КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/25536/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Ропій Л.М.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Лімонтова В.С.

від відповідача -1: не з'явилися;

від відповідача - 2: Куценко О.В.;

розглянувши

апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний,

виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 30.03.2016 року

у справі № 910/25536/15 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Державного підприємства "Науково-дослідний,

виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Арктика

Адвертайзинг"

2) Комунального підприємства "Київблагоустрій"

про стягнення 409 389,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 року у справі № 910/25536/15 прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М.; судді: Пашкіна С.А., Ропій Л.М.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду № 09-52/2271/16 від 14.06.2016 р. справу № 910/25536/15, у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.06.2016 р., справу № 910/25536/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Ропій Л.М., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського від 14.06.2016 року прийнято вказану вище апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи №910/25536/15 за участю уповноважених представників сторін.

В судове засідання 14.06.2016 року представник відповідача 1 не з'явився.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача 1, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1.2 та 3.1 Статуту ДП "Агрокомбінат "Пуща Водиця", затвердженого наказом Мінагрополітики України № 687 від 26.11.2013 року, зареєстрованого 17.12.2013, підприємство утворено в червні 1944 року з метою задоволення попиту населення в рослинницькій, тваринницькій, грибній продукції, шляхом її виробництва, переробки та реалізації. На балансі позивача перебувають павільйон торговий з обладнанням, який був розміщений біля зупинки тролейбуса №26 "Вулиця Порика" по проспекту Правди, що в Подільському районі м. Києва (далі - торговий павільйон №1), та павільйон торговий, що був розміщений в м. Києві по вул. Гречка,20 (далі - торговий павільйон № 2) на земельній ділянці, яка належить Позивачу на праві постійного користування відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 003918, виданого Київською міською державною адміністрацією 15.07.1998 року. Відповідно до Інвентарної карточки №5354 від 31.12.2004 року (з послідуючими змінами) первісна вартість торгового павільйону №1 з прилавком, столешницею, ролетами, вітриною та вагами електронними складає 57 196,31 грн., залишкова - 4 293,87 грн. Згідно з Інвентарною карточкою № 80 від 31.12.2002 року (з послідуючими змінами), первісна вартість торгового павільйону № 2 складає 2 343,00 грн., залишкова - 166,69 грн.

Близько 3 години ночі 29 травня 2015 під час огляду території ДП "Агрокомбінат "Пуща-Водиця" біля зупинки тролейбуса № 26 "Вулиця Порика" по проспекту Правди, що в Подільському районі м. Києва, оперативно черговою службою охорони було виявлено відсутність торгового павільйону № 1 із обладнанням. Станом на 29.05.2015 року в торговому павільйоні також знаходився холодильник, два калькулятори, тепловентилятор, касовий апарат ЕККА, ваги циферблатні, гирі, а також харчова продукція, що швидко псується (Перелік продукції та її вартість на загальну суму 14 428,90 грн. зазначені в Довідці Позивача № 550 від 29.05.2015 року

Від продажу своєї продукції у вищевказаному павільйоні Позивач отримував в середньому доход 5 500,00 грн. на день.

Окрім того, 29.05.2015 року о 06.00 годині від служби охорони Позивача на адресу адміністрації Позивача також надійшла інформація, що біля кіоску, що розташований поруч з "СТО. МИЙКА. АВТОМАГАЗИН" за адресою: м. Київ, вул. Маршала Гречка, 20-д відбувся несанкціонований демонтаж торгового павільйону № 2 тими ж людьми, які вчиняли демонтаж торгового павільйону №1.

05.06.2015 року Позивач звернувся до КП "Київблагоустрій" з вимогою за власний рахунок повернути ДП "Агрокомбінат "Пуща-Водиця" торгові павільйони та відшкодувати збитки від вартості зіпсованої харчової продукції на загальну суму 14 428,90 грн., яка знаходилася в торговому павільйоні № 1, оскільки павільйон демонтовано неправомірно, зокрема, без попередження ДП "Агрокомбінат "Пуща-Водиця".

У відповідь на вищевказану вимогу Позивача Відповідач-1 листом №043-774 від 26.06.2015 року з посиланням на власні приписи № 1407916, № 1412378 повідомив, що тимчасові споруди були демонтовані на підставі доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Товариством з обмеженою відповідальністю "Арктика-Адвертайзинг" (Відповідач-2), а також зазначив, що відповідно до ті. 13.3.5 Правил благоустрою міста Києва демонтовані тимчасові споруди повертаються власнику на підставі акта приймання-передачі після відновлення благоустрою на місці їх самовільного розміщення та відшкодування витрат з їх демонтажу, перевезення, розвантаження та зберігання в установленому порядку.

Вимогою № 880 від 27.07.2015 року Позивач в черговий раз звернувся до Відповідача-1 з проханням за власний рахунок повернути ДП "Агрокомбінат "Пуща-Водиця" торгові павільйони та відшкодувати збитки від вартості зіпсованої харчової продукції на загальну суму 14 428,90 грн., яка знаходилася в торговому павільйоні №1, а також відшкодувати підприємству упущену вигоду в розмірі 255 500 грн. Вимога з аналогічним змістом за № 881 від 27.07.2015 року була направлена на адресу ТОВ "Арктика-Адвертайзинг".

КП "Київблагоустрій" прохання ДП "Агрокомбінат "Пуща-Водиця" не задовольнило, надало лист за № 043-1050 від 26.08.2015 року, яка ідентична листу Відповідача- 1 за № 612 від 05.06.2015 року. ТОВ "Арктика-Адвертайзинг" відповіді ДП "Агрокомбінат "Пуща-Водиця" взагалі не надало.

В позовній заяві позивач зазначав, що окрім прямих матеріальних збитків, відповідачами завдано збитків позивачу у вигляді упущеної вигоди. Внаслідок неможливості здійснювати торговельну діяльність Позивач щодня втрачає дохід в середньому 5500,00 грн. Враховуючи, що демонтаж був здійснений Відповідачами 29.05.2015, то станом на 08.09.2015 кількість робочих днів, за які Позивач втратив доход, становить 71 робочий день, а отже сума упущеної вигоди станом на 08.09.2015 р. становить 390500,00 грн. (71 (робочі дні) х 5500,00 грн. (середній дохід в день). В цілому Відповідачами Позивачу завдано збитків на загальну суму 404928,90 грн. (14428,90 грн. (вартість зіпсованої продукції) +390500,00 грн. (упущена вигода у вигляді неотриманого доходу).

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 27.09.2014 року, 15.10.2014 року Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було видано приписи №1407926, №1412378, за змістом яких було запропоновано власнику ТС усунути виявлені порушення правил благоустрою м. Києва, а саме надати протягом 7 (семи) робочих днів документацію на ТС та демонтувати ТС власними силами.

У зв'язку з невиконанням позивачем приписів №1407926, №1412378 на підставі доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 157/05-15 (лист від 26.05.2015 року №064-5088) за замовленням Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю "Арктика Адвертайзинг" було проведено демонтаж павільйонів по вул. Гречка, 20 та проспекту Правди (біля зупинки тролейбуса №26) у м. Києві, про що складено акти демонтажу № 165-А, №156-А.

Водночас судом встановлено та не спростовано позивачем під час розгляду справи, останній, в порушення положень п.п. 2.3., 2.4., 2.5., 2.6. Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, власників (користувачів) майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва (в редакції рішення Київської міської ради № 62/62 від 24 лютого 2011 року) не звертався до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою про укладення договору пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою, оскільки матеріали справи зворотного не містять.

Таким чином, правові підстави розміщення та використання знесеного торгівельних павільйонів (МАФ) за адресою: вул. Гречка, 20 та проспект Правди (біля зупинки тролейбуса №26) у м. Києві для здійснення торгівлі відсутні, в силу порушення положень норм чинного законодавства щодо звернення до відповідача з пропозицією про укладення договору про пайову участь в утриманні об'єктів благоустрою та дотримання відповідного порядку по укладенню такого договору.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що акти демонтажу № 165-А, №156-А від 29.05.2015 року не відповідають вимогам п.п. 13.3.4., 13.3.5. Правил благоустрою міста Києва з огляду на наступне.

В силу п. 13.3.1 Правил благоустрою міста Києва, у разі виявлення самовільно встановлених малих архітектурних форм, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив'язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вноситься припис його власнику (особі, яка здійснила встановлення) з вимогою усунення порушень шляхом демонтажу об'єкта протягом семи робочих днів, крім тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, відсутніх в матеріалах єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва, на демонтаж яких надається один робочий день. Власник (особа, яка здійснила встановлення) проводить демонтаж з обов'язковим відновленням благоустрою території.

Відповідно до Положення про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА), затвердженого розпорядженням Київської міської ради від 27 січня 2011 року №94, зі змінами відповідно до розпорядження КМДА від 12.12.2012 року № 1205, до повноважень Департаменту належить, зокрема, здійснення контролю за станом благоустрою міста, а також контролю за дотриманням та здійсненням заходів, спрямованих на виконання Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Правил благоустрою м. Києва.

Відповідно до покладених на нього завдань Департамент вживає заходів щодо впорядкування об'єктів благоустрою міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених об'єктів та споруд, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів, механізмів тощо; виявляє тимчасові споруди, що розміщені без відповідної документації, та застосовує заходи впливу до власників відповідно до законодавства України та Правил благоустрою м. Києва

Департамент має право, зокрема, вимагати: від підприємств, установ, організацій, суб'єктів підприємницької діяльності та громадян, у власності або користуванні яких знаходяться території, будівлі споруди, інженерні мережі, транспортні магістралі тощо усунення виявлених порушень Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Правил благоустрою міста Києва, а також вживати заходів щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства України у сфері благоустрою; здійснювати контроль в межах компетенції за демонтажем безхазяйного майна, самовільно розміщених об'єктів та споруд, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів, механізмів тощо.

Підпунктом 5.10 Положення встановлено, що департамент відповідно до покладених на нього завдань здійснює у встановленому порядку демонтаж та очищення території міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених тимчасових споруд та елементів благоустрою, рекламних носіїв, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів тощо.

Приписами вищезазначеного Положення визначено, що департамент має право, зокрема, здійснювати у встановленому порядку демонтаж та очищення території міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених тимчасових споруд та елементів благоустрою рекламних носіїв, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів тощо (п. 6.7.), надавати відповідні доручення профільним структурним підрозділам, зокрема підпорядкованих комунальним підприємствам та контролювати їх виконання (п. 6.25.).

Таким чином, у разі виявлення самовільно встановленого елементу благоустрою, уповноваженим інспектором вноситься припис його власнику (особі, що здійснила встановлення, розміщення) з вимогою надати проектно-дозвільну документацію (ПДД) на її розміщення.

В подальшому, внаслідок невиконання вимог припису власником (користувачем) самовільно встановленого елементу благоустрою, Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) приймається рішення про демонтаж з метою відновлення благоустрою території.

Відповідно до п. 19.2.1. Правил благоустрою міста Києва, уповноважені працівники Головного управління контролю за благоустроєм (Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища) мають право залучати спеціалістів структурних підрозділів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), комунальних підприємств, установ та організацій, об'єднань громадян (за погодженням з їхніми керівниками) для розгляду питань у сфері благоустрою території міста, вносити приписи з вимогою усунення порушень Закону України "Про благоустрій населених пунктів" і цих Правил, складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В пункті 13.3.2. вищезазначених Правил визначено, якщо власники (особи, які здійснили встановлення) об'єктів, зазначених у пункті 13.3.1 цих Правил, ухиляються від демонтажу в строки, визначені в приписі Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), демонтаж, перевезення, зберігання таких об'єктів здійснюється Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та районними в місті Києві державними адміністраціями на підставі рішень, зазначених в пункті 13.3.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з подальшим відшкодуванням усіх витрат власником (особою, яка здійснила встановлення) тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчика для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства або малої архітектурної форми, винним у порушенні благоустрою.

За умовами п. 13.3.3. Правил благоустрою міста Києва, рішення про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив'язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, приймається Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за поданням районних в місті Києві державних адміністрацій.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є:

втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані ним збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 225 ГК України визначено, що при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Так, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

При обчисленні розміру упущеної вигоди (неодержаного прибутку) має значення достовірність (реальність) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок з доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на потерпілого.

Неодержаний прибуток - це рахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення, тобто якщо ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б отримані у випадку неналежного виконання боржником своїх зобов'язань.

При цьому, в оглядовому листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків" № 01-06/20/2014 від 14.01.2014 року визначено, що пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі виконання боржником своїх зобов'язань. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення збитків. Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

В мотивувальній частині рішення суду першої інстанції помилково були зроблені посилання на фактичні обставини не пов'язані з розглядом справи №910/25536/15. Колегія суддів не вважає за необхідне скасовувати або змінювати рішення Господарського суду міста Києва. Вказані помилки можуть бути виправленні відповідно до ст. 89 ГПК України.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовниг вимог повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 року у справі №910/25536/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/25536/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.М. Ропій

Л.Г. Сітайло