ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.16р. Справа № 904/2513/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп", м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 178 220 грн. 96 коп.

Сддя ОСОБА_1

Представники:

від позивача: ОСОБА_2,дов. № б/н від 31.03.16р.;

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 3/285 від 12.05.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп" звернулося до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради заборгованість в розмірі 178 220 грн. 96 коп., з яких: 63 519 грн. 55 коп. пеня, 2 754 грн. 00 коп. 3% річних, 111 947 грн. 41 коп. інфляційні втрати, відповідно до умов договору на виконання робіт з прибирання прибудинкової території від 01.11.2014р. № 2014/11/3 та додаткових угод до нього.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строків оплати наданих позивачем послуг.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов підтвердив наявність договірних відносин між сторонами та прийняття виконаних позивачем послуг без зауважень. Але зазначив, що позивачем жодних вимог щодо сплати за надані послуги відповідачу не заявлялось та стягнення спірної заборгованості в примусовому порядку може негативно вплинути на стан розрахункової дисципліни з іншими контрагентами, які на даний час здійснюють виконання поточних ремонтів та технічне обслуговування житлового фонду підприємства. Просив в позові відмовити.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 12.05.2016р. по 31.05.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2014р. між Комунальним підприємством "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп" (виконавець) укладено договір на виконання робіт з прибирання прибудинкової території № 2014/11/3 (надалі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручає та зобовязується оплатити виконавцю, а виконавець приймає на себе зобовязання безпосередньо або шляхом залучення на договірних засадах фізичних та юридичних осіб організувати і виконувати прибирання прибудинкової території, прибирання снігу в зимовий період в будинках житлового фонду згідно дислокації обслуговуючих будинків (додаток №2) у відповідності до Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005р. № 76 та примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу від 10.08.2004р. №150 (п.1.1 ОСОБА_4).

Згідно 6.1 даний Договір складено у двох примірниках по одному для кожної зі сторін та діє з 01.11.2014р. по 31.10.2019р.

Відповідно до п.2.1 ОСОБА_4 вартість робіт за цим ОСОБА_4 визначається по статтях витрат на прибирання прибудинкової території, прибирання снігу в зимовий період та витрат з посипання призначеної для проходу та проїзду частини прибудинкової території протиожеледними сумішами, згідно переліку послуг та їх граничної вартості в межах діючого тарифу Додаток №1.

Додатком № 1 до ОСОБА_4 визначена вартість послуг, що надаються у розмірі 1 466 629 грн. 79 коп. на місяць.

За умовами п. 2.2 ОСОБА_4 оплата проводиться шляхом перерахування грошових кошів кожного банківського дня, починаючи з 1 числа місяця, наступного за звітним, від фактично отриманих замовником на свій поточний рахунок платежів за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. До 05-го числа місяця, наступного за звітним виконавець дає замовнику акти виконаних робіт (далі акти) і рахунок на оплату. Замовник підписує акти, засвідчує підпис печаткою і у 3-денний термін повертає один примірник актів виконавцю. На підставі підписаних актів та рахунку виконавця, замовник здійснює остаточний розрахунок за виконані роботи протягом двадцяти днів з дати підписання.

Додатковою угодою № 2 від 30.12.2014р. сторони узгодили, що у звязку із прогнозованими складними погодними умовами в грудні 2014р. та необхідністю збільшення обсягу робіт, необхідно збільшити загальну щомісячну вартість виконаних робіт, визначену у Додатку № 1 в грудні 2014. на 276 917 грн. 84 коп., та встановили, що вказана вартість у грудні 2014р. з ПДВ складає 1 743 547 грн. 63 коп. Вартість робіт, що продовжують виконуватись після 01.01.2015р. залишається без змін, згідно Додатку № 1 до ОСОБА_4.

На виконання умов ОСОБА_4 у період з листопада 2014р. по березень 2015р. позивач надав відповідачу визначені ОСОБА_4 послуги на загальну суму 7 610 066 грн. 79 коп., що підтверджується актами надання послуг, підписаними обома сторонами без зауважень (а.с. 18-23).

Відповідач свої договірні зобовязання виконав несвоєчасно, з порушенням встановлених ОСОБА_4 строків оплати вартості виконаних робіт, що підтверджується звітами про кредитні операції на рахунку позивача (а.с. 24-28).

13.03.2015р. сторони уклали угоду про розірвання договору на виконання робіт з прибирання прибудинкової території № 2014/11/3 від 01.11.2014р. з 01.04.2015р., в якій, зокрема, встановили обовязок замовника оплатити виконані виконавцем роботи згідно актів виконаних робіт.

Згідно п. 4.2. ОСОБА_4 у разі несвоєчасної оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день затримки та відшкодовує заподіяні збитки.

Згідно до розрахунку позивача сума пені, нарахованої на підставі п. 4.2 ОСОБА_4 за загальний період з 31.03.2015р. по 02.06.2015р. складає 63 519 грн. 55 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та вимагає стягнути з відповідача 2 754 грн. 00 коп. 3% річних за період з 21.01.2015р. по 21.05.2015р. та 111 947 грн. 41 коп. інфляційних втрат за вказаний період.

Заборгованість відповідача підтверджується: ОСОБА_4 з додатками, актами про надання послуг, звітами про кредитні операції, обґрунтованим розрахунком суми позовних вимог тощо.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Вищевказаний Договір за своїм змістом є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до п. 1.9 вказаної постанови, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Позивачем при виконанні розрахунку пені та 3% річних не враховані вказані приписи та включено у розрахунок дні фактичної сплати відповідачем вартості послуг, наданих за актами № 22 від 31.12.2014р, № 14 від 28.02.2015р. та № 21 від 31.03.2015р., тому згідно перерахунку, виконаному судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 60 754 грн. 64 коп. та 3% річних в сумі 2 731 грн. 24 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем при розрахунку інфляційних втрат не враховані вищенаведені приписи та виконано розрахунок з урахуванням індексу інфляції, визначеного у місяці, в якому платіж мав бути здійснений, а не у наступному, у звязку із чим, згідно перерахунку господарського суду, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні в сумі 102 831 грн. 08 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої майново-господарські зобовязання перед позивачем по оплаті наданих послуг в узгоджені сторонами строки, чим порушив умови укладеного із позивачем ОСОБА_4 та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги про примусове стягнення з відповідача пені в сумі 60 754 грн. 64 коп., 3% річних в розмірі 2 731 грн. 24 коп. та 102 831 грн. 08 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (49040, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, б.68, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп" (49127, м. Дніпропетровськ, вул. Агнії Барто, б. 19, ) 60 754 грн. 64 коп. (шістдесят тисяч сімсот пятдесят чотири грн. 64коп.) пені, 2 731 грн. 24 коп. (дві тисячі сімсот тридцять одну грн. 24 коп.) 3% річних, 102 831 грн. 08 коп. (сто дві тисячі вісімсот тридцять одну грн. 08 коп.) інфляційних втрат, 2 494 грн. 75 коп. (дві тисячі чотириста девяносто чотири грн. 75 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання.

Суддя ОСОБА_1

Рішення підписано - 06.06.16р.