КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" червня 2016 р. Справа №17/019-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Колошина О.В. (представник за довіреністю), Парненко С.В (директор)

від відповідача: Берездецький Ю.М. (представник за довіреністю)

від скаржника: Ковальчук Д.В. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

на ухвалу господарського суду Київської області

від 11.05.2012 р.

у справі №17/019-12 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельної фірми „Монолітбуд"

до Державного підприємства Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт"

про стягнення 175 214,49грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.05.2012 р. затверджено мирову угоду у справі №17/019-12, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельною фірмою „Монолітбуд" та Державним підприємством Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт". Припинено провадження у справі №17/019-12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельної фірми „Монолітбуд" до Державного підприємства Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" про стягнення 175 214,49грн.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 11.05.2012 р. у справі №17/019-12 та ухвалити нову, повернути будівлю ПТОР (пункт технічного обслуговування і ремонту) загальною площею 1041 кв. м. балансоутримувачу ДП МОУ "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 01.06.2016 р. задоволено клопотання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про поновлення строку для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 11.05.2012 р у справі №17/019-12; відновлено Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 11.05.2012 р. у справі №17/019-12; прийнято апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.05.2012 року у справі № 17/019-12 до провадження для з'ясування наявності правового зв'язку між скаржником та сторонами у справі; розгляд апеляційної скарги призначено на 15.06.2016 року; зобов'язано скаржника надати суду правове та документальне обґрунтування порушення їх прав оскаржуваною ухвалою суду, станом на час винесення оскаржуваної ухвали.

13.06.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначив, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що остання не відповідає вимогам матеріального права, зокрема ч.3 ст.31 Цивільного кодексу України, вимогам норм процесуального права, зокрема ст. 33, ч.1, ч.2 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

15.06.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від скаржника надішли письмові пояснення, в яких скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала впливає на інтереси держави в особі Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, посилаючись на те, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква є установою Міністерства оборони України, до повноважень якої віднесено облік будівель державних підприємств, а тому постає необхідність в оскарженні ухвали суду від 11.05.2012 р., оскільки оскаржуваною ухвалою відчужено державне майно державного підприємства створеного Міністерством оборони України, порушено порядок відчуження об'єктів державної власності, порушено права та інтереси держави в особі Міністерства оборони України.

15.06.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України та Фонд державного майна України.

Колегія суддів відхиляє клопотання скаржника про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України та Фонд державного майна України, як таке, що заявлене скаржником передчасно, оскільки судом апеляційної інстанції з'ясовується наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, а не розглядається спір по суті.

Дослідивши доводи апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, відзив на апеляційну скаргу, письмові пояснення скаржника, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна фірма „Монолітбуд" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" про стягнення 175214,49 грн. заборгованості за договором підряду №21/03-10 від 21.03.2010 р.

В ході вирішення спору сторони виявили намір мирно врегулювати спір, у зв'язку з чим 11.05.2012 р. до канцелярії господарського суду Київської області від представників сторін надійшла заява про затвердження мирової угоди (вх. № 7654 від 11.05.2012р.) разом з мировою угодою від 10.05.2012р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.05.2012 р. затверджено мирову угоду у справі №17/019-12, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельною фірмою „Монолітбуд" та Державним підприємством Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт". Припинено провадження у справі №17/019-12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельної фірми „Монолітбуд" до Державного підприємства Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" про стягнення 175214,49 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України, право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, мають сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

При цьому судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. У мотивувальній частині судового акту повинні міститися висновки суду про права та обов'язки такої особи, або в резолютивній частині судового рішення має бути прямо вказано про права та обов'язки цієї особи. У такому випадку судовий акт порушує не лише матеріальні права особи, а й її процесуальні права. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Згідно зі ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 16.09.2015 р. у справі №927/1891/14.

Таким чином, апеляційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква розглядається судом апеляційної інстанції із з'ясуванням перш за все питання, чи стосується оскаржувана ухвала суду у даній справі прав і обов'язків зазначеної особи; участь скаржників у спірних правовідносинах вирішується судом апеляційної інстанції за наслідком розгляду справи з урахуванням порядку та меж розгляду апеляційної скарги.

Скаржником в апеляційній скарзі зазначено, що затвердженою мировою угодою незаконно відчужено з державної власності нерухоме майно, яке перебувало на балансі Державного підприємства Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" та обліковується в Квартирно-експлуатаційному відділі м. Біла Церква в госпрозрахунковому фонді. Всі фонди, які перебувають в управлінні державного підприємства Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" наділені йому Міністерством оборони України та перебувають в державній власності, а тому будівля ПТРО не могла бути вилучена з фонду державної власності у приватну власність лише за згодою державного підприємства.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до зазначеної мирової угоди сторони домовились про наступне: Державне підприємство Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" в добровільному порядку в рахунок погашення заборгованості передає у власність Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельній фірмі „Монолітбуд" нежитлову будівлю ПТОР (пункт технічного обслуговування і ремонту), загальною площею 1041 кв.м., залишкова балансова вартість будівлі становить 102139,75 грн., що знаходяться за адресою: вул. Куценка, 5 „б", м. Біла Церква, Київська область, а позивач відмовляється від стягнення з відповідача боргу в сумі 175214,49 грн. Крім того, сторони погодили, що судові витрати у даній справі зі сплати судового збору в сумі 3505 грн. покладаються на позивача.

В матеріалах справи міститься копія довідки Державного підприємства Міністерства оборони України „Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" від 10.04.2012 р. №34 (підписана ТВО начальника ДП МОУ „БЦУВБР" Радченко М.М.), відповідно до якої пункт технічного обслуговування, який знаходиться за адресою: м. Біла Церква, Київська область, військове містечко №2 прийнятий на баланс підприємства 01.02.2004 р., згідно наказу державного секретаря Міністерства оборони України №34 від 05.07.2003 р. з залишковою балансовою вартістю - 153140,00 грн. Станом на 01.04.2012 р. залишкова вартість будівлі становить 102139,75 грн.

В апеляційній скарзі скаржник, зокрема посилається на порушення порядку відчуження військового майна, яке знаходиться в управлінні Міністерства оборони України, проте скаржником не наведено жодних доводів щодо існування правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, яким чином порушені права та інтереси оскаржуваною ухвалою.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року N 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 № 6-885цс15 право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що права скаржника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква оскаржуваною ухвалою не порушені, питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, в даному випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження, що відповідно є підставою для припинення апеляційного провадження.

Крім того колегія суддів вказує на те, що до відзиву на апеляційну скаргу додано копію листа-відповіді №2/557 від 19.08.2015 р. начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на телефонограму №157 від 19.08.2015, з якої вбачається, що скаржнику було відомо про існування оскаржуваної ухвали з 2012 р., зокрема начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Соловійченко В.О. зазначає, що до КЕВ м. Біла Церква (скаржник) у 2012 році надходили документи, згідно яких Державне підприємство Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" на підставі ухвали господарського суду Київської області у справі №17/019-12 від 11.05.2012 року про затвердження мирової угоди передало у власність ТОВ ВБФ "Монолітбуд" нежитлову будівлю ПТОР площею 1041 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Куценка, м. Біла Церква, Київської обл.

Отже, скаржником при зверненні з апеляційною скаргою, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, було зазначено неправдиві відомості щодо часу, з якого йому стало відомо про існування оскаржуваної ухвали.

Як зазначено в пар. 72 рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЕСПЛ) від 25.07.02 р. у справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України", у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У справі "Рябих проти Росії" (п.52) ЕСПЛ постановив, що правова певність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Повноваження вищих судів щодо перегляду мають використовуватися для виправлення судових помилок і неправомірних судових рішень, а не для того, щоб розглядати по новому справи.

У справі №7/4-21/52 "Пономарьов проти України" ЕСПЛ наголосив на тому, що поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності. На дане рішення ЕСПЛ посилався і Конституційний Суд України у рішенні від 11.03.2010 року №8-рп/2010, зазначивши, що одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

У постанові від 15 жовтня 2015 року у справі №15/299 Вищий господарський суд України наголошував на тому, що скасування судового рішення після того, як воно набуло статусу остаточного та не підлягало оскарженню, є втручанням в право заявника на мирне володіння своїм майном із посиланням на справу ЕСПЛ Brumarescu vs Romania.

У справі №22ц-6564/10 "Світлана Науменко проти України" ЕСПЛ зазначав, що "повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішення.

Враховуючи те, що скаржником подано апеляційну скаргу з порушенням строку апеляційного оскарження на чотири роки, що є значним періодом, враховуючи те, що в судовому засіданні судом апеляційної інстанції було встановлено, що скаржник ввів суд в оману щодо дійсної дати, коли він дізнався про існування ухвали господарського суду Київської області від 11.05.2012 року у справі №17/019-12, а також враховуючи те, що скаржником не доведено чим саме порушується його права оскаржуваною ухвалою суду, колегія суддів вважає, що перегляд оскаржуваної ухвали у апеляційному порядку суперечитиме вимогам верховенства права, а саме принципу res judicata.

Керуючись ст. ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква ухвалу господарського суду Київської області від 11.05.2012 р. у справі №17/019-12 припинити.

2. Матеріали справи №17/019-12 повернути до господарського суду Київської області.

3. Ухвалу може бути оскаржено до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

4. Копію ухвали направити сторонам, скаржнику.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко