Господарський суд Чернігівської області
==================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 червня 2016 року Справа № 927/449/16

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

04053, Несторівський провулок, 3-5, м.Київ;

в особі Гнідинцівського Газопереробного заводу

17600, смт.Варва, Чернігівської обл.;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю

«Укрнафтогазінвест»

17500, вул. Індустріальна, 2, м.Прилуки, Чернігівської обл.;

про стягнення 1760712,00грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1В.(довіреність №10-882/д від 08.12.2015)- представник;

від відповідача: не з"явились;

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Гнідинцівського газопереробного заводу звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафтогазінвест» про стягнення 1314843,14 грн. боргу за надані послуги з підготовки до транспорту природного газу у 2015 році, 103302,87 грн. інфляційних нарахувань, 29743,66 грн. 3% річних та 312822,76 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 10.05.2016 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 24.05.2016, після чого розгляд справи відкладався до 07.06.2016, а крім того, оголошувалась перерва до 13.06.2016, відповідно до ст.77 ГПК України.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань за договором №7/7-р/16-г від 01.01.2015, а саме несплатою заборгованості за надані послуги в сумі 1238357,78грн. за період з січня 2015року по грудень 2015року.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 07.06.2016.

Позивачем в судовому засіданні 24.05.2016 подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої він зазначає, що 15.04.2016 відповідачем було сплачено 76485,36грн., у звязку з чим позивачем перераховано заборгованість відповідача. Крім того, позивачем змінено строк нарахування пені, 3%річних, інфляційних, а саме: з 21.02.2015 по 23.05.2016. Враховуючи вказані уточнення, позивач здійснив перерахунок, де 1238357,78грн. - основний борг, 297604,36грн. - пеня, 124536,45грн.- інфляційні, 29674,26грн. - 3%річних, а всього 1690172,85грн.

Заява про зменшення розміру позовних вимог позивачем не заявлялась.

Крім того, в поданій заяві позивач просить суд повернути йому з Державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у сумі 1058,10грн.

Суд прийняв заяву позивача про уточнення розміру позовних вимог.

Відповідачем надано відзив на позов, в якому він не заперечує проти заборгованості перед позивачем, однак не має змоги погасити її та пропонує позивачу укласти мирову угоду.

В судовому засіданні представником відповідача надано суду заяву про затвердження мирової угоди від 07.06.2016. Подана заява разом з мировою угодою підписана лише директором відповідача.

Представник позивача заперечив проти вказаної заяви.

Відповідно до ст.78 Господарського процесуального кодексу України, умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Так, дослідивши заяву відповідача разом з мировою угодою від 07.06.2016, господарський суд дійшов висновку, що мирова угода не підписана повноважними представниками позивача та не відповідає вимогам ст.78 ГПК України, а тому заява відповідача про її затвердження не підлягає задоволенню судом.

У судовому засіданні 07.06.2016 представники відповідача в усних поясненнях не заперечили проти суми основного боргу та просили суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.01.2015 між ТОВ Укрнафтогазінвест (далі-Замовник) та ПАТ Укрнафта, яку представляє структурна одиниця Гнідинцівський газопереробний завод (далі- Виконавець) укладено договір про підготовку до транспорту природного газу №7/7-р/16-г (далі Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов"язковим для виконання сторонами.

За юридичною природою вказаний Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.1.1. Замовник зобов'язується протягом 2015року подати на підготовку природний газ, власником якого є ТОВ Перша українська газонафтова компанія і оплатити послуги по підготовці, а Виконавець прийняти та підготувати згідно ГОСТ 554287 ТУ У 11.1-1:2010 природний газ до транспорту на умовах даного Договору у встановленій кількості.

Відповідно до ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до п. 2.2. Договору, фактичні обсяги поставленого на підготовку природного газу оформляються трьохстороннім актом прийому-передачі газу, який підписується сторонами та представником НГВУ Чернігівнафтогаз в перші дні наступного місяця.

Позивач надав відповідачу послуги по підготовці природного газу до транспортування в повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт: від 31.01.2015 на суму 122477,01грн., від 28.02.2015 на суму 110181,14грн., від 31.03.2015 на суму 122430,27грн., від 30.04.2015 на суму 115298,35грн., від 31.05.2015 на суму 123211,87грн., від 30.06.2015 на суму 117530,96грн., від 31.07.2015 на суму 114991,08грн., від 31.08.2015 на суму 107234,86грн., від 30.09.2015 на суму 97521,60грн., від 31.10.2015 на суму 99173,80грн., від 30.15.2015 на суму 90211,65грн., від 31.12.2015 на суму 94580,55грн., всього на суму 1314843,14грн., які підписані повноважним представниками позивача та відповідача та скріплені печатками.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов"язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов"язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.4.1. Договору, Замовник сплачує Виконавцю послуги по підготовці природного газу по ціні 1219,34грн. з ПДВ за тис. куб.м. підготовленого газу.

Відповідно до п.4.3. , п.4.4. Договору, розрахунок за послуги по підготовці природного газу за звітний місяць здійснюється замовником протягом 20-ти банківських днів з дня підписання сторонами акту виконаних робіт; загальна сума Договору на момент його підписання відповідно до протоколу погодження договірної ціни (Додаток №1), складала 1914363,80грн., в т.ч. ПДВ 319060,63грн.; зміна вартості послуг по підготовці газу до транспортування оформляється шляхом підписання повноваженими представниками сторін додаткової угоди до даного Договору.

Виходячи з викладеного, у відповідача виник обов"язок щодо оплати отриманих послуг від позивача за Договором.

Обов"язок щодо оплати наданих послуг за Договором відповідачем не виконаний, що є порушенням ст. ст. 525 ЦК України і ст.193 ГК України.

Отже відповідач свої зобов"язання по оплаті наданих послуг не виконав, станом на час подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становила 1314843,14грн. - 76485,36грн.=1238357,78грн..

Відповідно до заяви позивача про уточнення позовних вимог, відповідачем частково до порушення провадження у справі, було сплачено заборгованість, що підтверджується платіжним дорученням №361 від 15.04.2016 на суму 100000,00грн., з яких позивачем в рахунок заявленого боргу зараховано 76485,36грн. за січень 2015року, що не заперечувалось представниками відповідача.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі за відсутності предмету спору.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 76485,36грн. основного боргу.

Станом на час вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 1238357,78грн., що також не заперечується відповідачем.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем в сумі 1238357,78грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не заперечується, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 1238357,78грн. основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Також, частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов"язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов"язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.2. Договору, за несвоєчасне проведення оплати вартості підготовки газу Замовник сплачує на користь виконавця крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, а також відшкодовує понесені Виконавцем збитки.

Позивач просить стягнути на його користь пеню за період з 21.02.2015 по 23.05.2016 в сумі 297604,36грн.

Суд зазначає, що позивачем не вірно визначено строк початку нарахування пені, 3% річних та інфляційних, а саме: строк оплати відповідачем послуг становить 20 банківських днів, а отже пеня, 3% річних та інфляційні мають нараховуватись з 28.02.2015, з 28.03.2015, з 29.04.2015, з 03.06.2015, з 01.07.2015, з 29.07.2015, з 01.09.2015, з 29.09.2015, 28.10.2015. 28.11.2015, 29.12.2015. 03.02.2016.

За перерахунком суду пеня має нараховуватись за період з 28.02.2015 по 23.05.2016 складає 291788,12грн., нарахування якої відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача.

Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню. Згідно до п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Так, господарський суд зазначає, що враховуючи часткову оплату відповідачем суми основної заборгованості, на підставі ст.83 ГПК України, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 20%, а саме до 58357,62грн..

В стягненні іншої частини пені, нарахованої позивачем, слід відмовити.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 21.02.2015 по 23.05.2016 в сумі 29674,26грн. та інфляційних за період з 21.02.2015 по 23.05.2016 в сумі 124536,45грн.

За перерахунком суду 3% річних за період з 28.02.2015 по 23.05.2016 складають 28754,15, а інфляційні за період з 28.02.2015 по 23.05.2016 складають 123354,20грн., нарахування яких відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору, а тому такі вимоги підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача.

В іншій частині 3% річних та інфляційних, нарахованих позивачем, слід відмовити.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 1058,10грн.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої статті 7 Закону).

Враховуючи вище вказане, у звязку з припиненням провадження у справі в частині стягнення 76485,36грн., суд дійшов висновку, що клопотання позивача про повернення судового збору підлягає задоволенню, а судовий збір у розмірі 1058,10грн., сплачений за платіжним дорученням №984 від 25.04.2016 на суму 26410,69грн., що знаходиться в матеріалах справи №927/449/16, - поверненню позивачу з Державного бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 25233,81грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, п.1-1 ст.80, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Провадження у справі в частині стягнення 76485,36грн. основного боргу припинити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафтогазінвест» (17500, вул.Індустріальна, 2, м.Прилуки, Чернігівська обл., р/р 6 у ПАТ Полікомбанк м.Чернігів, МФО 353100, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укрнафта (04053, Несторовський провулок, 3-5, м.Київ, р/р 066 у ПАТ КБ Приватбанк, МФО 305299, код ЄДРПОУ 00135,78грн. основного боргу, 58357,62грн. пені, 28754,15грн. 3%річних, 123354,20грн. інфляційних, а всього 1448823,75грн., а також 25233,81грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Повернути Публічному акціонерному товариству Укрнафта (04053, Несторовський провулок, 3-5, м.Київ, р/р 066 у ПАТ КБ Приватбанк, МФО 305299, ) з Державного бюджету (р/р 3002 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач - УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030101, МФО 853592, ) 1058,10грн. судового збору, перерахованого за платіжним дорученням №984 від 25.04.2016 на суму 26410,69грн., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №927/449/16.

Дане рішення є підставою для повернення судового збору з Державного бюджету.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 14 червня 2016 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна