КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. Справа№ 927/39/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Лобаня О.І.

За участі представників: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.02.2016

у справі №927/39/16 (суддя Оленич Т.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка»

про стягнення 675 231,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» (далі, відповідач) про стягнення 675 231,03 грн., з яких 600 110,37 грн. - сума неоплаченого товару, 3 % річних у розмірі 3 107,42 грн., 60 011,03 грн. штрафу та 12 002,21 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати товару за Договором купівлі-продажу №1785 від 01.04.2015.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.02.2016 у справі №927/39/16 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбасс» 600 110,37 грн. основного боргу, 3 107,42 грн. 3% річних, 60 011,03 грн. штрафу, 12 002,21 грн. інфляційних нарахувань та 10 128,47 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.02.2016 у справі №927/39/16 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач наголошує на безпідставності вимог позивача щодо стягнення заявленої суми боргу з огляду на неякісність поставленого позивачем згідно Договору купівлі-продажу №1785 від 01.04.2015 товару.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи для визначення якісних показників поставленого товару.

До апеляційної скарги відповідачем було додане клопотання від 03.03.2016 про призначення у справі судової експертизи матеріалу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» у справі №927/39/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Буравльов С.І., судді: Андрієнко В.В. та Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 (головуючий суддя Буравльов С.І., судді: Андрієнко В.В. та Шапран В.В.) апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.04.2016.

12.04.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив здійснювати фіксування судового процесу при розгляді справи №927/39/16, просив суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

12.04.2016 представником позивача було подане клопотання про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Буравльов С.І., судді: Андрієнко В.В. та Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбасс» про відвід колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В., у справі № 927/39/16 задоволено, матеріали справи №927/39/16 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2016 №09-52/912/16 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» у справі №927/39/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Лобань О.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 (головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Лобань О.І.) апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 19.05.2016.

28.04.2016 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заяву про відмову від апеляційної скарги, яка підписана представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» ОСОБА_5

Дана заява про відмову від апеляційної скарги мотивована тим, що апелянт в подальшому не має наміру продовжувати апеляційний розгляд справи №927/39/16, а тому просить суд задовольнити заяву про відмову від апеляційної скарги.

Представники сторін у судове засідання, призначене на 19.05.2016, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представників сторін, необхідністю отримання додаткових пояснень щодо підстав відмови від апеляційної скарги та наявності у представника відповідача ОСОБА_5 повноважень на підписання такої заяви, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 розгляд справи було відкладено на 09.06.2016.

У судове засідання, призначене на 09.06.2016, представники сторін знову не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

З огляду на неявку у судове засідання представників сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за клопотанням позивача не здійснювалось (частина 8 статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України).

Представник відповідача вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 з приводу надання пояснень щодо підстав відмови від апеляційної скарги та наявності у представника відповідача ОСОБА_5 повноважень на підписання такої заяви, суду не надав.

Відповідно до статті 100 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови. Апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Кодексу.

Згідно частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Розглянувши заяву відповідача від 28.04.2016 про відмову від апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у її задоволенні з огляду на те, що із наведеного відповідачем у вказаній заяві формулювання підстав відмови від апеляційної скарги не вбачається, що остання не порушує його прав і охоронюваних законом інтересів. Крім того, як уже зазначалося вище, обґрунтованих пояснень з приводу підстав відмови від апеляційної скарги та наявності у представника відповідача ОСОБА_5 повноважень на підписання такої заяви, представник відповідача на вимогу суду не надав.

Також, колегією суддів було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, яке додане до апеляційної скарги. Підстави відмови будуть викладені у мотивувальній частині постанови.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 01.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» (покупець) було укладено Договір №1785 купівлі-продажу товару (далі, Договір), за умовами якого позивач зобов'язався передати покупцю згідно з умовами договору товар - засоби захисту рослин та добрива, а відповідач зобов'язався, зокрема, прийняти товар на умовах, визначених договором; провести оплату за товар в строк і на умовах, вказаних в ст.5 цього договору (пункти 1.1., 6.1., 6.2. Договору).

За змістом пунктів 2.1., 2.2. Договору асортимент товару, його кількість, графік поставки окремих партій, ціна визначаються у додатку (додатках) до даного договору, які є його невід'ємною частиною. Всі рахунки та накладні документи, що виписані в період дії даного договору є його невід'ємною частиною.

За змістом пункту 3.1. Договору продавець зобов'язується передати товар покупцю на умовах DDP - склад покупця, у відповідності до правил «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Товар вважається переданим покупцю з моменту підписання видаткових накладних покупцем. Днем передачі товару вважається дата поставки товару на склад покупця (пункти 3.2. - 3.3. Договору).

У статті 5 Договору сторони врегулювали порядок розрахунків за товар та домовились, що покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатку (додатках), що є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до частини 2 статті 524 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що ціна на товар, графік поставки окремих партій товару та загальна сума договору буде визначатися у додатку (додатках) до даного договору у національній валюті України (гривня) та грошовому еквіваленті в іноземній валюті (долар США), виходячи із середньозваженого курсу продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України на день підписання даного договору (чи відповідного додатку (додатків) до даного договору (пункт 5.1. Договору).

Оплата вартості товару, зазначеної в додатку (додатках) до даного договору, здійснюється покупцем в національній валюті України (гривнях), виходячи із міжбанківського валютного курсу продажу долара США до гривні, який вказано на сайті: http://minfin.com.ua/currency/mb/archive/usd/. Еквівалент вартості товару у відповідній валюті фіксується в додатку (специфікації) до договору (пункт 5.2. Договору).

Зобов'язання покупця по оплаті вважаються виконаними з дати списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Покупець не відповідає за можливу затримку із зарахуванням обслуговуючим банком продавця грошових коштів, переказаних покупцем в якості оплати, на поточний рахунок продавця (пункт 5.3. Договору).

Відповідно до пункту 5.4. Договору оплата вартості товару, зазначеної у відповідному додатку (додатках) до даного договору, проводиться наступним чином: 25% вартості товару оплачується покупцем до 05 квітня 2015 року, остаточний розрахунок за отриманий товар покупець зобов'язується здійснити до 15 жовтня 2015 року.

Згідно із доданим до матеріалів справи додатком № 1 від 01.04.2015 до Договору №1785 купівлі-продажу від 01.04.2015 (специфікацією), який підписаний сторонами та скріплений їх печатками, сторонами визначено найменування товару - Вітазим; виробник - Плант Дизайн; одиниця виміру - л; кількість товару - 1530л; ціна товару за 1л без ПДВ в гривнях - 435,81 (еквівалент ціни товару за 1л без ПДВ в доларах США - 18,49); курс долара США на міжбанківському валютному ринку України до гривні на день підписання договору (та/або даного додатку) - 23,57; загальна вартість товару без ПДВ в гривнях - 666789,30 (еквівалент загальної вартості товару без ПДВ в доларах США - 28289,70); термін поставки товару - до 15.04.15; місце передачі товару - Чернігівська обл., Бобровицький район, с.Старий Биків, вул. Леніна, 15 а.

Таким чином, відповідно до додатку №1 від 01.04.2015 до Договору купівлі-продажу (специфікації) вартість засобів захисту рослин з ПДВ (сума договору) складає - 800147,16грн., в тому числі ПДВ - 133357,86грн., що є еквівалентом 33947,64 доларів.

Відповідно до пункту 11.1. Договору він діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до моменту повного виконання сторонами обов'язків по договору.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналіз змісту Договору №1785 від 01.04.2015 свідчить, що у зв'язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу, які регулюються нормами глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положенням частини 3 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

На виконання умов договору купівлі-продажу позивачем передано відповідачу по видатковій накладній №2423 від 14.04.2015 товар - Вітазим, в кількості 1530л, вартістю з ПДВ 800147 грн.16коп.

Про отримання відповідачем товару свідчать відбиток печатки відповідача та підпис представника відповідача на вищевказаній накладній. Повноваження представника відповідача на отримання відповідних цінностей від позивача підтверджуються виданою довіреністю №12 від 14.04.2015.

Відповідачем не надано суду доказів, які спростовують факт отримання ним товару по вищевказаній видатковій накладній на суму 800 147 грн.16 коп.

Вищезазначена видаткова накладна, яка підписана уповноваженими особами сторін без будь-яких заперечень і зауважень щодо якості або кількості товару та скріплена печатками підприємств, є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин між сторонами, а відтак, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Таким чином, суд приходить до висновку про виконання позивачем належним чином взятого на себе за договором купівлі-продажу зобов'язання по передачі товару.

Як встановлено судом вище, сторонами узгоджено порядок оплати товару, згідно з яким відповідач мав сплатити 25% вартості товару до 05 квітня 2015 року, а остаточний розрахунок за товар відповідач мав здійснити до 15 жовтня 2015 року.

Як вбачається з банківської виписки з рахунку позивача (том 1, а.с. 63) відповідачем 08.04.2015 перераховано позивачу за «Вітазим» грошові кошти в сумі 200 036 грн.79 коп., що становить 25% від загальної вартості поставленого товару. Отже, зобов'язання в частині сплати 25% вартості товару відповідачем виконано.

За твердженням позивача, не спростованими відповідачем, більше грошових коштів в рахунок оплати отриманого товару від відповідача не надходило.

Отже, залишок неоплаченої вартості товару, щодо якого був поданий позов, становить 600 110 грн. 37 коп., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 по 22.05.2015 30.09.2014, який підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств (том 1, а.с. 21).

Підписавши зазначений акт звірки взаємних розрахунків без зауважень, відповідач тим самим також вчинив дії, що підтверджують існування правовідносин та належне виконання позивачем зобов'язань за видатковою накладною, зокрема, і щодо якості поставленого товару.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 600 110 грн. 37 коп., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви, враховуючи положення Договору, є таким, що настав. Сплату вказаної суми заборгованості відповідачем не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано.

Отже, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, у зв'язку з чим колегія суддів вважає висновки місцевого господарського суду щодо стягнення з відповідача визначеної суми основного боргу обґрунтованими.

Посилання відповідача на те, що позовні вимоги ТОВ «Агрозахист Донбас» не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що продавцем на виконання умов Договору було поставлено відповідачу товар неналежної якості, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

За змістом частини 1-2 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до статті 674 Цивільного кодексу України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 2.3. Договору та Додатку 1 до нього товар, що передається покупцю, є оригінальною продукцією виробників провідних компаній світу, а його якість відповідає сертифікатам якості (аналізу) або їх копіям підприємства (фірми) - виробника. Копії сертифікатів якості підприємств (фірм) - виробників на товар, що поставляється на умовах цього Договору, надаються одночасно з передачею товару.

За змістом частини 1-2 статті 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років. Строк для виявлення недоліків товару, що перевозився або був відправлений поштою, обчислюється від дня одержання товару в місці призначення.

Відповідно до пункту 8 статті 269 Господарського кодексу України, позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Умови приймання товару по кількості та якості погоджені сторонами у розділі 4 Договору.

Так, відповідно до пункту 4.1. Договору приймання Товару по кількості і якості проводиться покупцем момент його передачі від продавця.

В момент передачі Товару покупець повинен перевірити кількість та якість Товару, а також відсутність пошкоджень Товару, а при їх виявленні повідомити про це продавця (пункт 4.2. Договору).

Згідно пункту 4.3. Договору у разі виявлення покупцем можливих недоліків Товару, він має скласти відповідний Акт та негайно повідомити про це продавця. Акт складається з обов'язковою присутністю представника продавця. В разі, якщо представник продавця не з'явився для складення Акту протягом 24 годин, з моменту його повідомлення, зазначений вище Акт може бути складений покупцем за участю представника Торгово-Промислової Палати України та/або в односторонньому порядку. Сторони дійшли згоди, що такий Акт буде мати юридичну силу для сторін.

Якщо продавцеві протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня отримання Товару покупцем не надходить повідомлення про недоліки Товару, Товар вважається прийнятим покупцем, як такий, що відповідає вимогам (пункт 4.4. Договору).

У відповідності до пункту 4.5. Договору претензії покупця розглядаються продавцем і визнаються обґрунтованими тільки за умови дотримання покупцем вищезазначених вимог, а також інструкцій виробника по транспортуванню, зберіганню та застосуванню Товару, які продавець зобов'язаний передати покупцю разом із Товаром.

Згідно пункту 4.6. Договору право власності на Товар, а також ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження Товару переходить до покупця після передачі Товару та підписання відповідних документів (накладних), що свідчать про прийом покупцем Товару.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач у передбаченому Договором порядку та у встановлені строки повідомляв позивача про будь-які недоліки товару.

Видаткова накладна про приймання товару та акт звірки взаємних розрахунків підписані уповноваженим представником відповідача без жодних зауважень щодо якості товару.

Претензія №18-09/45 від 19.11.2015 (том 1. а.с. 118), на яку посилається відповідач, була пред'явлена позивачу із порушенням умов розділу 4 Договору та норм статей 673, 680 Цивільного кодексу України, а також статті 269 Господарського кодексу України. Крім цього, вказана претензія ґрунтується на тому, що товар нібито не забезпечив «прогнозованої прибавки врожаю». Однак така юридична конструкція як «прогнозована прибавка врожаю» є суб'єктивним уявленням відповідача про якісні характеристики товару, а тому не може свідчити про неякісність переданого позивачем товару. Крім того, в підтвердження своїх доводів про передання неякісного Товару, що стало причиною відсутності «прогнозованої прибавки врожаю», відповідачем не додано жодного належного та допустимого доказу: не надано доказів використання препарату у сільгоспвиробництві, належного застосування вказаного препарату відповідно до інструкції виробника у визначених пропорціях, тощо, а також власне доказів наявності чи відсутності того чи іншого врожаю сільськогосподарських культур (порівняльних таблиць у співвідношенні до інших господарств, періодів збору урожаю), висновків, довідок компетентних органів з даного приводу.

Заперечення відповідача щодо якості товару ґрунтується на Звіті про наукове дослідження зразка стимулятора росту ТОВ «Науково-сервісна фірма «ОТАВА» від 04.02.2016, однак даний звіт взагалі не містить ані доказів правоздатності ТОВ «Науково-сервісна фірма «ОТАВА» на проведення такого дослідження, ані даних стосовно того, ким, коли та за яких обставин брались відбори зразків для дослідження.

З приводу заявленого відповідачем клопотання про призначення у справі судової експертизи для визначення наявності у складі препарату «Вітазим», який був придбаний у позивача, елементів та вітамінів, заявлених виробником, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Судова експертиза за своєю суттю є дослідженням експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні суду.

Водночас, судова експертиза має призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування. Відповідна правова позиція викладена у пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи».

Колегія суддів, з огляду на вищевстановлені обставини справи, приймаючи до уваги відсутність належних і допустимих доказів пред'явлення відповідачем у порядку, передбаченому Договором купівлі-продажу, вимог до позивача щодо якості товару, не знаходить правових підстав для призначення у справі судової експертизи, а відтак, і для задоволення вказаного клопотання відповідача.

Крім суми основного боргу позивач, з посиланням на пункт 8.5. Договору купівлі-продажу та норми чинного законодавства, просив стягнути з відповідача 60 011 грн.03 коп. штрафу за порушення строків оплати товару.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України порушення боржником взятих на себе зобов'язань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні до нього встановлених законом та договором мір відповідальності, зокрема і у нарахуванні неустойки.

Згідно із частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частини 2 вказаної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до пункту 8.5. Договору покупець в разі порушення строків оплати вартості товару, що визначені пунктом 5.4. Договору, більше ніж на 10 (десять) банківських днів, сплачує продавцеві штраф у розмірі 10% від вартості поставленого, але неоплаченого товару, зазначеної у відповідному додатку (додатках) до даного договору в гривнях.

Колегія суддів, здійснивши перевірку правильності обчислення позивачем суми штрафу, встановила, що наданий позивачем розрахунок відповідає фактичним обставинам справи, здійснений з урахуванням умов договору, і є арифметично вірним.

Враховуючи те, що наявними у справі доказами підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого від позивача товару понад десять банківських днів, суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача 60 011 грн. 03 коп. штрафу є обґрунтованою та правомірно задоволена судом першої інстанції.

В силу частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказану норму закону, позивач просив стягнути з відповідача 3 107 грн. 42 коп. 3% процентів річних, нарахованих за період з 16.10.2015 по 17.12.2015, та 12 002 грн. 21 коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з 16.10.2015 по 17.12.2015.

Разом з тим, як вбачається із розрахунку інфляційної складової боргу та вірно зазначено судом першої інстанції, фактично інфляційні нараховані позивачем за листопад 2015 року.

В ході перевірки правильності обчислення інфляційної складової боргу та 3% річних, судом встановлено, що розрахунок здійснений з урахуванням фактичних обставин справи та арифметично вірно.

Враховуючи, що факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання підтверджується матеріалами справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 107 грн. 42 коп. 3% процентів річних та 12 002 грн. 21 коп. інфляційних нарахувань підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі про задоволення позовних вимог обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.02.2016 у справі №927/39/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.02.2016 у справі №927/39/16 залишити без змін.

Матеріали справи №927/39/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

О.І. Лобань