донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.06.2016 справа № 905/425/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. № 196 від 28.03.2016,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ,
на рішення Господарського суду Донецької області
від14.04.2016
по справі№905/425/16 (ОСОБА_5 Ю.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Побутрадіотехніка", м. Донецьк,
пропро розірвання договору оренди та звільнення від сплати орендної плати.

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк», Орендар), м. Київ, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Побутрадіотехніка» (далі ТОВ «ВКФ «Побутрадіотехніка», Орендодавець), м. Донецьк, про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення від 04.10.2007 та звільнення від орендної плати.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 905/425/16 позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволено частково та розірвано Договір оренди нежитлового приміщення від 04.10.2007. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 905/425/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення від орендної плати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Заявник апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і вважає, що місцевий господарський суд помилково не застосував до спірних правовідносин приписи частини шостої статті 762 ЦК України, у звязку з чим дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині звільнення позивача від орендної плати.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за його відсутності, з чим погодився представник позивача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «ВКФ «Побутрадіотехніка» та ПАТ «ВТБ Банк» 04.10.2007 було укладено Договір оренди нежитлового приміщення (далі Договір), за умовами якого Орендодавець зобовязуються передати, а Орендар прийняти у строкове платне користування нежитлове приміщення у підвалі та на першому поверсі адміністративно-виробничої будівлі літ. А-9, яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Донецьк, проспект Миру, будинок № 13 (а. с. 22-31).

Нежитлове приміщення загальною площею 404, 5 м2, яке Орендодавець за цим Договором зобовязується передати Орендареві в оренду, складається із: к. 42-48,27 площею 332, 1 м2 і к. 75, 76 площею 72, 4 м2.

Згідно з п. 2.1 Договору факт передачі Обєкта оренди Орендареві підтверджується актом прийому-передачі в оренду Обєкта оренди, який підписується Сторонами.

Відповідно до п. 5.1 Договору за оренду Обєкта оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату в національній валюті України у розмірі, встановленому цим Договором.

У п. 5.5 Договору сторони узгодили, що орендна плата за цим Договором вноситься Орендарем щомісячно таким чином: Орендодавець зобовязаний виписати та передати рахунок Орендарю до 1-го числа розрахункового місяця, за який вноситиметься орендна плата, а Орендар розписатися в його отриманні та оплатити не пізніше 7-ми банківських днів з дня отримання рахунку шляхом переказу відповідної суми коштів у безготівковій формі на банківський рахунок Орендодавця.

Згідно з п. 8.2 Договору Орендар не несе відповідальності за невнесення чи несвоєчасне внесення орендної плати та плати за спожиту електроенергію за цим Договором, якщо невнесення або несвоєчасне внесення орендної плати та (або) плати за спожиту електроенергію Орендарем було спричинено ненаданням Орендодавцем відповідних рахунків на внесення орендної плати та (або) рахунку на внесення плати за спожиту електроенергію, чи наданням Орендареві таких рахунків із порушенням строків, встановлених цим Договором.

Цей Договір укладено строком на 10 років. Обчислення строку Договору оренди починається з моменту підписання ОСОБА_6 прийому-передачі в оренду (п. 9.1 Договору).

Відповідно до п. 9.2 Договору за відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов цього Договору протягом одного місяця після закінчення строку дії Договору він вважається продовженим на такий самий строк і на таких самих умовах, які були передбачені Договором.

Згідно з п. 9.8 Договору цей Договір може бути припинений (розірваний) достроково за вимогою однієї зі Сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством і цим Договором, за виключенням випадків одностороннього дострокового розірвання цього Договору, про які зазначено у п. 9.6 цього Договору, і при настанні яких розірвання цього Договору здійснюється без звернення до господарського суду, а здійснюється шляхом попередження про це відповідної Сторони у письмовій формі не менш ніж за 30 календарних днів до дати дострокового розірвання цього Договору, вказаної Стороною-ініціатором дострокового розірвання цього Договору.

Нежитлове приміщення було передано Орендарю за ОСОБА_6 приймання-передачі нежитлового приміщення за Договором оренди від 05.10.2007 (а. с. 33-34).

Пізніше сторони уклали низку Додаткових угод до Договору, якими змінювали розмір орендної плати за користування спірним приміщенням (а. с. 35-50).

Додатковою угодою про внесення змін та доповнень № 10 до Договору оренди нежитлового приміщення від 04.10.2007 сторони узгодили викласти, зокрема, п. 1.1 Договору в такій редакції: «Відповідно до умов цього Договору Орендодавець зобовязується передати, а Орендар прийняти у строкове платне користування частку нежитлового приміщення площею 229 м2, яке знаходиться за адресою: м. Донецьк, проспект Миру, 13».

ОСОБА_6 повернення обєкта оренди від 12.11.2012 ПАТ «ВТБ Банк» повернуло ТОВ «ВКФ «Побутрадіотехніка» частину нежитлового приміщення площею 175, 5 м2 (а. с. 54).

У звязку з неможливістю використовувати нежитлове приміщення, передане ПАТ «ВТБ Банк» за спірним Договором, позивач звернувся до господарського суду з позовом про розірвання зазначеного Договору оренди та звільнення від орендної плати.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст спірного Договору, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання норм глави 58 ЦК України, § 5 глави 30 ГК України.

Згідно з частиною першою статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 651 ЦК України визначено підстави для розірвання договору. Зокрема, відповідно до частини другої зазначеної статті договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Договір може бути розірваний за згодою сторін у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання (частина перша статті 652 ЦК України).

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною другою статті 652 ЦК України встановлено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених у частині другій статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Позивач у цьому випадку повинен довести, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна не настане, а також, що його вина в неусуненні причин такої зміни відсутня.

Як зазначає позивач та вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору, при вчиненні спірного правочину сторони розраховували на його належне виконання: ПАТ «ВТБ Банк» мало на меті користуватись нежитловим приміщенням, а ТОВ «ВКФ «Побутрадіотехніка» отримувати плату за надання права такого користування.

Починаючи з 24.07.2014, Національним банком України запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи в Донецькій, Луганській областях та Автономній Республіці Крим. Особливості організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі визначено постановою Правління Національного банку України від 22.07.2014 № 435.

У звязку з проведенням бойових дій на території міста Донецька наказом директора відділення «Донецька регіональна дирекція ПАТ «ВТБ Банк» № 432-ад від 28.07.2014 була призупинена робота відділення «Олімпійське» ПАТ «ВТБ Банк» (а. с. 55).

Зазначене відділення було виключено з Державного реєстру банків 29.12.2014, про що свідчить електронне повідомлення Національного банку України від 31.12.2014 № 41-114/79228 (а. с. 62).

Постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 № 466 призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, зокрема у м. Донецьк.

З наведеного вбачається, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути, а ризик неможливості використання приміщення за таких обставин ані умовами Договору, ані звичаями ділового обороту на орендаря не покладено.

Крім того, внаслідок продовження строку дії Договору оренди та неможливості використовувати спірне приміщення обидві сторони будуть позбавлені того, на що вони розраховували при укладенні правочину.

Неможливість виконання зобовязань ПАТ «ВТБ Банк» за спірним Договором внаслідок актів тероризму на території Донецької області та видання обмежуючих актів органами державної влади, починаючи з 28.07.2014, посвідчено Сертифікатом Торгово-промислової палати України № 4074 від 21.04.2015 (а. с. 63), який в силу приписів статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є єдиним належним та достатнім доказом настання обставин непереборної сили.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині, оскільки позивач довів наявність сукупності всіх передбачених частиною другою статті 652 ЦК України умов розірвання спірного Договору при істотній зміні обставин.

Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК України якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

При цьому, згідно з частиною першою статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

ПАТ «ВТБ Банк» у позовній заяві також просить звільнити його від орендної плати на підставі частини шостої статті 762 ЦК України у звязку з неможливістю використовувати спірне приміщення з 28.07.2014 через настання обставин непереборної сили.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Частина перша статті 55 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав і свобод (рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997).

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналогічні положення закріплені у статті 1 ГПК України, відповідно до якої підприємства мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зміст зазначених у статті 15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах статей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від орендної плати безпосередньо в силу закону, а у разі порушення, оспорення чи невизнання свого права може звернутися до суду для його захисту та відновлення.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази виставлення Орендодавцем рахунків на сплату орендної плати, а також звернення Орендодавця до ПАТ «ВТБ Банк» з вимогою про внесення такої плати або з відповідним позовом до господарського суду, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушення, оспорення чи невизнання прав або охоронюваних законом інтересів позивача, а тому вважає, що позовні вимоги про звільнення від орендної плати не підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів не бере до уваги доводи ПАТ «ВТБ Банк» про те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог, посилаючись на обрання позивачем невірного способу захисту, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що місцевий господарський суд залишив позовні вимоги без задоволення у звязку з відсутністю порушення права ПАТ «ВТБ Банк», з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «ВТБ Банк» не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 905/425/16 підлягає залишенню без змін з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на рішення Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 905/425/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 905/425/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3