ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2016 р.Справа № 916/1269/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ»

До відповідача: ОСОБА_1 університету «Одеська морська академія»

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 довіреність від 26.04.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 довіреність від 14.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ: 17.05.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 університету «Одеська морська академія» про стягнення 54708,19 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.05.2016р. порушено провадження по справі №916/1269/16.

У судовому засіданні 01.06.2016р. при розгляді справи по суті представник позивача, в повному обсязі підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

У судовому засіданні 01.06.2016р. при розгляді справи по суті, ОСОБА_1 університет «Одеська морська академія» не заперечував стосовно задоволення позовних вимог, що підтверджується протоколом судового засідання від 01.06.2016р.

07.06.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 університету «Одеська морська академія» надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої відповідач проти заявлених позовних вимог не заперечує, визнає наявну заборгованість та звертає увагу суду, що прострочення виникло через відсутність бюджетного фінансування.

У судовому засіданні 08.06.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

Згідно ліцензії серії АЕ №299034, виданої ОСОБА_1 комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.08.2015р., та Закону України «Про ринок природного газу» №329-VIII від 09.04.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» отримало право на постачання природного газу, (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

19.08.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» (далі - Позивач, Постачальник) та ОСОБА_1 університетом «Одеська морська академія» (далі - Відповідач, Споживач) укладено договір № 008105(3)-БТ на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів на термін до 31 грудня 2015 року, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення. Даний Договір розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01 липня 2015 р. згідно Цивільного кодексу України ст. 631 п. 3.(п. 11.1 Договору від 19.08.2015р.)

Предметом Договору від 19.08.2015 р. (п. 2.4) є постачання природного газу Споживачу в пункти споживання, обладнані вузлами обліку з корректором, які розташовані за адресою: 65006, м. Одеса, вул. Маловського, 10.

Відповідно до умов Договору від 19.08.2015р. Постачальник зобовязується надати Споживачу послуги з постачання та розподілу природного газу до межі балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін, а Споживач зобовязується сплатити вартість послуги з постачання та розподілу природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

Пунктом 2.1 Договору від 19.08.2015р. визначено, що Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором,

Згідно п. 5.1. Договору від 19.08.2015р., передбачено що розрахунки за реалізований газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Пунктом 5.3. Договору від 19.08.2015р. передбачено, що Постачальник зобовязується розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму офіційному веб-сайті та засобах масової інформації.

Відповідно до п. 5.6 Договору від 19.08.201 р., викладеного в редакції Додаткової угоди № 3 від 04.01.2016 року до Договору постачання природного газу № 008105(3)-БТ від 19.08.2015 року «оплата за постачання природного газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування 100% вартості газу, який запланований для поставки у наступному місяці, не пізніш ніж 7 (сім) банківських днів до початку місяця поставки газу».

У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунка-фактури.

Пунктом 3.6. Договору від 19.08.2015р. передбачено, що обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаними Сторонами актами прийому-передачі природного газу та прийняття послуг з його транспортування розподільними газопроводами, що оформляються на підставі даних комерційних вузлів обліку.

Пунктом 3.9 Договору від 19.08.2015р. встановлено, що акти прийому-передачі газу та прийняття послуг з його транспортування розподільними газопроводами є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Вищенаведені істотні умови Договору від 19.08.2015р. також були підтверджені в укладеному між сторонами договорі №008105-БО від 05.02.2016р. на постачання природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів.

Пунктом 11.1 Договору від 05.02.2016 р. зазначено, що він набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на період проведення процедури закупівлі, але не довше ніж до 31 березня 2016 року, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення.

На виконання умов договорів від 19.08.2015р. та від 05.02.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» поставило до пунктів споживання ОСОБА_1 університету «Одеська морська академія», природний газ, що підтверджусться актами прийому передачі природного газу: у листопаді 2015р. - 50 741 м.куб.; у грудні 2015р. - 61 878 м.куб.; у січні 2016 р. - 68 735 м.куб.; у лютому 2016 р. - 63 894 м.куб. ; v березні 2016р. - 26 540 м.куб.

Протягом періоду постачання та розподілу природного газу Споживачем несвоєчасно проводилися розрахунки за поставлений природний газ, чим було порушено пп. 5.5, 5.6 договорів від 19.08.2015р. та від 05.02.2016р.

Відповідно до положень розділів 7 договорів від 19.08.2015р. та від 05.02.2016р. передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V Договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки ОСОБА_1 банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Отже, через неналежне виконання відповідачем грошового зобовязання з оплати за постачання природного газу, позивач був змушений звернутись до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 університет «Одеська морська академія» не заперечує, однак звертає увагу суду на те, що НУ «ОМА» є вищим навчальним закладом державної форми власності та повністю фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже й за зобовязаннями перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» НУ «ОМА» відповідає саме коштами Державного бюджету України. Виникнення прострочення оплати за поставлений природній газ обумовлено виключно відсутністю належного бюджетного фінансування, що виключає вину співробітників НУ «ОМА».

При цьому суд зазначає, що умисних дій спрямованих на неналежне виконання договірних умов з боку ОСОБА_1 університету "Одеська морська академія" не було, однак згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі 11/466, з огляду на положення частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Дослідивши обставини справи, судом встановлено факт неналежного виконання ОСОБА_1 університетом «Одеська морська академія» прийнятих на себе зобовязань за умовами договорів від 19.08.2015р. та від 05.02.2016р. щодо своєчасної та повної оплати отриманого газу.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки ОСОБА_1 банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі ОСОБА_1 банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Таким чином, відповідно до п. 7.2.1 пп. 7.2. договорів від 19.08.2015 р. та від 05.02.2016р., відповідачу нарахована пеня у розмірі 48 356.99 грн. (25 316,21 грн. по договору № 008105(3)-БТ від 19.08.2015 р.; 23 040,78 грн. по договору № 008105-БО від 5.022016 р.).

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем пені у розмірі 48356,99грн., трьох відсотків річних у сумі 3306,09грн., та інфляційних втрат у розмірі 3045,11 грн., вважає його вірним, а вимоги про їх стягнення правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних простроченої суми, якщо законом або договором не передбачений інший розмір відсотків.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать кредитору.

Загалом до стягнення підлягає сума штрафних санкцій, у розмірі 54 708,19 грн. (24 654.90 грн. по договору № 008105(3)-БТ від 19.08.2015 р. та 30 053,29 грн. по договору № 008105-БО від 05.02.2016 р.)

Враховуючи, що вищевказана сума заборгованості цілком підтверджена матеріалами справи та визнана відповідачем, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» щодо її стягнення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 університету «Одеська морська академія» (вул. Дідріхсона, 8, м. Одеса, 65029, р/р № 1167, № 1167 ДКСУ м. Київ, МФО820172 Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» (вул. Одарія, б.1, м. Одеса, 65003 р/р 1 в ПАТ «КБ «Центр», МФО 380742, ) заборгованість по штрафних санкціям у розмірі 54 708,19 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.06.2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова