позивачу 100 штук кабелю 86 303, Spiral cable 2 * 0, 75 вартістю 27 600, 00 грн.

Платіжним дорученням № 1203 від 24.03.2016 позивач сплатив на рахунок відповідача додатково 27 600, 00 грн, згідно з рахунком № 471614 від 18.11.2015.

На думку позивача, відповідачем було прострочено поставку продукції, обумовленої договором, що тягне за собою відповідальність, передбачену договором та законом. Відповідно позивачем були нараховані відповідачу за договором штраф в розмірі 4 416, 00 грн та пеня за загальний період прострочення з 19.01.2016 по 16.03.2016 в розмірі 2 208, 00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

За твердженнями відповідача, поставка товару за видатковими накладними № 489904 від 11.02.2016 та № 494001 від 16.03.2016 здійснювалася ним позивачу не в рамках договору № 704-15 від 26.11.2015, оскільки рахунок № 471614 від 18.11.2015, на підставі якого позивач здійснив авансовий платіж за договором, не направлявся позивачу в порядку передбаченому п. 10.5 договору. Відповідач в наданому відзиві пояснив, що поставка продукції була здійснена ним позивачу в результаті укладання між сторонами договору поставки у спрощений спосіб, шляхом акцепту безпідставно отриманих від позивача коштів, а оскільки спрощеним договором поставки строк поставки продукції не встановлювався, останній, відповідно, не був прострочений. На підставі зазначеного, відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами укладено договір поставки.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Як встановлено судом на виконання умов договору позивачем було сплачено відповідачу 08.12.2015 авансовий платіж за поставку товару за договором в розмірі 27 600, 00 грн на підставі рахунку № 471614.

Згідно з погодженими сторонами умов договору, поставка товару мала бути здійснена відповідачем протягом 40 календарних днів з моменту отримання авансового платежу від покупця, тобто у строк до 17.01.2016 включно.

Доводи відповідача щодо безпідставного перерахування позивачем коштів в сумі 27 600, 00 грн відповідачу, з огляду на недотримання ним п.10.5 договору, відхиляються судом з тих підстав, що відповідачем такі кошти в сумі 27 600, 00 грн з призначенням платежу: "оплата за спіральний кабель, згідно з рахунком № 471614 від 18.11.2015 з ПДВ 20 %" були отримані відповідачем та не повернуті позивачу, як це передбачено положенням п. 6 Указу Президента України від 16.03.95 №227/95 "Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України" - підприємства незалежно від форм власності мають повертати у п'ятиденний строк платникам помилково зараховані на їхні рахунки грошові кошти.

Невиконання відповідачем вищезазначених приписів чинного законодавства України, свідчить про прийняття відповідачем коштів, отриманих від позивача 08.12.2015 на підставі рахунку № 471614, в якості авансового платежу за спірним договором.

Як встановлено судом, свої зобов'язання за договором відповідач виконав з порушенням його умов, оскільки обумовлена договором продукція була поставлена позивачу двома партіями 11.02.2016 та 16.03.2016 відповідно.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, відповідач є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Статтею 548 ЦК України внормовано, що виконання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України (далі за текстом - ГК України) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з положеннями ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення , а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як зазначено в листі Верховного Суду України від 01.04.2012 "Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України за 2010 - 2011 рр." штрафні санкції, передбачені ч. 2 ст. 231 ГК, застосовуються в разі порушення строків виконання негрошового зобов'язання. Застосування до боржника, який порушив зобов'язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених абз.3 ч. 2 ст. 231 ГК, можливе за наявності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське збов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Враховуючи, що спірні правовідносини є господарськими, а позивач є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, що відповідає умовам п.2 ст.231 Господарського кодексу України, а також встановлений судом факт порушення з боку відповідача строків поставки товару, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення пені з відповідача за прострочення строку поставки продукції.

Судом перевірено розрахунок позивача в частині стягнення пені за поставку продукції за загальний період з 08.09.2015 по 31.03.2016 та визнано арифметично вірним, відповідно з відповідача підлягає стягненню за вказаний період пеня в сумі 2 208, 00 грн.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків або обсягів поставок продукції, постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 8 % від вартості непоставленої в строк продукції за кожен факт порушення.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Судом перевірено розрахунок позивача в частині стягнення 8 % штрафу нарахованих на суму непоставленої у строк продукції за договором та визнано арифметично вірним, відповідно з відповідача підлягає стягненню штраф за порушення строків поставки товару в сумі 4 416, 00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи викладене вище, позов підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати по сплаті судового збору, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Науково - виробнича фірма "VD MAIS" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 29; ідентифікаційний код 21558350) на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" (41601, м. Конотоп, вул. Рябошапка, буд. 25; ідентифікаційний код 12602750) в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", пеню в розмірі 2 208 (дві тисячі двісті вісім) грн 00 коп., штраф в розмірі 4 416 (чотири тисячі чотириста шістнадцять) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.06.2016.

Суддя О. М. Дупляк