ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016 року Справа № 904/570/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л. (доповідача),

суддів Величко Н.Л., Подобєда І.М.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 16-05-2528 від 23.05.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 27 від 19.04.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМ-ВОДОПОСТАЧАННЯ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016р. у справі №904/570/16

за позовом державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАН-НЯ", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання договору про купівлю-продаж права вимоги № 376-БУХ/246/1 від 17.10.14р. недійсним

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016р. у справі №904/570/16 (суддя Рудовська І.А.) державному промисловому підприємству (далі-ДПП) "Кривбаспромводопостачання" відмовлено в задоволенні позову до комунального підприємства (далі-КП)"Кривбасводоканал" про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги №376-БУХ/246/1 від 17.10.2014р.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що вказаний договір не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, особи, які вчинили правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, правочин спрямовано на настання правових наслідків;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ДПП"Кривбаспромводопостачання" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з"ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи та на невірність і однобічність оцінки судом доказів по справі просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та задовольнити позовні вимоги;

- у поданій скарзі йдеться про ненадання господарським судом належної оцінки тому факту, що заборгованість в сумі 708821грн.92коп., яка є предметом договору №376-БУХ/246/1 від 17.10.2014р. була стягнута з підприємства рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2015р. у справі №904/7909/15 на користь публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) "Банк Камбіо", виходячи зі змісту цього рішення ПАТ "Банк Камбіо" не прийнято до уваги і не враховано умови спірного договору і заборгованість підприємства перед банком повинна бути сплачена самостійно в повному обсязі, про неодноразове направлення підприємством банку листів з метою можливого розгляду взаємного погашення заборгованості за кредитним договором та по оплаті процентів за користування кредитом, оскільки підприємством укладено спірний договір, про надання банком відповіді з повідомленням щодо неможливості зарахування 708821грн.92коп. з підстав необхідності погашення заборгованості, яка виникла за будь-якими активними операціями банка, тільки в грошовій формі, про неприйняття судом до уваги обставин, встановлених при розгляді справи за позовом ДПП"Кривбаспромводопостачання" до КП"Кривбасводоканал" про стягнення заборгованості за послуги з централізованого питного водопостачання відносно фактичного невиконання договору №376-БУХ/246/1 від 17.10.2014р. та відносно того, що перехід права вимоги від продавця до покупця фактично не відбувся, відповідно і заява КП"Кривбасводоканал" про залік зустрічних однорідних вимог по вказаній справі не відповідає положенням ст.601 Цивільного кодексу України, а також на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права, при цьому скаржником здійснені посилання на ст.207 Господарського кодексу України та ст.ст.517, 519 Цивільного кодексу України;

- відповідач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що у разі, якщо б у банку не була введена тимчасова адміністрація та не введено заборону по здійсненню безготівкових розрахунків за зобов"язаннями своїх клієнтів, укладення позивачем угоди про зарахування зустрічних вимог та списання грошових коштів з рахунку відповідача мало реальне настання, а також на безпідставність посилань позивача на грошові зобов"язання сторін за іншими договорами та на рішення господарського суду по стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги, оскільки останні ніяким чином не вказують на обставини недійсності оскаржуваного договору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2014р. КП"Кривбасводоканал" (продавцем), який є первісним кредитором та ДПП"Кривбаспромводопостачання" (покупцем) укладено договір №376-БУХ/246/1, в межах якого покупець стає кредитором перед ПАТ"Банк Камбіо" за грошовими зобов"язаннями, які витікають з договору банківського рахунку №43 від 24.05.2013р., укладеного між первісним кредитором та ПАТ"Банк Камбіо".

Згідно з п.п.2, 3 договору до покупця переходить право вимагати від ПАТ"Банк Камбіо" належного виконання частки договірних зобов"язань в сумі 708821грн.92коп., яке витікає з договору банківського рахунку №43 від 24.05.2013р. за неналежне виконання умов договору щодо проведення платежів на підставі платіжних доручень продавця за період вересня 2014р. без врахування штрафних санкцій.

Відповідно до п.4 договору моментом переходу права вимоги від продавця до покупця є дата укладення цього договору.

В п.5 договору сторонами узгоджено, що продавець зобов"язаний в строк до 30 календарних днів з моменту укладення договору повідомити ПАТ"Банк Камбіо" про передачу права вимоги.

Відповідно до п.п.7, 8 договору строк оплати складає до 60 днів з моменту укладення договору. У строк, що не перевищує 3 робочих днів від дати укладення договору продавець зобов"язується передати покупцю всі документи, з яких випливає право вимоги та які (як вважає покупець) дадуть останньому можливість виконати зобов"язання за цим договором.

П.9 договору встановлено, що продавець відповідає перед покупцем за недійсність права вимоги, але не відповідає за невиконання ПАТ"Банк Камбіо" свого обов"язку по сплаті боргу покупцеві.

Згідно з п.11 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.215 Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ст.203 Кодексу встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон повязує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 Кодексу кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Ч.1 ст.516 Кодексу передбачає, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

За приписами ст.514 Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Щодо досліджуваної справи, то обставини, з якими закон пов"язує визнання договору купівлі-продажу права вимоги на момент його вчинення недійсним, позивачем в установленому порядку не доведені, належні та допустимі докази в обґрунтування цих обставин не надані.

З огляду на викладене підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Тому рішення господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника визнані колегією суддів необґрунтованими, оскільки невиконання чи неналежне виконання договору не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання такого договору недійсним.

Посилання на неможливість зарахування 708821грн.92коп., право вимоги по яких було передано скаржнику відповідачем, в рахунок погашення його заборгованості перед банком колегією суддів не прийняті до уваги тому, що стосуються наслідків господарської діяльності скаржника і не є підставою для визнання договору недійсним.

Керуючись ст. ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016р. у справі №904/570/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Н.Л.Величко

Суддя І.М.Подобєд

Повна постанова складена 15.06.2016р.