ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

07.06.2016р. Справа № 917/365/16

За позовом Державної екологічної інспекції в Полтавській області, вул.Коцюбинського, 6,м.Полтава, Полтавська область,36039

до Комунального підприємства "Декоративні культури" Полтавської міської ради, вул. 9 січня, 2,м. Полтава, Полтавська область,36009

про стягнення 21471,50 грн.

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Олефір О.І.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1 дов. № 24/01-14/02-20 від 04.01.2016р.

від відповідача - ОСОБА_2 дов. № 2 від 04.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява про стягнення 21 471,50 грн. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Представник позивача підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що вирубку дерев здійснено невідомими особами. Для встановлення осіб, причасних до незаконної вирубки дерев та притягнення їх до відповідальності Інспекцією по контролю та благоустроєм екологічним та санітарним станом звернулася 19 грудня 2014 року до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та та Прокуратури міста Полтави. На момент подачі відзиву відповіді від правоохоронних органів не надійшло. Крім того, комунальне підприємство "Декоративні культури" Полтавської міської ради посилається на те, що на позачерговій тридцять восьмій сесії Полтавської міської ради шостого скликання 30.01.2014р. прийнято рішення, яким затверджено перелік робіт з утримання, догляду капітального та поточного ремонту об"єктів благоустрою КП "Декоративні культури" Полтавської міської ради та даною програмою не передбачено фінансування заходів охорони і збереження зелених насаджень в зеленій зоні "Гришкин ліс". На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити екологічній інспекції у задоволенні позову.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

Як зазначає позивач, Державною екологічною інспекцією у Полтавській області за результатами розгляду листа КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради (далі відповідач) від 19.12.2014 № 481 встановлено порубку дерев в зеленій зоні «Гришкин ліс» у м. Полтава (р-н Половки) біля перехрестя вул. Курчатова та вул. Примакова. У відповідності до акту обстеження від 24.12.2014 № 07-20-205 та польової перелікової відомості виявлено знесення 26 сироростучих дерев та 2 сухостійного дерева до ступеня припинення росту по вищевказаній адресі.

Держекоінспекцією встановлено, що відповідач утримує на своєму балансі зелену зону «Гришкин ліс», дозвільні документи щодо порубки дерев у відповідача були відсутні.

Пунктом 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, передбачено, що видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - компетентний орган) на підставі ордера.

У відповідності до п. 5.2, 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105 9далі Правила), балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об'єкта. Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів.

У відповідності до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 4 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України заподіяна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України заподіяна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи Держекоінспекцією на адресу відповідача направлено претензію №04/02-08 від 28.01.2015 щодо відшкодування заподіяної шкоди в розмірі 21471,50 грн. Проте, як зазначає позивач, відповідач не сплатив зазначеної суми шкоди.

Заперечення відповідача суд відхиляє виходячи з наступного: згідно п. 5.2, 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105 (далі Правила), балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об'єкта. Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів. В свою чергу вказані у відзиві звернення не спростовують обовязку відповідача згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 21471,50 грн. шкоди, заподіяної державі, внаслідок знищення дерев є правомірною, обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Частиною першою статті 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити частково.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи, керуючись статтями 4-3, 33, 34, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради (вул.9 Січня, 2, м. Полтава, ідентифікаційний код 03351970) 21471,50 грн. збитків перерахувати їх на р/р 0002 Полтавська м/р, УДКС у м. Полтава, , МФО 831019 для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської діяльності", символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області.

3. Стягнути з КП «Декоративні культури» Полтавської міської ради (вул.9 Січня, 2, м. Полтава, ідентифікаційний код 03351970) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтава, 22030001; код отримувача за ; рахунок отримувача 3002; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019) 1378,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 14.06.16р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.