РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа № 924/37/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Мамченко Ю.А. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від скаржників:

- ОСОБА_1: не з'явився

- ОСОБА_2: ОСОБА_3 - представник згідно договору №16/05/2016-ц

від позивача: ОСОБА_4 - представник згідно договору №8/1 від 10.05.2016р.

ФОП ОСОБА_5

від відповідача: ОСОБА_6 - представник за довіреністю від 07.06.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційні скарги ОСОБА_1, м.Хмельницький та ОСОБА_2, м.Хмельницький

на рішення господарського суду Хмельницької області

від 19.02.16 р. у справі № 924/37/16 (суддя Кочергіна В.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, с.Ружичанка Хмельницького району Хмельницької області

до Приватного малого підприємства "Норма", м.Хмельницький

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 19.02.2016р. у справі №924/37/16 позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Приватного малого підприємства "Норма" про визнання договору укладеним - задоволено.

Визнано укладеною з моменту набрання чинності рішенням суду додаткову угоду про поновлення угоди №19 від 08.02.2014р. на утримання торговельного місця, у відповідній редакції.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог. Крім того, просить визнати її третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог у справі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, зокрема, наступне:

- покликається на те, що місцевим господарським судом не взято до уваги той факт, що для правильного вирішення даної справи необхідно було б залучити ОСОБА_7, тому що контейнер який належить ОСОБА_5 на праві власності перебуває на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 та знаходиться в іншому місці, ніж за вказаному ОСОБА_5, а саме, не за адресою м.Хмельницький, вул.Геологів 16/2 ринок ПМП "Норма" ряд НОМЕР_1. Так, відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2014р. по справі №686/25248/14-к контейнер НОМЕР_1, по ряду №2, що розташований, на речовому ринку "Норма", по вул.Геологів у м.Хмельницькому був переданий на час досудового розслідування, користувачу та володільцю даним майном - ОСОБА_7;

- вказує, що господарський суд Хмельницької області не залучив ОСОБА_1, яка відповідно до угоди №19 на утримання торговельного місця прийняла в тимчасове користування торгове місце по вул.Геологів 16/2 торговий ряд НОМЕР_1, загальною площею 12.5м.кв., в тому числі під тимчасовою спорудою (контейнером) площею 8м.кв. для здійснення торгівельної діяльності та встановила там власний 2-х поверховий контейнер і по сьогоднішній день займається на даному місці торгівельною діяльністю;

- стверджує, що від суду було приховано факт проплати ФОП ОСОБА_1 згідно договору утримання торгівельного місця НОМЕР_1, ряд 2 на ринку ПМП "Норма" за лютий та березень 2016 року (копії квитанцій додаються), тобто, мала місце пролонгація договору утримання шляхом вчинення активних дій, а саме: отримання ПМП "Норма" коштів за утримання ринку у сумі - 445,00грн. за лютий 2016р. квитанція № від 22.01.2016р. та 480,00грн. за березень 2016р. квитанція № від 17.02.2016р.. Тобто, ОСОБА_1 є особою, щодо прав та обов'язків якої було ухвалено рішення суду першої інстанції від 19.02.2016р. по справі №924/37/16, що господарським судом першої інстанції до уваги взято не було;

- зауважує, що суд першої інстанції також не взяв до уваги те, що відповідач правомірно відмовив позивачу в укладенні договору на утримання торговельного місця НОМЕР_1, по ряду №2, на ПМП "Норма", тому що згідно п.1.1 угоди №19 на утримання торговельного місця від 04.08.2015р., яка була укладена між ПМП "Норма" (фірма) та ОСОБА_1 (підприємцем), фірма надавала, а підприємець приймав в тимчасове користування торгове місце по вул.Геологів 16/2 торговий ряд НОМЕР_1, загальною площею 12,5м.кв., в тому числі під тимчасовою спорудою (контейнером) площею 8м.кв. для здійснення торгівельної діяльності. Дана угода діяла до 30.01.2016р. (відповідно до п.6.1 угоди), а далі була пролонгована активними діями;

- вважає, що вимоги позивача, які виражались у листах від 21.04.2015р. від 16.12.2015р., від 27.01.2016р. з пропозицією укласти договір на утримання торговельного місця на ринку є необ'єктивними, та такими, що не підлягали задоволенню на законних підставах, що не було взято до уваги судом першої інстанції. Більш того, вищезазначені відомості підтверджують той факт, що рішення суду першої інстанції є необ'єктивним, тому що господарський суд Хмельницької області незаконно визнав укладеною додаткову угоду про поновлення угоди №19 від 08.02.2014р. на утримання торговельного місця, так як угода на утримання торгового місця НОМЕР_1 по ряду №2, що знаходиться по вул.Геологів 16/2 вже укладена між мною - ОСОБА_1 та ПМП "Норма";

- обґрунтовує те, що відомості позивача про те, що заборгованості ОСОБА_5 перед ПМП "Норма" по абонентській платі (за надання послуг по утриманню ринку) немає, є необ'єктивними та такими, що не збігаються з дійсністю, тому що абсолютно всі оплати по утриманню кіоска НОМЕР_1 по ряду №2, що знаходиться по вул.Геологів у м.Хмельницькому здійснювала лише ОСОБА_7 як законний володілець та користувач. Так, позивач приховала від суду той факт, що з 2006р. плату по договору про утримання торгівельного місця проплачувала ОСОБА_7, так як саме вона фактично здійснювала підприємницьку діяльність на даному торгівельному місці, за погодженням з ОСОБА_5 фактично за усною домовленістю про суборенду (що заборонено договором про утримання торгівельного місця, тобто, ОСОБА_5 з 2006р. грубо порушувала умови договору з ПМП "Норма"). Факт проплати по договору утримання торгівельного місця підтверджується наявністю оригіналів квитанцій про оплату за 2012р., 2013р., 2014р.(додаток 8, 9), інші квитанції не збереглися, проте, факт утримання торгівельного місця з 2006р. підтверджується показами свідків у матеріалах кримінального провадження №0003814. Також, ОСОБА_5 було надано неправдиві відомості, а саме: відомості, що кримінальне провадження №0003814 закрито, проте, не було вказано, що постанову про закриття кримінального провадження від 17.04.2015р. скасовано та провадження продовжується;

- додає, що судом першої інстанції порушено положення чинного законодавства, а саме - суд першої інстанції самостійно, без погодження з відповідачем встановив строк дії договору, що є незаконним та недопустимим.

Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, просить визнати її третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог у справі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, зокрема, наступне:

- вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права;

- покликається на те, що місцевим господарським судом не взято до уваги той факт, що для правильного вирішення даної справи необхідно було б залучити ОСОБА_7, тому що контейнер який належить ОСОБА_5 на праві власності перебуває на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 та знаходиться в іншому місці, ніж за вказаному ОСОБА_5, а саме, не за адресою м.Хмельницький, вул.Геологів 16/2 ринок ПМП "Норма" ряд НОМЕР_1. Так, відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2014р. по справі №686/25248/14-к контейнер НОМЕР_1, по ряду №2, що розташований, на речовому ринку "Норма", по вул.Геологів у м.Хмельницькому був переданий на час досудового розслідування, користувачу та володільцю даним майном - ОСОБА_7;

- вказує, що господарський суд Хмельницької області не залучив ОСОБА_1, яка відповідно до угоди №19 на утримання торговельного місця прийняла в тимчасове користування торгове місце по вул.Геологів 16/2 торговий ряд НОМЕР_1, загальною площею 12.5м.кв., в тому числі під тимчасовою спорудою (контейнером) площею 8м.кв. для здійснення торгівельної діяльності та встановила там власний 2-х поверховий контейнер і по сьогоднішній день займається на даному місці торгівельною діяльністю;

- стверджує, що від суду було приховано факт проплати ФОП ОСОБА_1 згідно договору утримання торгівельного місця НОМЕР_1, ряд 2 на ринку ПМП "Норма" за лютий та березень 2016 року (копії квитанцій додаються), тобто, мало місце пролонгація договору утримання шляхом вчинення активних дій, а саме: отримання ПМП "Норма" коштів за утримання ринку у сумі - 445,00грн. за лютий 2016р. квитанція № від 22.01.2016р. та 480,00грн. за березень 2016р. квитанція № від 17.02.2016р.. Тобто, ОСОБА_1 є особою, щодо прав та обов'язків якої було ухвалено рішення суду першої інстанції від 19.02.2016р. по справі №924/37/16, що господарським судом першої інстанції до уваги взято не було;

- зауважує, що суд першої інстанції також не взяв до уваги те, що відповідач правомірно відмовив позивачу в укладенні договору на утримання торговельного місця НОМЕР_1, по ряду №2, на ПМП "Норма", тому що згідно п.1.1 угоди №19 на утримання торговельного місця від 04.08.2015р., яка була укладена між ПМП "Норма" (фірма) та ОСОБА_1 (підприємцем), фірма надавала, а підприємець приймав в тимчасове користування торгове місце по вул.Геологів 16/2 торговий ряд НОМЕР_1, загальною площею 12,5м.кв., в тому числі під тимчасовою спорудою (контейнером) площею 8м.кв. для здійснення торгівельної діяльності. Дана угода діяла до 30.01.2016р. (відповідно до п.6.1 угоди), а далі була пролонгована активними діями;

- вважає, що вимоги позивача, які виражались у листах від 21.04.2015р. від 16.12.2015р., від 27.01.2016р. з пропозицією укласти договір на утримання торговельного місця на ринку є необ'єктивними, та такими, що не підлягали задоволенню на законних підставах, що не було взято до уваги судом першої інстанції. Більш того, вищезазначені відомості підтверджують той факт, що рішення суду першої інстанції є необ'єктивним тому, що господарський суд Хмельницької області незаконно визнав укладеною додаткову угоду про поновлення угоди №19 від 08.02.2014р. на утримання торговельного місця, так як угода на утримання торгового місця НОМЕР_1 по ряду №2, що знаходиться по вул.Геологів 16/2 вже укладена між ОСОБА_1 та ПМП "Норма";

- обґрунтовує те, що відомості позивача про те, що заборгованості ОСОБА_5 перед ПМП "Норма" по абонентській платі (за надання послуг по утриманню ринку) немає, є необ'єктивними та такими, що не збігаються з дійсністю, тому що абсолютно всі оплати по утриманню кіоска НОМЕР_1 по ряду №2, що знаходиться по вул.Геологів у м.Хмельницькому здійснювала лише ОСОБА_7 як законний володілець та користувач. Так, позивач приховала від суду той факт, що з 2006р. плату по договору про утримання торгівельного місця проплачувала ОСОБА_7, так як саме вона фактично здійснювала підприємницьку діяльність на даному торгівельному місці, за погодженням з ОСОБА_5 фактично за усною домовленістю про суборенду (що заборонено договором про утримання торгівельного місця, тобто, ОСОБА_5 з 2006р. грубо порушувала умови договору з ПМП "Норма"). Факт проплати по договору утримання торгівельного місця підтверджується наявністю оригіналів квитанцій про оплату за 2012р., 2013р., 2014р.(додаток 8, 9), інші квитанції не збереглися, проте, факт утримання торгівельного місця з 2006р. підтверджується показами свідків у матеріалах кримінального провадження №0003814. Також, ОСОБА_5 було надано неправдиві відомості, а саме: відомості, що кримінальне провадження №0003814 закрито, проте, не було вказано, що постанову про закриття кримінального провадження від 17.04.2015р. скасовано та провадження продовжується;

- додає, що судом першої інстанції порушено положення чинного законодавства а саме - суд першої інстанції самостійно, без погодження з відповідачем встановив строк дії договору, що є незаконним та недопустимим.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/37/16 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І..

Відповідно до розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 27.04.2016р. у справі №924/37/16, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Демидюк О.О. у період з 17.04.2016р. по 30.04.2016р., перебуванням у відпустці судді - члена колегії Савченка Г.І. у період з 18.04.2016р. по 29.04.2016р. та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді - доповідача) у справі, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.04.2016р., у зв'язку із перебування у відпустці суддів Демидюк О.О., Савченка Г.І., визначено колегію у складі суддів: головуючий суддя - Павлюк І.Ю., суддя Мамченко Ю.А., суддя Тимошенко О.М..

Ухвалою Рівенського апеляційного госопдарського суду від 27.04.2016р. відновлено строк на подання апеляційних скарг, прийнято їх до спільного провадження та призначено до розгляду на 17.05.2016р..

17.05.2016р. від представника скаржника - ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 08.04.2016р. №8183/121/119/02 на запит адвоката ОСОБА_8.

17.05.2016р. від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.06.2015р. у справі №6863328/15-к.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.05.2016р., враховуючи ухвалу суду від 19.05.2016р. про виправлення описки, розгляд апеляційних скарг відкладено на 07.06.2016р..

07.06.2016р. на електронну адресу суд та через канцелярію суду від представника скаржника- ОСОБА_1 надійшло клопотання від 07.06.2016р. про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням його на лікарняному.

Згідно абз.1 п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд звертає увагу на те, що представництво інтересів в суді не обмежене певним колом осіб, а надання додаткових пояснень та доказів по справі в господарському судочинстві не ставиться в залежність від явки уповноважених представників у судове засідання.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного, в судовому засіданні 07.06.2016р. судова колегія відмовляє в задоволенні клопотання представника скаржника - ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи. Крім того, у матеріалах справи достатньо доказів для перегляду справи по суті.

Також, ухвалою суду від 17.05.2016р. про відкладення розгляду апеляційної скарги участь учасників судового процесу в судовому засіданні визначалась на власний розсуд, нові докази не витребовувались та повідомлено, що неявка уповноважених представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті за наявними у ній матеріалами.

07.06.2016р. до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме: копій листів: №6 від 01.04.2016р., №8 від 18.04.2016р., №9 від 16.04.2016р..

Представник скаржника - ОСОБА_2 в судовому засіданні 17.05.2016р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення господарського Хмельницької області від 19.02.2016р. у справі №924/37/16 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, просить визнати ОСОБА_2 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог у справі.

Представник позивача у письмовому відзиві на апеляційні скаргу від 10.05.2016р., у додаткових обґрунтуваннях до відзиву на апеляційні скарги від 30.05.2016р. та в судовому засіданні 07.06.2016р. заперечив проти доводів апеляційних скарг, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Просить суд рішення господарського суд Хмельницької області від 19.02.2016р. у справі №924/37/16 залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Представник відповідача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу від 11.05.2016р. додаткових поясненнях по справі та в судовому засіданні 07.06.2016р. заперечила проти доводів апеляційних скарг, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Просить суд рішення господарського суд Хмельницької області від 19.02.2016р. у справі №924/37/16 залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду представника скаржника - ОСОБА_1, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту, судова колегія розглянула апеляційну скаргу за відсутності представника останнього.

Заслухавши пояснення представника скаржника - ОСОБА_2 та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2014р. між ПМП "Норма" (фірма) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (підприємець) укладено угоду на утримання торговельного місця №19 (далі - угода), згідно п.1.1 якої, фірма зобов'язалась надати, а підприємець прийняти в тимчасове користування торгове місце по вул.Геологів, 16/2 торговий ряд НОМЕР_1, загальною площею 12,5кв.м. в тому числі під тимчасовою спорудою (контейнером) площею 8кв.м., для здійснення торгівельної діяльності (а.с.14).

Відповідно до п.4.1 угоди, підприємець зобов'язався сплачувати одноразово щомісячно вартість послуг за кожен день з 17 по 26 число поточного місяця.

Вартість послуг розраховується на кожен місяць Фірмою, і вказується щомісячно в розрахунок оплати (п.4.2 угоди).

У відповідності до п.6.1 угоди, вона вступає в силу з моменту її підписання і діє до 30.01.2015р..

Згідно п. п.6.2, усі зміни і доповнення до цієї угоди оформляються у письмовій формі і погоджуються обома сторонами.

Усі суперечності, які виникають у зв'язку із виконанням угоди, повинні вирішуватись шляхом переговорів між сторонами. При не досягненні домовленості, суперечності вирішуються в судовому порядку (п.6.3 договору).

Угода від 08.02.2014р. на утримання торговельного місця №19 підписана представниками сторін та скріплена відтиском печатки ПМП "Норма".

Аналогічні угоди укладено між сторонами у 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012 роках (а.с.33-39).

Відповідно до довідки ПМП "Норма" №36 від 09.12.2014р. ФОП ОСОБА_5 є власницею кіоску, розміщеного по вул.Геологів, 16/2, торговий ряд НОМЕР_1, яким користується згідно договору №19 від 08.02.2014р.. Заборгованості перед ПМП "Норма" по абонентській платі (за надання послуг по утриманню ринку) не має (а.с.15).

Листом №5 від 06.02.2015р., за результатами розгляду заяви ПП ОСОБА_5 від 30.01.2015р. ПМП "Норма" відмовлено в укладенні угоди на утримання торговельного місця на ринку ПМП "Норма" ряд НОМЕР_1. Підставою відмови зазначено ухвалу по справі №686/25248/14-к від 03.12.2014р. (а.с.16)

17.04.2015р. Слідчим відділом Хмельницького відділу УМВС України у Хмельницькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення (а.с.17-18).

У постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що 04.08.2014р. СВ Хмельницького УМВС України в області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003814 за ч.1 ст.356 КК України за зверненням ОСОБА_9.

Згідно постанови слідчого від 20.10.2014р. контейнер НОМЕР_1 ряд 2, на речовому ринку ПМП "Норма", що по вул.Геологів у м.Хмельницькому визнано речовим доказом у межах кримінального провадження.

У відповідності до ухвали суду від 03.12.2014р. слідчого зобов'язано на час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003814 вчинити дії, передбачені ч.2 ст.100 КПК України, а речовий доказ - контейнер НОМЕР_1 ряд 2, на речовому ринку ПМП "Норма", що по вул. Геологів у м. Хмельницькому передати на час досудового розслідування ОСОБА_7.

Листами від 21.04.2015р., від 16.12.2015р., від 27.01.2016р. позивач зверталась до відповідача з пропозицією укласти договір на утримання торговельного місця на ринку (а.с.20, 21, 28).

Листом від 02.02.2016р. позивачем направлено відповідачу пропозицію продовжити договір на утримання торговельного місця на ринку з проектом угоди (а.с.29-31).

Листи позивача залишені відповідачем без відповіді та відповідного реагування.

Відповідно до довідки ПМП "Норма" №3 від 09.02.2016р., наданої на запит ФОП про укладення договору, термін дії угоди на 2015р. на утримання торговельного місця з фізичною особою підприємцем на ринку ПМП "Норма" ряд НОМЕР_1 станом на 09.02.2016р. закінчився (а.с.42).

Згідно довідки ПМП "Норма" №4 від 17.02.2016р., наданої на запит ФОП про укладення договору, станом на 17.02.2016р. на ринку ПМП "Норма" угода на утримання торговельного місця 1 ряд на 2016 рік не укладалась (а.с.56).

За вказаних обставин, враховуючи те, що протягом 6 місяців, починаючи з серпня 2014р. позивач не могла використовувати торгове місце, надане в користування згідно угоди від 08.02.2014р. по причині незалежних від неї обставин, а саме визнання контейнеру речовим доказом у кримінальному провадженні та передачі його на час досудового розсування третій особі, ухилення відповідача від укладення договору на утримання торгового місця, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом за захистом порушеного права до Приватного малого підприємства "Норма" про зобов'язання укласти договір на утримання торговельного місця (а.с.8-9).

Обґрунтовуючи позовну заяву, ФОП ОСОБА_5 покликається на те, що 08.02.2014р. між нею та ПМП "Норма" укладено угоду на утримання торговельного місця №19, згідно якої надано в тимчасове користування торгове місце № 1, що розташоване у ряді № 2 речового ринку "Норма" по вул. Геологів 16/2 у місті Хмельницькому, загальною площею 12,5 м2, в тому числі під тимчасовою спорудою (контейнером) площею 8 м2, для здійснення торгівельної діяльності. Договір було укладено строком дії до 30.01.2015р., однак, починаючи з серпня 2014р., позивач не могла використовувати передане в оренду торгове місце по причині порушення кримінального провадження №0003814 по факту ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Повідомила, що згідно постанови слідчого від 20.10.2014р. контейнер НОМЕР_1 ряд 2 на речовому ринку ПМП "Норма", що по вул. Геологів у м. Хмельницькому, визнано речовим доказом у межах кримінального провадження, а згідно ухвали суду від 03.12.2014р. речовий доказ - контейнер НОМЕР_1 ряд 2 передано на час досудового розслідування гр. ОСОБА_7 Зазначає, що 17.04.2015р. слідчим відділом міського відділу УМВС України в Хмельницькій області було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Пунктом 2 постанови речовий доказ у кримінальному провадженні - контейнер НОМЕР_1 ряд 2 передано ПМП "Норма".

Наголошує, що вона є власницею кіоску (тимчасової споруди), нею щомісячно сплачувались кошти за користування названим вище торговельним місцем, яким вона користується з 1998 року, угоди на утримання торговельного місця укладались з нею у 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012 роках.

Повідомила, що відповідач, у відповідь на пропозицію позивача від 30.01.2015р. щодо укладення угоди на утримання торговельного місця відповів відмовою, посилаючись на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 03.12.2014р. у справі № 686/25248/14-к, за змістом якої контейнер, що є власністю ОСОБА_5, визнано речовим доказом.

На звернення позивача до відповідача щодо укладення угоди на утримання торговельного місця від 27.01.2016р. та від 02.02.2016р., останній відповів відмовою, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом.

Зауважує, що відповідно до довідки ПМП "Норма" №3 від 09.02.2016р., станом на 09.02.2016р. термін дії угоди на утримання торговельного місця з фізичною особою-підприємцем на ринку ПМП "Норма" (ряд №2, місце НОМЕР_1) закінчився, а згідно довідки ПМП "Норма" №4 від 17.02.2016р. станом на 17.02.2016р. на ринку приватного малого підприємства "Норма" угода на утримання торгівельного місця на місце 1 ряд 2 на 2016 рік не укладалась.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.01.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду т порушено проводження у справі №924/37/16.

09.02.2016р. до господарського суду Хмельницької області від позивача надійшла заява від 09.02.2016р. (вх.№05-08/305/16) про зміну предмету позову, згідно якої останній просив суд визнати додаткову угоду про поновлення угоди на утримання торговельного місця НОМЕР_1 ряду №2 по вулиці Геологів 16/2 у м. Хмельницькому укладеною між ПМП "Норма" (фірма) та ФОП ОСОБА_5 в редакції долученого проекту угоди (а.с.43-45).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 09.02.2016р. у справі №924/37/16 прийнято подану позивачем заяву про зміну предмету позову (вх.№05-08/305/16), згідно якої позивач просила суд визнати додаткову угоду про поновлення угоди на утримання торговельного місця НОМЕР_1 ряду №2 по вулиці Геологів 16/2 у м. Хмельницькому укладеною між ПМП "Норма" (фірма) та ФОП ОСОБА_5 в редакції долученого проекту угоди.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, позовні вимоги по суті не оспорив.

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Хмельницької області від 19.02.2016р. у справі №924/37/16 позов задоволено (а.с.60-64).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст.12, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст.ст.3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання права на укладення договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним. Правова позиція щодо способу захисту викладена у постанові Верховного суду України від 10.10.2012р. по справі №6-110цс12.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст.55, ст.124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст.8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказану правову позицію викладено і в постанові Верховного Суду України від 12.06.2013 року по справі №6-32цс13.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як свідчать матеріали справи, правовідносини сторін, що виникли на підставі угоди на утримання торговельного місця №19 від 18.02.2014р. за своєю правовою природою є правовідносинами найму (оренди).

У відповідності до ст.651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Жодних звичаїв ділового обороту, які б передбачали іншу форму внесення змін до договору сторонами суду не повідомлено.

Відповідно до ст.188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За приписами ст.ст.598, 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України та ч.7 ст.180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору не є терміном дії зобов'язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань, оскільки згідно ст.599 ЦК України, ч.1 ст.202 ГК України такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Одним з принципів цивільного права є забезпечення стабільності договору, що закріплено ст.651 ЦК України, яка забороняє односторонню відмову від договору, за виключенням випадків, передбачених законом або договором. Стаття 782 ЦК України визначає приклад такого виключення та надає наймодавцеві право в односторонньому порядку відмовитися від договору найму та вимагати повернення речі, за умови, що наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

З наявної в матеріалах справи постанови від 17.04.2015р. про закриття кримінального провадження №0003814 вбачається, що під час дії угоди №19 від 08.02.2014р. позивач, починаючи з серпня 2015р. фактично був позбавлений можливості користуватись переданим йому в користування торговим місцем по вул. Геологів, 16/2, торговий ряд НОМЕР_1.

Водночас, відповідачем до матеріалів справи не подано доказів на підтвердження наявності підстав для односторонньої відмови від угоди №19 від 08.02.2014р., вчинення дій щодо односторонньої відмови від договору, внесення змін до угоди №19 від 08.02.2014р. в частині взятих на себе сторонами зобов'язань.

Частиною 1 ст.285 ГК України встановлено, що орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не наводячи підстав для відмови в поновленні договору на утримання торгового місця, безпідставно ухиляється від продовження строку дії договору з позивачем.

При цьому згідно наявних в матеріалах справи довідок відповідача у ФОП ОСОБА_5 відсутня заборгованість перед ПМП "Норма" по сплаті орендної плати, тобто відсутні підстави, визначені ст.782 ЦК України для односторонньої відмови наймодавця від договору найму.

Крім того, згідно зазначеної довідки ФОП ОСОБА_5 є власницею кіоску, розміщеного на вул.Геологів, 16/2, торговий ряд 2 , місце 1.

Згідно ч.1, 2 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 ст.598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, що під час дії угоди №19 від 08.02.2014р. об'єкт користування - торгове місце НОМЕР_1 (ряд №2) вибув із користування позивача та був переданий у користування іншій особі - гр.ОСОБА_7, що підтверджується наявною в матеріалах справи постановою про закриття кримінального провадження.

Однак, звернення позивача до ПМП "Норма" з вимогами про продовження дії угоди на утримання торгового місця на ринку залишені без відповіді та зазначення причин відмови і дакази таких відповідей у матеріали справи відсутні.

Згідно ч.1 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

За приписами ч.2 ст.652 ЦК України, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Як свідчать матеріали справи, під час дії угоди на утримання торговельного місця №19 від 08.02.2014р. відбулась зміна обставин, які фактично позбавили позивача того, на що він розраховував піч час укладення договору, а саме можливості користуватися прийнятим в користування торговим місцем. При цьому зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не міг усунути при всій турботливості та обачності, які від нього вимагались, а в момент укладення договору позивач виходив з того, що така зміна обставин не настане.

У відповідності до ч.1 ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, враховуючи зазначене вище, а також зібрані по справі докази, та встановлені судом факти неможливості використання позивачем прийнятого в користування торгового місця під час дії угоди №19 від 18.02.2014р., колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком господарського суду Хмельницької області про порушення прав позивача та принципів стабільності договору.

Крім того, обґрунтовуючи апеляційні скарги, скаржники стверджуючи, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, покликаються на те, зокрема, що позивач, приховала той факт, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 із якою ПМП "Норма" була укладена угода на утримання торгового місця, незважаючи на те, що термін угоди закінчився ОСОБА_1 продовжувала проплачувати за утримання торгового місця відповідно до умов договору, при цьому ОСОБА_1 вважає, що таким діями пролонгували дію угоди.

Однак, відповідно до умов угоди №19 від 04.08.2015р. на утримання торгового місця, що була укладена між ОСОБА_1 та ПМП "Норма" 04.08.2015р. до 30.01.2016р., без права на пролонгацію та з умовою обов'язкового демонтування кіоску та очищення торгового місця. Дана угода не може бути пролонгована активними діями, що зазначаються скаржником, оскільки момент закінчення її дії вказаний у самій угоді.

Також, відповідачем долучено до матеріалів справи листи до ОСОБА_1 №6 від 01.04.2016р., №8 від 16.04.2016р., №9 від 16.04.2016р. з вимогами виконати умови угоди №19 на утримання торгового місця та у зв'язку із закінченням терміну дії угоди демонтувати кіоск та звільнити торгове місце, у зв'язку із тим, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 вже укладена угода на утримання цього торгового місця терміном дії до 30.01.2017р., адже, з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 ПМП "Норма" співпрацює з 1998 року.

Однак дані листи колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вони сформовані після прийняття рішення по справі.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що угода №19 від 04.08.2015р. між ПМП "Норма" та ОСОБА_1 була припинена, оскільки закінчився термін її дії. Також, в угоді було визначено, що вона укладена без права пролонгації, а тому на момент розгляду справи в суді першої інстанції права та обов'язки ОСОБА_1 щодо однієї із сторін не порушувались, а тому підстави для залучення її третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у процесі розгляду справи були відсутні.

Так само не має підстав до залучення у процесі розгляду вказаної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, і ОСОБА_7, оскільки, як свідчать матеріали справи, із нею ніколи не було укладено будь-яких угод на утримання торгового місця НОМЕР_1 в ряді № 2 за адресою: м.Хмельницький, вул.Геологів, 16/2., що знаходиться на речовому ринку ПМП "Норма", а тому ОСОБА_7 взагалі ніякого відношення до даної справи не має, та її законні права та інтереси оспорюваним рішенням порушено не було.

Згідно вимог ст.33 Господарського-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Доводи скаржників, наведені в апеляційних скаргах, спростовуються матеріалами справи, наведеним вище і висновків місцевого суду не спростовують, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 19.02.2016р. у справі №924/37/16 прийняте з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 19.02.2016р. у справі №924/37/16 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1, м.Хмельницький та ОСОБА_2, м.Хмельницький - без задоволення.

2. Справу №924/37/16 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Тимошенко О.М.

Віддрук.прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (31363, АДРЕСА_3);

3 - відповідачу (29000, м.Хмельницький, вул.Геологів, 16/2),

4, 5, 6 - скаржникам:

ОСОБА_1 (29000, АДРЕСА_1),

ОСОБА_2 (29000, АДРЕСА_2)

адреса для листування (29000, м.Хмельницький, вул.Подідьська, 73 А).