ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Справа № 914/2139/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк, Д. Кривди, К. Круглікової,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуКомунального підприємства "Стрийтеплоенерго"
на постановувід 12.04.2016
Львівського апеляційного господарського суду
у справі№ 914/2139/15
за позовомПублічного акціонерного товариства "Львівобленерго"
доКомунального підприємства "Стрийтеплоенерго"
простягнення 101 306,72 грн,
у судове засідання прибув представник
позивачаДеленко Б.В. (дов. від 25.12.2015 № 502-4571/2),
заслухавши суддю-доповідача - Є. Борденюк, пояснення представника позивача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Львівобленерго" звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Стрийтеплоенерго" про стягнення 29 372,90 грн пені, 1 491,66 грн 3% річних, 70 442,16 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.02.2016 (колегія суддів: С. Кітаєва, Ю. Сухович, М. Петрашко), залишеним без зміни постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 (колегія суддів: Г. Гнатюк, Н. Кравчук, О. Мирутенко), позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Судові рішення мотивовані наступним.

13.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго" (Публічне акціонерне товариство "Львівобленерго") (постачальник) та Комунальним підприємством "Стрийтеплоенерго" (споживач) укладений договір №90346 про постачання електричної енергії (далі - Договір).

Згідно з п.1 Договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Термін дії Договору встановлюється з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2008. Договір вважається щоразу продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.4 Договору).

Відповідно до п.2.2.2 Договору постачальник зобов'язується: постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №1 "Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатками №11 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності зазначеної в додатку №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Згідно з п. 2.3.3 Договору споживач зобов'язується, зокрема, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 Порядок розрахунків та № 9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Порядок розрахунків за спожиту електроенергію врегульовано додатком № 2 від 13.11.2007 до Договору (далі - додаток № 2).

У п. 4 додатку №2 сторони визначили, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ) . Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період.

Відповідно до п. 2 додатку №2 розрахунковим періодом вважається період з 20 числа попереднього місяця до 19 числа поточного місяця включно та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Згідно з п. 6 додатку № 2 рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків не має перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

У разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми (п. 7 додатку №2 до Договору).

Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

На виконання умов договору, за поставлену електроенергію позивач виставив відповідачу рахунки за активну енергію: №300402/43585-1 за лютий 2015 року на суму 452 642,16 грн, який отриманий відповідачем 20.02.2015; №300403/45642-1 за березень 2015 року на суму 391 912,87 грн, який отриманий відповідачем 20.03.2015; №300504/47702-1 за квітень 2015 року на суму 284 474,30 грн, який отримано відповідачем 20.04.2015.

Отримання рахунків відповідачем підтверджується підписом уповноваженого представника на кожному з рахунків.

Відповідач повністю здійснив оплату по рахунках: №300402/43585-1 за лютий 2015 року - 02.04.2015 (платіжним дорученням №594 від 23.02.2015 - у сумі 52 642,16 грн, платіжним доручення №353 від 02.04.2015 - у сумі 400 000,00 грн), №300403/45642-1 за березень 2015 року - 20.04.2015 (платіжним дорученням №741 від 24.03.2015 - в сумі 91 912,87 грн, платіжним доручення №414 від 20.04.2015 - в сумі 300000,00 грн), №300504/47702-1 за квітень 2015 року - 21.04.2015 (платіжним доручення №61 від 21.04.2015 - в сумі 284 474, 30 грн).

За спожиту активну енергію за травень 2015 року відповідач перерахував позивачу 19390,57 грн платіжним дорученням №156 від 21.05.2015.

Однак, платежі в сумі 400 000,00 грн та 300 000,00 грн за спожиту відповідачем енергію в лютому та березні місяцях 2015 року позивачу перераховано Департаментом фінансів Львівської ОДА на підставі постанови Кабінету Міністрів України №20 та згідно зі спільним протокольним рішенням від 17.02.2015 та спільним протокольним рішенням від 18.03.2015, що за твердженням позивача є несвоєчасним розрахунком відповідача.

Враховуючи вказане, позивач звернувся з позовом у даній справі.

Встановивши наведені обставини, суди попередніх інстанцій зазначили наступне.

Позивач належним чином виконав умови Договору. Проте, відповідач оплачував надані послуги з порушенням встановлених Договором строків.

Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та річних обґрунтовані та підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат, річних та пені, слід дійти висновку що до стягнення підлягають втрати від інфляції у сумі 70 442,16 грн та 3% річних у сумі 1 491,66 грн та 29 372,90 грн пені.

При цьому, посилання відповідача на те, що уклавши спільні протокольні рішення, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію згідно з Договором, не приймаються до уваги з огляду на таке.

Згідно з п. 9.1 Договору усі зміни та доповнення до договору оформляються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Комунальне підприємство "Стрийтеплоенерго" не ініціювало внесення змін в укладений між сторонами Договір та не укладало з позивачем жодних договорів про організацію взаєморозрахунків.

17.02.2015 за №20/629 та 18.03.2015 за №20/1010 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Львівській області, Департаментом фінансів Львівської обласної державної адміністрації, ПАТ "Львівобленерго" та ДП "Енергоринок" підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію. На виконання згаданих протокольних рішень, погашення бюджетної заборгованості за надані житлові субсидії населенню проведено 02.04.2015 на суму 400 000,00 грн та 20.04.2015 на суму 300 000,00 грн.

Протокольні рішення, на які посилається відповідач, стосуються виключно джерел та порядку фінансування оплати електричної енергії за Договором, а саме джерелом фінансування погоджено кошти державного бюджету. При цьому, жодних змін до умов договору, зокрема, в частині строків оплати та відповідальності за прострочення, не вносилось, питання про його припинення чи заміну не вирішувалось. Відповідач стороною цих рішень не був.

Тобто, протокольні рішення жодним чином не змінюють та не припинять зобов'язань сторін за договором, а лише свідчать про те, що відповідачу погоджене бюджетне фінансування оплати отриманої електричної енергії.

З посиланням на вказане вище, суди попередніх інстанцій прийняли рішення про задоволення позовних вимог.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, відповідач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права, просить рішення та постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Позов у справі мотивований посиланнями на несвоєчасну сплату відповідачем заборгованості за Договором у розмірі 700 000,00 грн за лютий та березень 2015 року, що складають суми наданих житлових субсидій населенню.

Зазначені суми сплачені позивачу Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації відповідно до спільних протокольних рішень від 17.02.2015 та 18.03.2015, учасником яких є, зокрема, позивач.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що вказані спільні протокольні рішення не змінили строк оплати заборгованості, на яку позивачем нараховані заявлені у позові суми, з огляду на те, що відповідач не є стороною таких рішень, а положення Договору щодо строку оплати за електроенергію сторонами не змінені.

Колегія суддів Вищого господарського суду України оцінює вказаний висновок помилковим враховуючи таке.

Верховний Суд України, зокрема у постановах від 11.11.2015 у справі № 927/1733/14 та від 01.07.2015 у справі № 924/1230/14, зазначив, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за товар, поставлений відповідно до основного договору, та відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій за основним договором.

З огляду на вказану позицію Верхового Суду України, незалежно від обставин участі Комунального підприємства "Стрийтеплоенерго" (відповідача) в укладені спільних протокольних рішень, пунктом 5 таких рішень (усі учасники перераховують кошти наступному учаснику не пізніше дня зарахування коштів на їх рахунок) змінений строк оплати визначених у них сум, оскільки вказаними протокольними рішеннями держава підтвердила свій обов'язок з перерахунку позивачу сум субсидій (складової заборгованості відповідача перед позивачем), змінивши при цьому, за взаємним погодженням з позивачем, строк виконання такого обов'язку.

А тому, право вимоги позивача щодо сплати визначених у спільних протокольних рішенням сум, виникає з моменту, що передбачений спільними протокольними рішеннями, зокрема пунктами 5 таких рішень.

Порушення строку виконання зобов'язання за спільними протокольними рішення позивачем не доведене, з огляду на що у задоволені позову слід відмовити.

Враховуючи вказане вище, рішення та постанова підлягають до скасування із прийняттям нового рішення, яким у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Стрийтеплоенерго" задовольнити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 08.02.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 у справі № 914/2139/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" на користь Комунального підприємства "Стрийтеплоенерго" 2228,74 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 2431,36 грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

Судді: Є. Борденюк

Д. Кривда

К. Круглікова