номер провадження справи 5/33/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016 Справа № 908/1106/16

За позовом: Комунального підприємства "Водоканал" (69002, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Артема, 61)

До відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (69054, АДРЕСА_1)

про стягнення 4 426,07грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: Рушинець А.О., довіреність № 7 від 11.01.2016

Від відповідача: ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_1 від 21.09.2001

СУТНІСТЬ СПОРУ:

25.04.2016 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального підприємства "Водоканал" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 4 426,07 грн.

Ухвалою суду від 25.04.2016 № 908/1106/16 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/1106/16, справі присвоєно номер провадження - 5/33/16, розгляд справи призначено на 25.05.2016. У судовому засіданні оголошувалась перерва. У судовому засіданні 13.06.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За письмовим клопотанням представників сторін розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 27.10.2005 між Комунальним підприємством «Водоканал» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір № 7221 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації. В подальшому у договір вносились зміни. Представниками позивача було проведено технічне обстеження водопроводу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, за результатами якого складено акт №514 від 06.09.2013 та акт № 515 від 06.09.2013. В акті № 514 від 06.09.2013 зазначено, що водоспоживання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 забезпечується від мережі житлового дому по водопровідному вводу d = 15 мм. Для потреб холодного водоспоживання, на вводі встановлено прилад обліку марки КВ-1,5 № НОМЕР_2, попередня держповірка здійснена у ІІІ кварталі 2009, про що свідчить Акт технічного обстеження № 376 від 03.09.2009. Прилад обліку опломбовано пломбою А « 3950», пломба збережена. Строк держповірки приладу обліку сплинув. Вказаним Актом визначено розрахунковий період без облікового водокористування, а саме: з 17.07.2013 по 30.07.2013 та складено Акт-рахунок № 7221/1 від 06.09.2013 на суму 4426,07 грн., в якому відображено розрахунок суми за відповідними об'ємами води та каналізації. Відповідачем було порушено п.3.2.3 договору, а саме експлуатація недержповіреного засобу обліку у встановлені законодавством терміни, у зв'язку з чим розрахунок витрат води на підставі п.3.3 "Правил користування…", який відповідно до п.5.14 "Правил користування…" застосовується у розумінні наведення порядку розрахунків при виявленні порушень передбачених "Правилами користування…" №190. Станом на 13.06.2016 відповідач виставлений йому акт-рахунок № 7221/1 від 06.09.2013 не оплатив. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4426,07 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Суду надано письмовий відзив, відповідно до якого позивачем неправомірно застосовано п. 5.14 Правил користування № 190, тому що засіб обліку був на водопроводі, опломбований і знаходився у належному стані, що підтверджено результатами держповірки. Облік води здійснювався належним чином. Крім того, міжповірочний інтервал для лічильника крильчастого КВ-1,5 виробництва ВАТ «Електротермометрія» м. Луцьк, який встановлено на об'єкті відповідача, складає 4 роки. Відповідач здійснив держовірку водомір 09.09.2013, в той час, як остання держповірка проводилась у ІІ кварталі 2009, тобто без порушень періодів держповірки. Крім того, нормами чинного законодавства не передбачено, що у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, розрахунок витрат води проводиться згідно із п. 3.3. Правил користування № 190, оскільки вказаний пункт застосовується лише у разі самовільного приєднання до систем централізованого водопостачання. Відповідно до п. 6.4. договору, абонент сплачує об'єм витрат води у своїх мережах внаслідок їх пошкодження, нераціонального водокористування, коли водолічильник на вводі відсутній або не працює з вини абонента відповідно до п. 3.3. «Правил користування…» за пропускною здатністю вводу водопроводу. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2005 між Комунальним підприємством «Водоканал» (далі - водоканал) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - споживач, абонент) було укладено договір № 7221 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації (далі - договір з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п. 1.1. якого водоканал забезпечує абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам: магазин АДРЕСА_2.

При цьому сторони керуються Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002, діючими Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Держжиткомгоспа України від 01.07.1994 № 65 (далі - «Правила користування …»), Правилами приймання стічних вод підприємств в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду України від 19.02.2002 № 37 (далі - «Правила приймання…»), Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скидання промислових та інших стічних вод в системи каналізації населених пунктів, зареєстрованого Міністерством юстиції України 26.04.2002 №402/6690 (далі - «Інструкція …»), Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізування м. Запоріжжя, затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради № 167 від 29.05.2003 (далі - «Правила приймання … м. Запоріжжя), Правилами експлуатації та технічними вимогами до приладів обліку питної, технічної води, промислових та госпфекальних стоків» від 20.12.1993 (далі - «Правила експлуатації…»), ГОСТом на воду питну 2874-82, ДБН 360-92, Сніп 2.04.02-84, Правилами технічної експлуатації систем комунального водопостачання і каналізації населених пунктів України» КДП 204-12 Укр.242-95.

Пунктами 3.2.3., 3.2.4. договору передбачено, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений водоканалом термін або розміщенні абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням «Правил користування …», «Правил експлуатації …» водопостачання абонента вважається без обліковим, а витрати води і об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 9.6. та 21.5. «Правил користування …», починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

Для забезпечення постійного обліку питної води мати резервні технічно придатні, держперевірені облікові прилади.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що основним документом на оплату є акт.

Відповідно до п. 6.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання зобов'язань у відповідності з чинним законодавством та вказаними в цьому договорі нормативними документами.

27.09.2011 між сторонами було підписано додаткову угоду № 1/27/09/2011 до договору, відповідно до якої назву договору викладено в редакції: «Про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації». Після першого речення пункт 1.1. доповнено підпунктом 1.1.а наступного змісту: «Водоканал надає послуги з відпуску холодної води для потреб гарячого водопостачання та приймання стічних вод по майданчиках: АДРЕСА_2 крамниця. У другому реченні пункту 1.1. слова «ГОСТ 2874-82 («Вода питьевая») змінено на «ДСанПіН 2.2.40171.-10 «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» - стосовно послуг з подачі питної води.

06.09.2013 представниками позивача було проведено технічне обстеження водопроводу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, за результатами якого складено акти технічного обстеження № 514 від 06.09.2013 та № 515 від 06.09.2013 (а.с. 17-18, 61-62).

В акті технічного обстеження № 514 від 06.09.2013 зазначено, що водоспоживання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 забезпечується від мережі житлового дому по водопровідному вводу d = 15 мм. Для потреб холодного водоспоживання, на вводі встановлено прилад обліку марки КВ-1,5 № НОМЕР_2, попередня держповірка здійснена у ІІІ кварталі 2009 (Акт технічного обстеження № 376 від 03.09.2009, а.с. 15, 60). Прилад обліку опломбовано пломбою А « 3950», пломба збережена. Строк держповірки приладу обліку сплинув.

Вказаним Актом визначено розрахунковий період без облікового водокористування, а саме: з 17.07.2013 по 30.07.2013 та складено Акт-рахунок № 7221/1 від 06.09.2013 на суму 4426,07 грн. (а.с. 19, 63), в якому відображено розрахунок суми за відповідними об'ємами води та каналізації.

У зв'язку з відмовою відповідача від підпису та отримання екземпляру акту, позивач направив на адресу відповідача лист № 11332 від 10.09.2013 з додатками: Актом № 514 від 06.09.2013 та актом-рахунком № 7221/1 від 06.09.2013, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 10.09.2013 (а.с. 20, 21, 74-75).

Актом технічного обстеження № 515 від 06.09.2013 видано припис щодо встановлення резервного робочого держповіреного приладу обліку та встановлено строк до 12.09.2013 встановити на вводі холодної води держповірений водомір марки КВ-1,5 з пломбою держповірки 2013 року.

У матеріалах справи міститься листування між сторонами щодо правомірності нарахування суми за без облікове споживання води (а.с. 28, 29, 76, 77).

Зобов'язання, згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Станом на час проведення представником КП "Водоканал" технічного обстеження водопроводу відповідача 06.09.2013, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення регулювався Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила користування № 190), пунктом 1.1 яких встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування № 190 облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Пунктом 5.4 вказаних Правил користування № 190 визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", а також інших нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до п. 5.14 Правил користування № 190 усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією.

Частиною 2 ст. 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" унормовано, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Згідно із Покажчиком засобів вимірювальної техніки, занесених до державного реєстру України (2012 року), періодичність контролю метрологічних характеристик лічильника води крильчастого КВ-1,5 - 3 або 4 роки (а.с. 40).

Відповідно до листа Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 10.03.2015 № 28-09-07/93 (а.с. 30) для лічильників води крильчастих КВ - 1,5, виробництва ВАТ «Електротермометрія», м. Луцьк, 2001 року випуску, станом на 04.06.2013 був дійсним міжповірочний інтервал 4 роки. Аналогічна інформація надана позивачу листом ДП «Укрметртестстандарт» від 05.11.2015 № 28-09-7/ 404 (а.с. 45-46).

Як свідчать матеріали справи, зокрема паспорт лічильника води крильчастого КВ-1,5, Акт технічного обстеження № 376 від 03.09.2009 (а.с. 15, 31, 60) з якого вбачається, що на вводі встановлено водомір крильчастий КВ-1,5 № НОМЕР_2, виробник ВАТ «Електротермометрія», м. Луцьк, дата виготовлення 25.04.2003, держповірка ІІІ квартал 2009.

В акті технічного обстеження № 514 від 06.09.2013 також зазначено, що для потреб холодного водоспоживання, на вводі встановлено прилад обліку марки КВ-1,5 № НОМЕР_2, попередня держповірка здійснена у ІІІ кварталі 2009. Прилад обліку опломбовано пломбою А « 3950», пломба збережена. Строк держповірки приладу обліку сплинув.

Відповідно до довідки ЗАТ «Теплосервіс» № 13 від 09.09.2013, лічильник КВ - 1,5 НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, АДРЕСА_2 крамниця, пройшов держповірку, випробування та був встановлений на ввід (а.с. 73).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на момент складання позивачем Актів технічного обстеження № 514 та № 515 від 06.09.2013 та виписування акту-рахунку № 7221/1 від 06.09.2013 на суму 4426,07 грн., строк дежповірки лічильника відповідачем не був порушений, а спливав саме у вересні 2013.

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 3.2.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 за №1468/21780, суб'єкти господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльності з централізованого водопостачання та/або водовідведення, повинні здійснювати своєчасно забезпечення контрольно-вимірювальних інструментів і приладів, а також відповідних приладів обліку, повірки або державної метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки, на які поширюється метрологічний приладів.

Пунктом 9.2.11 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 № 30 передбачено, що контроль за наявністю і станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки здійснюється працівниками абонентського відділу виробника.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що контроль за наявністю і станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води покладено на суб'єктів господарювання, які провадять господарську діяльності з централізованого водопостачання та/або водовідведення, тобто на КП «Водоканал».

Позивач доказів самовільного приєднання відповідача до системи водопостачання або самовільного водокористування та наявності правових підстав застосування положень пунктів 3.3, 3.4 Правил користування № 190 не довів. Натомість матеріали справи свідчать, що весь обсяг води пройшов крізь опломбований прилад обліку, який, в свою чергу, пройшов повірку, та результати повірки виявилися позитивними, тобто водомір справний та здійснює вірний облік води.

Пунктом 5.14 Правил користування № 190, на який посилається позивач у якості підстави для визначення обсягу втрат води розрахунковим способом, встановлено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Тобто, положеннями вказаного пункту законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб саме за перевищення тривалості повірки приладу, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 13.05.2015 у справі №908/5707/14, від 28.05.2015 у справі №908/5606/14 та від 23.12.2015 у справі №908/3025/15, від 01.10.2015 у справі № 908/1093/14.

В даному випадку позивач визначив у якості спірного періоду, за який проведено нарахування води розрахунковим способом, не період проведення повірки, а інший період (до виявлення факту використання лічильника з порушенням строку повірки).

Також слід зауважити на те, що чинним законодавством не передбачено норми, відповідно до якої виробник, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно п.3.3 Правил користування №190, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом Правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. А отже, застосування п.3.3 Правил позивачем для здійснення розрахунку витрат води за ставкою позаоблікового споживання є безпідставним.

З огляду на викладене, позивачем безпідставно застосовано п.п. 3.3., 5.14 Правил користування №190 при розрахунках з відповідачем та стягнення з нього 4426,07 грн. заборгованості, нарахованої за без облікове водокористування.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 17.06.2016.