ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016р. Справа№ 914/1331/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ДВ-Екосвіт, м. Львів

до відповідача: Житлово-будівельного кооперативу № 251, м. Львів

про стягнення 6 115, 00 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДВ-Екосвіт до Житлово-будівельного кооперативу № 251 про стягнення 9 454, 33 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.05.2016 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.05.2016 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях. 13.06.2016 р. представником позивача була подана заява про зменшення позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача 6 115, 00 грн., з яких: 5 294, 14 грн. основного боргу, 564, 23 грн. пені, 39, 60 грн. 3% річних та 217, 95 грн. інфляційних втрат. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Відповідач вимог суду, зазначених в ухвалах про порушення справи та про відкладення справи не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив. Ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи скеровувалися відповідачу, відповідно до вимог ст. 64 ГПК України за адресою вказаною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст. 75 ГПК України, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю ДВ-Екосвіт (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Житлово-будівельного кооперативу № 251 (надалі - відповідач) про стягнення 6 115, 00 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що він є перевізником та виконавцем послуг зі збирання, зберігання і перевезення твердих побутових відходів у м. Львові та Львівській області на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.08.2013 р. № 683. Послуги надаються на підставі тарифів, затверджених рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 05.09.2014 р. № 656 та норм, затверджених рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.06.2013 р. № 533.

10.04.2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з вивезення побутових відходів № 54-СМ (надалі - договір). Відповідно до п. 1 договору, позивач зобовязується згідно з графіком надавати послуги з вивезення твердих побутових відходів, а відповідач зобовязується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про визначення виконавців послуг зі збирання, зберігання і перевезення твердих побутових відходів у м. Львові» від 09.08.2013 р. № 683.

Як вбачається з додатку № 1 до договору Паспорту контейнерних майданчиків та обєктів з вивезення ТПВ із території, надання послуг здійснюється за адресою: м. Львів, вул. Освицька, 15. За тією ж адресою позивачем встановлено контейнер ємністю 1, 1 куб.м. для накопичення та зберігання відповідачем побутових відходів. Згідно погодженого з відповідачем графіку, вивезення побутових відходів здійснюється два рази в тиждень.

Згідно затверджених тарифів вартість послуг з вивезення ТПВ становить 488, 03 грн./т, за збирання та вивезення великогабаритних та/або ремонтних відходів - 350, 62 грн./т

Пунктами 11, 12 договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше до 10 числа періоду, що настає за розрахунковим.

В порушення умов договору відповідач оплату за надані позивачем послуги здійснив частково, у зв»язку з чим у нього за період з 11.04.2015 р. до 11.05.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 5 294, 14 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 564, 23 грн., 3 % річних в розмірі 39, 60 грн. та інфляційні втрати в розмірі 217, 95 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 901 (глава 63) ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Як встановлено судом, 10.04.2014 р. між сторонами був укладений договір про надання послуг з вивезення побутових відходів № 54-СМ, відповідно до п. 1 якого, позивач зобовязується згідно з графіком надавати послуги з вивезення твердих побутових відходів, а відповідач зобовязується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про визначення виконавців послуг зі збирання, зберігання і перевезення твердих побутових відходів у м. Львові» від 09.08.2013 р. № 683.

З додатку № 1 до договору Паспорту контейнерних майданчиків та об»єктів з вивезення ТПВ із території вбачається, що надання послуг здійснюється за адресою: м. Львів, вул. Освицька, 15. За тією ж адресою позивачем встановлено контейнер ємкістю 1, 1 куб.м. для накопичення та зберігання відповідачем побутових відходів. Згідно погодженого з відповідачем графіку, вивезення побутових відходів здійснюється два рази в тиждень.

Згідно затверджених тарифів вартість послуг з вивезення ТПВ становить 488, 03 грн./т, за збирання та вивезення великогабаритних та/або ремонтних відходів - 350, 62 грн./т

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 11, 12 договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше до 10 числа періоду, що настає за розрахунковим

В порушення умов договору відповідач оплату за надані позивачем послуги здійснив неналежним чином, у зв»язку з чим у нього за період з 11.04.2015 р. до 11.05.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 5 294, 14 грн.

Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Зважаючи на те, що представник відповідача в судові засідання не з»явився, доказів погашення заборгованості за надані йому позивачем послуги не представив, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 5 294, 14 грн. підлягають до задоволення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 39, 60 грн. та інфляційних втрат в розмірі 217, 95 грн., що розраховані за період з 10.02.2016 р. по 10.05.2016 р., то суд вважає що позивачем при їх розрахунку допущені помилки, повязані із визначенням розміру боргу, оскільки згідно з долученими позивачем до позовної заяви доказами, за вказаний період заборгованість відповідача збільшувалася у наростаючому порядку, зокрема станом на 10.02.2016 р. розмір боргу становив суму у розмірі 3 182, 61 грн., станом на 10.03.2016 р. розмір боргу становив суму у розмірі 3 710, 49 грн., станом на 10.04.2016 р. розмір боргу становив суму у розмірі 4 381,53 грн., станом на 10.05.2016 р. розмір боргу становив суму у розмірі 5 294, 14 грн.

Таким чином, виходячи із розміру заборгованості та періоду нарахування, суд вважає на можливе задоволити позовні вимоги в цій частині частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 23, 71 грн. та 190, 46 інфляцйних втрат.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 564, 23 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов»язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов»язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлений за згодою сторін

Зазначення в договорі (п. 20) лише загальної умови про те, що відповідач (споживач) несе відповідальність, згідно з законом та цим договором за несвоєчасне внесення плати за послуги, не може свідчити про встановлення сторонами в договорі права позивача на нарахування пені у певному розмірі за прострочення виконання відповідчем грошового зобов'язання.

Оскільки, в укладеному між сторонами договорі не передбачено ні виду неустойки, ні її розміру, тому вимога позивача про стягнення пені за прострочення виконання зобовязання є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Оскільки, спір виник через неправомірні дії відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на нього пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Житлово-Будівельного кооперативу № 251 (79049, м. Львів, вул. Освицька, 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ-Екосвіт» (79035, м. Львів, вул. Пасічна, 127, ) суму в розмірі 6 748, 51 грн., з яких:

- 5 294, 14 грн. основного боргу;

- 23, 71 грн. 3% річних;

- 190, 46 грн. інфляційних втрат;

- 1 240, 20 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 17.06.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.