РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016Справа №910/7882/16

За позовом: сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Високе"

До: публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК"

Про: зобов'язання виконати умови договору

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача: Завальнюк В.В. - представник за довіреністю

від відповідача: Лютий О.П. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Високе" до публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" про зобов'язання виконати платіжні доручення від 05.04.2016 року №85 на суму 19440,00грн., №86 на суму 1620,00 грн., №87 на суму 23250,38грн., №88 на суму 4682,38 грн., №89 на суму 30000,00 грн, №90 на суму 5100,00 грн., №91 на суму 28016,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов'язання відповідачем за договором банківського рахунку №5/2012-241/ЮО від 16.03.2012р.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи про те, що відповідно до Рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК». Посилаючись на ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідач вказує, що під час тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2016 року порушено провадження у справі №910/7882/16.

У судовому засіданні 09.06.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2012 р. між публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" (банк) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Високе" (клієнт) укладено Договір банківського рахунку №5/2012-241/ЮО (далі за текстом - Договір).

Згідно з п.1.1 Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті відповідно до Інструкції НБУ «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах (Постанови Правління НБУ від 12.11.2003 р №492 із змінами та доповнення до неї) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, надає комісійні послуги згідно із нормативно-правовими актами НБУ, чинним законодавством України, внутрішніми правилами та процедурами банку.

Згідно із п.2.1.1 Договору банк зобов'язується забезпечувати збереження коштів клієнта на його рахунках.

Згідно п.2.1.4 Договору, банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ.

05.04.2016 р. Клієнт надав до Банку через систему «Клієнт-банк» платіжні доручення №85-91 на загальну суму 112 109,10 грн.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що банком не було здійснено перерахування коштів згідно наданих платіжних доручень, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 05.04.16 № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспро можних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 05.04.2016 року прийнято рішення № 463 про запровадження з 05.04.16 тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК».

Відповідно до Рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п.1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Згідно з п.2 ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до ч.3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Оскільки постановою Правління Національного банку України відкликано банківську ліцензію відповідача, враховуючи, що здійснення операції по рахунку позивача є частиною банківської діяльності відповідача, здійснення якої припиняється з моменту відкликання банківської ліцензії, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з врахуванням того, що на час вирішення справи судом відкликано банківську ліцензію відповідача та розпочато процедуру ліквідації відповідача.

Відповідно до п.1 ст.49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Черговість задоволення вимог кредиторів, які заявили свої вимоги до банку визначається ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Доказів звернення з пред'явленими вимогами до уповноваженої особи фонду та відмови в їх розгляді суду не надано.

Позовні заяви про зобов'язання перерахувати грошові кошти відповідно до договору банківського рахунку належать до заяв майнового характеру і оплачуються судовим збором відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення позивача на загальну суму 112 109,10 грн. Таким сума судового збору за подання даної позовної заяви становить 1681,64 грн. Згідно меморіального ордеру №173 від 25.04.2016 року позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 1378,00 грн, а тому недоплачена сума судового збору в розмірі 303,64 грн підлягає стягненню з позивача в Дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Високе" (09851, Київська обл., Тетіївський район, село Високе, вул. БЕВЗЮКА, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 303 (триста три) грн 64 коп.

Повний текст рішення складено: 10.06.2016р.

Суддя Л.М. Шкурдова