КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Справа№ 910/4393/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Маслакова І.Ю.,

від ВДВС - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2016р.

по справі № 910/4393/15-г (суддя - Сташків Р.Б.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут ефективних технологій»

до держаного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування»

про стягнення 443 728,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. у задоволенні скарги державного підприємства «Науково-досілдний і проектний інститут містобудування» відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, державне підприємство «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. по справі №910/4393/15-г та прийняту нове рішення, яким скаргу державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2016р. відновлено державному підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут ефективних технологій» та відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи обмежений процесуальний строк розгляду даної справи, за відсутності клопотання про продовження строку розгляду, справа розглядається у визначений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк, за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали справи всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2015р., залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 07.10.2015р., позов задоволено у повному обсязі.

03.07.2015р. на виконання зазначеного рішення видано наказ.

ТОВ «Інститут ефективних технологій» звернулось до відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою від 21.08.2015р. відкрито виконавче провадження №48504537 з виконання наказу від 03.07.2015р. по справі №910/4393/15-г.

Відповідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно зазначеної постанови боржнику надано строк для добровільного виконання до 28.08.2015р. /а.с. 59, т. 2/. Постанову відправлено 02.09.2015р., що підтверджується поштовим реєстром та копією фіскального чеку.

Постанову отримано відповідачем 07.09.2015р., про що свідчить відмітка про отримання.

21.09.2015р. державним виконавцем надіслано запит до МРЕР №6 стосовно наявності зареєстрованих транспортних засобів, що належать на праві власності боржнику. /а.с. 67, т.2/.

08.09.2015р., 23.09.2015р. відповідач звертався до відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві із клопотаннями про зупинення. /а.с. 68, 78, т. 2/.

Постановою від 30.09.2015р. зупинено виконавче провадження №48504537 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». /а.с. 83, т. 2/.

Постановою від 09.11.2015р. поновлено виконавче провадження №48504537, оскільки обставини, які стали підставою зупинення виконавчого провадження, усунуто. /а.с. 92, т.2/.

Платіжним дорученням №575 від 08.12.2015р. відповідачем на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження №4850453 від 21.08.2015р. сплачено 452 602,87грн. /а.с. 114, т. 2/.

Враховуючи те, що строк для добровільного виконання державним виконавцем надано до 28.08.2015р., а оплата відбулась 08.12.2015р., тобто після спливу строку, наданого для добровільного виконання.

13.01.2016р. державний виконавець своєю постановою, керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», постановив стягнути 45 260,29 грн. виконавчого збору.

Розпорядженням №48504537/10, керуючись ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» 411 457,15 грн. були зараховані в якості погашення боргу, а 41 145,72 грн. в якості виконавчого збору.

Платіжним дорученням №203 від 18.01.2016р., враховуючи те, що грошові кошти у розмірі 452 602,87 грн. були сплачені на користь ВДВС, останній перерахував 41 145,72 грн. виконавчого збору на користь УК у Печерському районі. /а.с. 121, т. 2/.

Платіжним дорученням №95 від 14.01.2016р. грошові кошти у сумі 411 357,15 грн. перераховані ВДВС на користь позивача. /а.с. 122, т. 2/.

Платіжним дорученням №350/10 від 01.02.2016р. відповідач сплатив на користь ВДВС 45 360,29грн. /а.с. 123, т. 2/.

Розпорядженням №48504537/10 від 05.02.2016р. кошти у сумі 41 245,72 грн. скеровані на корить позивача в якості заборгованості, а 4 114,57 грн. в якості виконавчого збору. /а.с. 124, т.2/.

Платіжним дорученням №834 від 11.02.2016р. кошти у сумі 41 245,72 грн. перераховані на користь позивача ВДВС Печерського РУЮ. /а.с. 129, т.2/.

Постановою ВДВС від 08.02.2016р. стягнуто з відповідача 100,00 грн. витрати по виконавчому провадженню на підставі ст. 41 закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи фактичне виконання рішення суду, постановою від 12.02.2016р. виконавче провадження №48504537 закінчено.

Державне підприємство «Науково-дослідний і проектний інститут» не погоджується щодо стягнення з нього 45 260,29 грн. виконавчого збору та 100,00 грн. втрат державного виконавця.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону;

2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій;

4) інших надходжень, що не суперечать законодавству.

2. Витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

3. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

4. До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату:

1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника;

2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій;

3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

5) розміщення оголошення в засобах масової інформації;

6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень;

7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

5. Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

За статтею 43 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаної від реалізації майна боржника) здійснюється у такому порядку:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми;

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені державним виконавцем відповідно до вимог цього Закону.

2. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється по мірі їх стягнення.

3. Сума, що залишилася після сплати штрафів, повертається боржнику.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Таким чином, стягнення за виконавчим провадженням відбулось у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. у справі № 910/4393/15-г.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. у справі №910/4393/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/4393/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі та відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

Л.Г. Смірнова