РІШЕННЯ

16 червня 2016 року Справа № 913/545/16

Провадження №16/913/545/16

За позовом Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрзовніштрейдінвест, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 65197 грн. 18 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання Богуславська Є.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 07.12.2015 № 05/33;

від відповідача: представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Обставини справи: Приватне акціонерне товариство Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ (далі ПАТ Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ ) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом від 08.04.2016 № 05/юд-263 до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрзовніштрейдінвест (далі ТОВ Укрзовніштрейдінвест) про стягнення заборгованості в сумі 65197 грн. 18 коп. за договором поставки від 15.01.2014 № 59КИПиА/01-14. З них:

- 39041 грн. 10 коп. основний борг;

- 2264 грн. 09 коп. 3% річних за період з 16.04.2016 по 08.04.2016;

- 23891 грн. 99 коп. інфляційне збільшення суми боргу за період з 16.04.2016 по 08.04.2016.

Позивач, посилаючись на статті 173, 193, 231, 232 Господарського кодексу України (далі ГК України), статті 204, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами у справі договору щодо своєчасної оплати товару.

Відповідач правом участі у судових засіданнях не скористався, витребувані судом документи не надав.

До матеріалів справи позивач надав акт звірення взаємних розрахунків за період з 31.03.2014 по 31.05.2016 від 07.06.2016, надісланий відповідачу для підтвердження суми боргуу08.06.16, але відповідач не прийняв участі в звіренні розрахунків і акт підписаний тільки зі сторони позивача.

Між сторонами у справі укладено договір постачання товару від 15.01.14 №59/КИПиА (далі - договір), на підставі якого продавець (позивач) зобовязується передати у власність покупця товар повітря КИП, в кількості, ціні, якості та строки, передбачені вказаним договором, а покупець (відповідач) зобовязується прийняти та оплатити товар на умовах та в порядку, визначених даним договором.

Додатковою угодою від 07.02.2014 № 1 було встановлено нову ціну повітря КИП, яка складає за 1000 м3 300, 00 грн. у т.ч. ПДВ - 50,00 грн.

Відповідно до умов п.2.5 договору розрахунок за спожите повітря КИП покупець зобовязаний провести до 15 числа місяця наступного за звітним.

За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки і відповідає вимогам правового інституту поставки (ст.ст.265-267 ГК України).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію, передбачену договором, на суму 39041,10 грн., а відповідач отримав продукцію за вказаним договором, що підтверджено матеріалами справи актами приймання-передачі виконаних робіт, підписаними обома сторонами договору без доповнень та зауважень, і рахунками фактурами (а.с.16-21).

Відповідач не оплатив товар, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду, вказуючи про порушення відповідачем вимог закону і умов укладеного договору в частині оплати товару і просить стягнути з відповідача борг за поставлений товар в сумі 39041,10 грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем обовязків по договору, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 23891,99 грн. за період червня 2014 року по квітень 2016 року (включно), 3% річних в сумі 2127,47 грн. за період з 16.04.14 по 08.04.16.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ч.1 ст.173, ст.193 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, повинно бути виконано належним чином відповідно до вимог закону, умов договору.

Згідно ст.610 порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Договором поставки товару від 15.01.14 №59/КИПиА, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобовязань по сплаті вартості поставленої продукції.

Позивач поставив відповідачу товар на суму 39041,10 грн., що належним чином в порядку ст.ст.33, 34 ГПК України підтверджено матеріалами справи. Так, згідно актам приймання-передачі товару від 31.03.14 на суму 18819, 30 грн., від 30.04.14 на суму 16589,70 грн., від 31.05.14 на суму 3632, 10 грн. позивач поставив, а відповідач отримав повітря КИП та А на суму 39041,10 грн. Тобто, позивач довів суду факт поставки товару відповідачу на вказану суму грошей. Таким чином, позивач, у відповідності до умов договору та вимог закону, має право на стягнення боргу з відповідача в заявленій сумі 39041,10 грн.

Вимоги про стягнення інфляційних нарахувань слід задовольнити повністю на підставі ст.625 ЦК України, оскільки відповідач, як боржник, який прострочив виконання грошового обовязку, зобовязаний сплатити борг позивачу з врахуванням інфляційних втрат. Сума інфляційних втрат 23891,99 грн. підлягає до задоволення повністю.

Позов в частині 3% річних слід задовольнити також на підставі ст.625 ЦК України частково на суму 2260,02 грн. за період з 16.04.14 по 08.04.16, виходячи з умов укладеного сторонами договору і суми боргу у розмірі 39041,10 грн., який відповідач зобовязаний був оплатити до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню: з відповідача слід стягнути борг в сумі 39041,10 грн. за поставлену продукцію, інфляційні витрати на суму боргу у розмірі 23891,99 грн. і 3% в сумі 2260,02 грн. за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобовязання за вказаним договором поставки на користь позивача.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.173, 193 ГК України, ст.ст.265-267, 625, 629, 655, 692 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзовніштрейдінвест», 93403, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Пивоварова, б. 5, ід. код 14295594 на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ», 93403, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Пивоварова, б.5, ід. код 33270581 заборгованість в сумі 39041,10 грн., інфляційні нарахування в сумі 23891,99 грн., 3% річних в сумі 2260,02 грн., витрати на судовий збір в сумі 1377,91 грн., видати наказ.

3. В решті вимог відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Рішення підписане 21.06.16

Суддя Р. Шеліхіна