ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016 року Справа № 904/1646/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Подобєда І.М.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1. представник, довіреність №14-109 від 18.04.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 1 від 01.02.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р. у справі № 904/1646/16

за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПЕТРИКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської обласної ради, смт. Петриківка, Петриківський район, Дніпропетровська область

про стягнення 111 698,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від від 06.04.2016р. у справі № 904/1646/16 (суддя Ніколенко М.О.) позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП ОБЛАСНОГО КП "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО "ПЕТРИКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" на користь ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" пеню в розмірі - 16 407,19 грн., 3% річних в розмірі - 5 947,40 грн., інфляційні втрати в розмірі 42 583,62 грн., та 974,07 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду в частині неповно задоволених позовних вимог про стягнення пені, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати в частині відмови у стягненні 17 994, 49грн. пені, прийняти нове рішення в цій частині, яким стягнути з відповідача на користь позивача 17 994, 49грн. пені, в іншій частині рішення господарського суду залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що через порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу, позивач не отримав очікуваного доходу, які міг би отримати у разі належного виконання зобовязання позивачем. Отже сума простроченої та неоплаченої відповідачем заборгованості також становить збитки позивача у розумінні ч.2 ст. 224 Господарського кодексу України.

Апелянт посилається на правову позицію Вищого господарського суду України по справі № 902/1568/14 від 08.04.2015р. та зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, суд повинен зясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків. У даній справі збитки позивача становлять 69 664, 83грн. а заявлена до стягнення неустойка 35 988, 98 грн., тобто розмір неустойки є значно меншим від розміру збитків, на підставі чого зменшення штрафних санкцій є необґрунтованим. Відсутність вини відповідача у виникненні боргу та його важкий стан не є винятковим випадком, у розумінні ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, для зменшення неустойки, яка підлягає до стягнення.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не погоджується з апеляційною скаргою, просить відмовити повністю у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що суд першої інстанції встановив наявність тих виняткових обставин, з якими законодавство повязує можливість зменшення розміру пені, зокрема, що відповідач є комунальним підприємством, єдиним видом господарської діяльності якого є виробництво та постачання теплової енергії за регульованими тарифами, і причиною неналежного виконання зобовязання стала нестабільність надходжень коштів із бюджету споживачам теплової енергії (лікарні, дитячі садки, заклади освіти), які не мають змоги своєчасно сплачувати за спожиту теплову енергію відповідачу, при цьому відповідач вживав заходи щодо виконання зобовязання. Судом враховано повну сплату відповідачем заборгованості.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено в судове засідання на 31.05.2016р. колегією суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Подобєд І.М.

У судовому засіданні 31.05.2016р. оголошено перерву до 14.06.2016р.

У судовому засіданні 14.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

Між Позивачем (Продавець) і Відповідачем (Покупець), укладений договір №732/14-БО-3 купівлі-продажу природного газу від 11.12.13 (Договір) та додаткові угоди до нього №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8. Відповідно до п.1.1 договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Пунктом 1.2 договору встановлено, що газ, який продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами. Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 по 31 грудня 2014 газ обсягом до 900,0 тис. куб.м. (п.2.1 договору). Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині поставки газу до 31.12.14, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

На виконання умов договору, Позивачем протягом січня квітня та жовтня-грудня 2014 поставлено Відповідачу природний газ на загальну суму 2 939 610,79 грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу (а.с. 27-33).

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог на суму 17 994,49 грн., що становить 50% від заявленої до стягнення пені.

За розрахунками позивача до стягнення підлягає пеня у розмірі 35 988,98грн. за природний газ поставлений:

у січні 2014 року - за період прострочки з 15.02.14 по 12.03.14; у лютому 2014 року - за період прострочки з 15.03.14 по 25.06.14; у березні 2014 року - за період прострочки з 15.04.14 по 30.07.14; у квітні 2014 року - за період прострочки з 15.05.14 по 04.08.14; у жовтні 2014 року - за період прострочки з 15.11.14 по 01.12.14; у грудні 2014 року - за період прострочки з 15.01.15 по 29.01.15.

Відповідно до п.1.9 постанови пленуму ВГСУ №14 від 17.12.13, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Враховуючи дані щодо фактичної оплати отриманого природного газу відповідачем (а.с. 35), колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що, розрахунок пені, наданий позивачем, суперечить вимогам чинного законодавства і не враховує положень п. 1.9 постанови пленуму ВГСУ №14 оскільки в наданому ним розрахунку, день проведення операцій по оплаті існуючої заборгованості включено в період часу, за який здійснюється стягнення пені, а тому вірним є розмір пені, який підлягає до стягнення пені за ті ж самі періоди у розмірі 32 814,38 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення місцевим господарським судом положень статті 84 Господарського процесуального кодексу України при прийнятті ним рішення про зменшення розміру пені на 50% з огляду на наступне:

Пункт 3 ч.1 ст. 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції). У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Так, частиною 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з мотивувальної частити рішення місцевого господарського суду, відповідач у судовому засіданні заявив усне клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

З протоколу судового засідання від 06.04.2016 (а.с. 45) вбачається, що позивач і відповідач не були присутніми в судовому засіданні.

Відповідно до частини положень статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно п.3 частини 1 г статті 84 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обґрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення.

З мотивувальної частини вбачається, що приймаючи рішення про зменшення розміру пені на 50% місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач є дочірнім підприємством комунального підприємства, заснованого на комунальній власності територіальної громади. За специфікою мети створення, предметом господарської діяльності відповідача є виробництво і реалізація споживачам теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання. Отже, скаржник займається пріоритетною, соціально-орієнтованою сферою господарської діяльності, спрямованою на забезпечення функціонування населеного пункту. При цьому, відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки згідно п.1.2. Договору газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами. Особливістю реалізації тепла відповідачем є те, що таке постачання здійснюється за регульованими тарифами. При цьому, загальновідомим є факт того, що станом на день розгляду цієї справи, такі тарифи не є економічно обґрунтованими та виправданими. Це зокрема, є однією з важливіших причин існування соціальної напруги у внутрішньодержавних відносинах та відносинах України в міжнародній сфері. Фактично діяльність відповідача з реалізації тепла споживачам є збитковою. Також, важливою обставиною є те, що порядок розрахунків відповідача з постачальниками енергоносіїв є законодавчо врегульованим, що виключає можливість відповідача впливати на своєчасність розрахунків за природний газ. Так, у відповідності до ст. 19.1 Закону України Про теплопостачання та Постанови КМ України № 217 від 18.06.14р., якою затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, встановлений особливий порядок розрахунків теплопостачальників за спожитий природний газ. Відповідно до встановленого порядку МКП Дніпропетровські міські теплові мережі укладено договори банківського рахунку з банківськими установами, згідно до якого відкрито поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. На поточні рахунки зі спеціальним режимом використання надходить вся оплата за спожиту теплову енергію від категорій споживачів населення, бюджетні установи, релігійні організації та інші споживачі. Щомісячно Національна комісія що здійснює державне у сферах енергетики та комунальних послуг України встановлює для теплопостачальників норматив перерахування коштів з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання, згідно якого частина коштів перераховується на рахунок газопостачальника, а частина коштів перераховується на поточний рахунок теплопостачальника.З пояснень відповідача вбачається, що грошові кошти, які ним отримуються за встановленим алгоритмом, витрачаються ним на оплату праці працівників підприємства та підтримання належного технічного стану теплових інженерних мереж населеного пункту.Норматив перерахування коштів встановлюється щомісячно відповідними постановами НКРЕКП.З вищевикладеного, вбачається, що законодавчо встановленим порядком формування ціни (тарифів) на тепло, порядком розподілення грошових коштів (отриманих за тепло), на законодавчому рівні забезпечується реальне надходження коштів на рахунки газопостачальників. Одночасно з цим, у МКП Дніпропетровські міські теплові мережі відсутня реальна можливість впливати на своєчасність розрахунків. Окремо, слід зазначити, що відповідачем вжито належних заходів до виконання зобов'язання та добровільно усуненні допущені порушення.

При цьому матеріали справи не містять доказів, на підставі яких місцевий господарський суд міг би дійти вищезазначених висновків.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу зводяться до переліку норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для застосування господарському суду можливості зменшення розміру пені і не спростовують висновків колегії апеляційного господарського суду, викладених вище, щодо відсутності доказів на підставі яких місцевий господарський суд дійшов висновків про наявність підстав з якими законодавець повязує можливість застосування цих норм права.

Відповідно до пунктів 3,4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права є підставами для скасування або зміни рішення.

З урахуванням вищевикладеного рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог на суму 17 994,49 грн., що становить 50% від заявленої до стягнення пені підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені у розмірі 32 814,38 грн., а апеляційна скарга, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів змінює, відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44-49, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р. у справі № 904/1646/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р. у справі № 904/1646/16 скасувати частково.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р. в наступній редакції:

«Стягнути з ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПЕТРИКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської обласної ради на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" пеню в розмірі - 32 891, 08 грн. (тридцять дві тисячі вісімсот девяносто одна гривня вісім копійок), 3% річних в розмірі - 5 947,40 грн. (пять тисяч девятсот сорок сім гривень сорок копійок), інфляційні втрати в розмірі 42 583, 62 грн. (сорок дві тисячі пятсот вісімдесят три гривні шістдесят дві копійки), витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 221, 33 грн. (одна тисяча двісті двадцять одна гривня тридцять три копійки)».

В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р. залишити без змін.

Стягнути з ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПЕТРИКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської обласної ради на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 677, 03 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят сім гривень три копійки).

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 16.06.2016р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя І.М.Подобєд