КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа№ 910/24553/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Рудченка С.Г.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 21.06.2016 року по справі №910/24553/15 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2016р.

у справі №910/24553/15 (суддя Привалова А.І.)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,на стороні позивача - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про виселення з орендованого майна та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд» (далі-відповідач) про виселення відповідача з орендованого майна, а саме: частини переходу загальною площею 22,0 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "Петрівка" (вестибюль №1); зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції, що належать останньому та знаходяться за адресою: станцію метро "Петрівка" (вестибюль №1).

Позов мотивований закінченням строку дії договору оренди, в зв'язку з чим у відповідача виникло зобов'язання звільнити займане приміщення та повернути майно позивачу.

09.03.2016р. від позивача до Господарського суду міста Києва надійшла заява, в якій останній уточнив п.3 позовної заяви, виклавши його в наступній редакції: «Зобов'язати ТОВ "Волна Трейд" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-б; ) у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати свої тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що належать ТОВ "Волна Трейд" та знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро "Петрівка" (вестибюль №1), загальною площею 22,0 кв.м., згідно з викопіюванням зі Схем тимчасового розташування МАФ».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.03.2016р. у справі №910/24553/15 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції від 31.03.2016р., відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надала суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Також, позивач подано клопотання, в якому просить суд розглядати справу за його відсутністю.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та в судові засідання не з'явився, своїх повноважних представників не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи зазначене вище клопотання та те, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх, проти чого також не заперечує представник третьої особи, присутній у судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи та заслухавши представника третьої особи, судова колегія встановила наступне:

26.03.2012 року між Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, а також позивачем був укладений Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №159 (далі-Договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради "Про надання дозволів на продовження дії договорів оренди, на укладення договорів суборенди, внесення змін до рішень Київської міської ради та внесення змін до договорів оренди", а саме: від 22.09.2011р. №66/6282 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроет", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (об'єкт оренди), що знаходиться за адресою: станція метро "Петрівка" (вестибюль №1), Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що об'єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроет", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 22,0 кв.м. та зазначена в викопіюванні зі схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Пунктом 2.3 Договору сторони погодили, що опис технічного стану об'єкта оренди та дата його передачі орендарю, його склад зазначаються в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

У відповідності до п.4.15 Договору орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі Комунальному підприємству "Київський метрополітен". Акт приймання - передачі об'єкта оренди підписується орендодавцем, орендарем та Комунальним підприємством "Київський метрополітен". У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що орендар після закінчення строку дії цього Договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії Договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим Договором.

Відповідно до п.7.6 Договору у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди Комунальному підприємству "Київський метрополітен" у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

У разі припинення дії Договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю станції метро "Петрівка" в термін, визначений п. 4.15 цього Договору від своїх тимчасових огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті Договору умов, Комунальне підприємство "Київський метрополітен", самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками) (п.8.5.6 Договору).

У пункті 9.1 Договору встановлено, що цей Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 26.03.2012р. до 24.03.2015р.

У відповідності до 9.4 Договору, цей Договір припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар, в свою чергу, прийняв в орендне користування частину приміщення вестибюлю №1, загальною площею 22,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, станція метро "Петрівка", що підтверджується Актом приймання - передачі нерухомого майна від 26.03.2012 року.

Дана обставина сторонами не оспорюється.

З матеріалів справи вбачається, що третя особа неодноразово на адресу відповідача направляла листи про припинення Договору (а.с.217-221 т.1).

Крім того, із аналогічною вимогою звертався до відповідача і позивач (а.с.29 т.1).

У зв'язку з закінченням строку дії Договору, на який його було укладено, та оскільки відповідач орендоване майно по акту прийому-передачі не повернув у встановлений Договором строк, позивач просить суд виселити відповідача з орендованого нерухомого майна та зобов'язати останнього демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що йому належать.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представника третьої особи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №159 від 26.03.2012 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Судова колегія проаналізувавши умови оскаржуваного Договору вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України.

Враховуючи, що спірне майно відноситься до комунальної власності, відносини щодо його оренди регулюються, в тому числі, і Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

У відповідності до ч.1 та 6 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено вище, на виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар, в свою чергу, прийняв в орендне користування частину приміщення вестибюлю №1, загальною площею 22,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, станція метро "Петрівка", що підтверджується Актом приймання - передачі нерухомого майна від 26.03.2012 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 26.03.2012р. до 24.03.2015 р. (п.9.1 Договору).

Пунктом 9.4 Договору передбачено, що цей Договір припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із ч.2 ст.291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на укладення договору припиняється.

Статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що можливість продовження дії договору оренди на той же термін і на тих же умовах законодавець поставив у залежність, зокрема, від відсутності волевиявлення однієї із сторін про припинення цього договору у зв'язку із закінченням терміну його дії, та зазначив про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки. Тому, будь-яке документальне підтвердження факту здійснення такої заяви припиняє договір оренди, без урахування того, чи отримано іншою стороною цю заяву, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями заяв (повідомлень, листів тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар заяву (повідомлення, лист тощо) про припинення дії договору, які надсилаються, зокрема, в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такої заяви (повідомлення, листа тощо) орендарю, яка буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.

В даному випадку, позивач та третя особа висловили свої заперечення щодо продовження терміну дії Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №159 від 26.03.2012 року шляхом направлення відповідних листів на адресу відповідача, а тому спірний Договір припинив свою дію 24.03.2015р.

Також, зазначене встановлено Господарським судом міста Києва і в рішенні від 02.12.2015р., яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016р. у справі №910/27255/15.

У відповідності до ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 7.6 Договору сторони погодили, що у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди Комунальному підприємству "Київський метрополітен" у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

У разі припинення дії Договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю станції метро "Контрактова площа" в термін, визначений п. 4.15 цього договору від своїх тимчасових огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, Комунальне підприємство "Київський метрополітен", самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками) (п.8.5.6 Договору).

Статтею 795 Цивільного кодексу України визначено, що повернення наймачем предмета договору найму, якщо ним є будівля або інша капітальна споруда (їх окрема частина), оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, у разі дострокового припинення цього Договору, у відповідача виникає обов'язок повернути позивачу протягом 30 календарних днів майно з оренди, оскільки Договір припинив свою дію, внаслідок чого орендар втратив право на користування об'єктом оренди.

Проте, відповідачем відповідно до вимог ст.ст. 33-34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження повернення за актом прийому - передачі частини приміщення вестибюлю №1, загальною площею 22,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, станція метро "Петрівка", переданої на підставі Договору.

Отже, відповідач, в порушення вищезазначених правових норм та умов Договору, не здійснив повернення об'єкту оренди, переданого на підставі Договору, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині виселення відповідача з орендованого майна (частини переходу), що знаходиться за адресою: станція метро "Петрівка" (вестибюль №1), загальною площею 22,0 кв.м., та зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що знаходяться у частині вестибюлю за адресою: станція метро "Петрівка" (вестибюль №1), загальною площею 22,0 кв.м. згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не перевірено право позивача на майно, яке було передано відповідачу в оренду, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Пунктом 5.2 Статуту Підприємства, текст якого міститься на офіційному сайті Підприємства (http://www.metro.kiev.ua/en/node/357), передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Отже, враховуючи, що майно, передача якого в оренду є предметом Договору, закріплене за Підприємством на праві господарського відання, а згідно з п. 3.2 Статуту Підприємства предметом його діяльності є, зокрема, надання в оренду приміщень, обладнання іншим підприємствам та установам, саме Підприємство має достатній обсяг повноважень як повідомляти орендаря про припинення дії Договору, так і звернутися до суду з позовом про витребування майна після закінчення строку його дії.

Аналогічної позиція дотримується Вищий господарський суд України, зокрема в постанові від 24.02.2016р. у справі №910/21717/15.

Стосовно тверджень апелянта про відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про те, що право власності чи право господарського відання (оперативного управління) на об'єкт оренди зареєстроване за позивачем, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

З 01.01.2013 року, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", запроваджена нова система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, основною метою якої є спрощення процедури державної реєстрації прав.

До вказаної дати (тобто, до 01.01.2013р.) реєстрацію речових прав на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, проводили бюро технічної інвентаризації: на земельні ділянки - територіальні органи земельних ресурсів, реєстрація іпотек та обтяжень речових прав на нерухоме майно здійснювалась нотаріусами, а свідоцтва про право власності на будівлі та споруди видавалися органами місцевого самоврядування.

При цьому, в обов'язковому порядку "перереєструвати" право на нерухомість (тобто, внести відомості про право власності чи право господарського відання до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) необхідно тільки в разі, якщо виникла необхідність її відчуження. В такому випадку "перереєстрацію" речових прав на нерухоме майно проводитиме нотаріус, який перевірить інформацію в реєстрах і перенесе її у Державний реєстр прав.

Отже, за висновками суду, відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про те, що право власності зареєстроване за Київською міською радою, а право господарського відання (оперативного управління) на об'єкт оренди зареєстроване за позивачем не свідчить про те, що об'єкт оренди, зокрема, не перебуває у комунальній власності чи на праві господарського відання позивача, а свідчить про те, що інформація про таке право не внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з огляду на особливий порядок внесення запису до вказаного реєстру, тобто після 01.01.2013р.

При цьому, судова колегія звертає увагу відповідача на те, що заявлений позивачем позов не є позовом про захист права власності, а є позовом про примусове виконання обов'язку в натурі, який виник у відповідача саме із зобов'язальних відносин (правовідносин оренди) та спрямований на відновлення порушених прав іншої сторони договору - Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Твердження апелянта про те, що термін дії Договору на даний час є продовженим та дійсним, судова колегія в силу ст.35 ГПК України не приймає до уваги, оскільки дані обставини були дослідженні судом у справі №910/27255/15 та в результаті чого було відмовлено відповідачу в задоволенні позову про визнання спірного Договору продовженим (пролонгованим).

Інші доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, судовою колегією також до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2016р. у справі №910/24553/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року у справі №910/24553/15 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/24553/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.Г. Рудченко

О.В. Агрикова