ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа № 915/483/16

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Чирковій А.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 742/36 від 29.04.2016 року,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Міського комунального підприємства Миколаївводоканал (ідентифікаційний код 31448144),

54055, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 161,

до Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (ідентифікаційний код 22993289),

54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 95,

про стягнення заборгованості в сумі 173 065,42 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва про стягнення заборгованості в сумі 173 065,42 грн., з яких 148 297,83 грн. основний борг за договором на постачання питної води та приймання стічних вод № А/4802 від 01.01.2011 року; 24 767,59 грн. пеня.

Ухвалою суду від 25.04.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.05.2016 року.

Ухвалою суду від 25.05.2016 року розгляд справи відкладено на 14.06.2016 року у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

Ухвалою суду від 14.06.2016 року розгляд справи відкладено на 15.06.2016 року.

15.06.2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання 15.06.2016 року не забезпечив.

14.06.2016 року до суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с. 138).

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для вирішення спору по суті, розгляд справи проводиться у відсутність представника відповідача.

У поданому суду відзиві на позовну заяву (а.с. 134-135) відповідач основний борг в сумі 148 297,83 грн. визнав, просив відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення пені в сумі 24 767,59 грн., посилаючись на наступні обставини.

На балансі відповідача знаходяться гуртожитки, мешканці яких мають заборгованість перед відповідачем за послуги водопостачання в сумі 723 938,25 грн. Основна заборгованість за договором на постачання питної води та приймання стічних вод № А/4802 від 01.01.2011 року в сумі 148 297,83 грн. виникла з незалежних від відповідача обставин, оскільки останній був фінансово неспроможний своєчасно розраховуватись за спожиті послуги в звязку з несвоєчасними розрахунками мешканців гуртожитків. Відповідач зазначає, що неодноразово звертався до позивача з питанням укладання окремих договорів з мешканцями гуртожитків, проте позивач ухиляється від такого вирішення питання, що ставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Враховуючи викладене, із посиланням на положення ч. 1 ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Між Міським комунальним підприємством Миколаївводоканал (далі позивач, виробник) та Будинкоуправлінням № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (далі відповідач, споживач) було укладено договір на постачання питної води та приймання стічних вод № А/4802 від 01.01.2011 року (далі - Договір) (а.с. 13-19).

Термін дії Договору було пролонговано додатковими угодами № 1 від 27.12.2011 року та № 2 від 27.11.2012 року (а.с. 20, 21).

Відповідно до п. 10.1 в редакції додаткової угоди № 2 від 27.11.2012 року Договір укладається до 31 грудня 2013 року і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Доказів розірвання договору суду не подано.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобовязальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 2 ст. 22 Закону України Про питну воду та питне водопостачання споживачі питної води зобов'язані в тому числі своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно ч. 1 ст. 32 Закону України Про питну воду та питне водопостачання за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку.

Умовами Договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору за цим договором виробник зобовязується надати споживачу послуги з постачання питної води в точку передачі та приймати від нього стічні води у систему каналізації в точці приймання відповідно до умов цього договору, а споживач зобовязується здійснювати своєчасну оплату наданих йому виробником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і скидання стічних вод до комунальної каналізації.

Сторони з усіх питань, що виникають з даного договору, зобовязалися керуватися Законом України Про питну воду та питне водопостачання, Законом України Про житлово-комунальні послуги, Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за № 190 від 27.06.2008 року, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 7.10.2008 року за № 936/1562 (далі за текстом Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002 року, зареєстрованому в Міністерстві юстиції 26.04.2004 року за 403/6691 (далі за текстом Правила приймання), Правилами приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва, затвердженими рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 70 від 23.01.2003 року (далі за текстом Місцеві правила приймання) та іншими нормативними актами, на підставі яких здійснюється питне водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 3.1.2 Договору зняття показань з лічильника (-ків) (як споживача, так і субспоживача) здійснюється споживачем щомісячно. Звіти про обсяги фактично отриманих споживачем послуг із зазначенням обсягу послуг спожитих кожним із субспоживачів окремо, направляється споживачем виробнику у письмовому вигляді не пізніше 23 числа розрахункового місяця і є підставою для здійснення розрахунків.

Відповідно до п. 3.2.1 Договору для оплати за поставлену воду та приймання стічних вод виробник щомісячно направляє споживачу рахунок у паперовому вигляді або споживач самостійно сплачує за послуги. Вартість спожитих послуг визначається виходячи з кількості спожитих послуг, визначеної згідно договору і діючих тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору виробник доводить споживачу нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Відповідно до п. 3.2.2 Договору у платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання послуг з водопостачання та водовідведення, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на послуги з водопостачання та водовідведення і суми, яка належить до сплати за надані послуги.

Відповідно до п. 3.2.3 Договору оплата вартості послуг здійснюється споживачем шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок виробника до останнього числа поточного календарного місяця, виходячи з обсягу фактично спожитих послуг за період з 20 числа попереднього по 20 число поточного календарних місяців та діючих тарифів. За згодою виробника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу за цим договором, оплата за надані послуги, що надходить від споживача, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується виробником в погашення боргу.

Відповідно до п. 3.2.5 Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у рахунку, споживач зобовязаний у триденний термін з дня отримання рахунку письмово повідомити про це виробника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту звіряння взаємних розрахунків.

Відповідно до п. 4.3.5 Договору споживач зобовязаний своєчасно, у встановлені цим договором строки, сплачувати вартість наданих йому виробником послуг.

Судом встановлено наступне.

Відповідач надав позивачу звіти про використані обсяги водопостачання та водовідведення за період з липня 2015 року по березень 2016 року включно (а.с. 22-28), на підставі яких підписувались акти приймання-передачі наданих послуг за вказаний період (а.с. 29-54) та виписувались рахунки для сплати.

За надані послуги за період з липня 2015 року по березень 2016 року включно відповідачем для сплати отримані рахунки на загальну суму 267 997,66 грн. з ПДВ (а.с. 55-99)

Докази отримання рахунків наявні в матеріалах справи (а.с. 100-104).

Відповідачем оплату за надані послуги проведено частково, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками по рахунку (а.с. 105-113).

Як вбачається з поданого суду розрахунку (а.с. 9,10), заборгованість відповідача за період з липня 2015 року по березень 2016 року склала 148 297,83 грн., що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна заборгованість за договором на постачання питної води та приймання стічних вод № А/4802 від 01.01.2011 року за період з липня 2015 року по березень 2016 року в сумі 148 297,83 грн.

Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 24 767,59 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.2 Договору у разі порушення строків виконання зобовязання по оплаті за надані послуги, споживач сплачує виробнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу від суми заборгованості.

Позивачем здійснено нарахування пені у звязку з несвоєчасною сплатою сум за отримані послуги в сумі 24 767,59 грн. за період з 01.08.2015 року по 31.03.2016 року по кожному окремому рахунку. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (а.с. 11).

Враховуючи зміст відзиву відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги скрутне матеріальне становище відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення пені до 12 500,00 грн., тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір в сумі 2 595,99 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

При цьому, судом враховано, що відповідно до абз. 4 п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 95, ідентифікаційний код 22993289, п/р 5282 в Миколаївській філії відділення ПАТ ПІБ, МФО 326438, свідоцтво платника податку № 100002628) на користь Міського комунального підприємства Миколаївводоканал (54055, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 161, ідентифікаційний код 31448144, п/р 3 в МОД АППБ Райффайзен банк Аваль МФО 380805):

- 148 297, 83 грн. (сто сорок вісім тисяч двісті девяносто сім грн. 83 коп.) заборгованості за договором на постачання питної води та приймання стічних вод № А/4802 від 01.01.2011 року;

- 12 500,00 грн. (дванадцять тисяч пятсот грн. 00 коп.) - пені,

- 2 595,99 грн. (дві тисячі пятсот девяносто пять грн. 99 коп.) судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 21.06.2016 року.

Суддя В.О. Корицька