КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 910/30328/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Мельниченко К.П. - дов. від 10.11.2015 року № 1

від відповідача: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Л. Індастріал" на рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2016 року

у справі № 910/30328/15 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Карат-Ліфткомплект" (м. Вишгород Вишгородського району Київської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Л. Індастріал" (м. Київ)

про стягнення 682 826 грн. 30 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Карат-Ліфткомплект" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Л.Індастріал" про стягнення з відповідача на користь позивача суми 378 000 грн. 00 коп. основного, суми 24 350 грн. 30 коп. процентів річних, 280 476 грн. 00 коп. втрат від інфляції.

Рішенням від 15.02.2016 року господарський суд міста Києва позовні вимоги задовольнив. Стягнув з ТОВ „Т.Л. Індастріал" на користь ТОВ „Карат-Ліфткомплект" основну заборгованість у сумі 378 000 грн. коп., інфляційну складову боргу у сумі 280 476 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 24 350 грн. 30 коп. та судовий збір у сумі 10 242 грн. 39 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ТОВ „Т.Л. Індастріал" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від15.02.2016 року у справі № 910/30328/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2016 року апеляційна скарга ТОВ „Т.Л. Індастріал" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні за участю представників сторін.

В зв'язку з перебуванням судді учасника колегії Суліма В.В. у відпустці 10.05.2016 року відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ між суддями було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Коротун О.М., Гончаров С.А.

Після зміни складу колегії розгляд справи розпочався спочатку.

В судове засідання 07.06.2016 року повноважні представники відповідача не з'явилися. ТОВ „Т.Л. Індастріал" надіслало клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні, яке після обговорення судова колегія відхилила, оскільки судові засідання до цього двічі відкладалися за клопотаннями відповідача, проте відповідач не направляв своїх представників в судове засідання до Київського апеляційного господарського суду.

В судовому засіданні 07.06.2016 року представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути скасовано в частині стягнення 25 грн. 39 коп. 3% річних з прийняттям нового рішення про відмову в позові в цій частині, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 19.11.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Карат-Ліфткомплект" (постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Т.Л. Індастріал" (покупець) уклали договір постачання № 186, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується виготовити і поставити ліфтове обладнання (ліфти лікарняні ЛБ-0505, Q = 500 кг, 5 зуп., V = 0,5 м/с, ПБ-1210Б, Q = 1 275 кг, 6 зуп., V = 1,0 м/с, ліфт пасажирський ЛП-0610 БМЭ, Q = 630 кг, 4 зуп., V = 1,0 м/с, ліфт службовий ЛС-150, Q = 150 кг, 5 зуп., V = 0,25 м/с), загальною вартістю 877 200 грн., а покупець прийняти та сплатити вартість ліфтового обладнання.

Таким чином договір постачання від 19.11.2012 року № 186 є змішаним договором, який крім поставки регулює правовідносини з підряду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Cт. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

В п. 2.3 договору від 19.11.2012 року № 186 сторони погодили порядок оплати, а саме - 50 % від суми договору на протязі 5-ти днів після підписання договору, 50 % - по факту постачання ліфтів на протязі 5 банківських днів.

Даний договір набуває чинності в день його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, але не більше, ніж до 30.12.2013 року (п. 10.1 договору).

Ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як було вірно встановлено місцевим господарським судом на виконання умов договору від 19.11.2012 року № 186 ТОВ „Карат-Ліфткомплект" поставило на користь ТОВ „Т.Л. Індастріал" ліфт лікарняний ЛБ-0505 вартістю 227 000 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 30.09.2013 року № 1302 та довіреністю на отримання товару від 30.09.2013 року № 12, ліфт службовий ЛС-150 вартістю 61 000 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 30.09.2013 року № 1302 та довіреністю на отримання товару від 30.09.2013 року № 12, ліфт лікарняний ПБ-1210Б вартістю 342 000 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 07.10.2013 року № 1338 та довіреністю на отримання товару від 07.10.2013 року № 13, ліфт пасажирський ЛП-0610БМЭ вартістю 233 000 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 07.10.2013 року № 1338.

Відповідно до п. 2.3 договору від 19.11.2012 року № 186 за поставку:

ліфта лікарняного ЛБ-0505 вартістю 227 000 грн. з ПДВ мало бути оплачено 26.11.2012 року (оскільки 24.11.2012 року - 5-й день від підписання договору припадає на вихідний день - ч. 5 ст. 254 ЦК України) - 113 500 грн. в якості авансу, а інші 50% вартості у розмірі 113 500 грн. - 07.10.2013 року (оскільки 05.10.2013 року не є 5-м банківським днем, так як припадає на вихідний день - ч. 5 ст. 254 ЦК України);

ліфта службового ЛС-150 вартістю 61 000 грн. з ПДВ мало бути оплачено 26.11.2012 року (оскільки 24.11.2012 року - 5-й день від підписання договору припадає на вихідний день - ч. 5 ст. 254 ЦК України) - 30 500 грн. в якості авансу, а інші 50% вартості у розмірі 30 500 грн. - 07.10.2013 року (оскільки 05.10.2013 року не є 5-м банківським днем, так як припадає на вихідний день - ч. 5 ст. 254 ЦК України);

ліфта лікарняного ПБ-1210Б вартістю 342 000 грн. з ПДВ мало бути оплачено 26.11.2012 року (оскільки 24.11.2012 року - 5-й день від підписання договору припадає на вихідний день - ч. 5 ст. 254 ЦК України) - 171 000 грн. в якості авансу, а інші 50% вартості у розмірі 171 000 грн. - 14.10.2013 року (оскільки 12.10.2013 року не є 5-м банківським днем, так як припадає на вихідний день - ч. 5 ст. 254 ЦК України);

ліфт пасажирський ЛП-0610БМЭ вартістю 116 500 грн. з ПДВ мало бути оплачено 26.11.2012 року (оскільки 24.11.2012 року - 5-й день від підписання договору припадає на вихідний день - ч. 5 ст. 254 ЦК України) - 116 500 грн. в якості авансу, а інші 50% вартості у розмірі 171 000 грн. - 14.10.2013 року (оскільки 12.10.2013 року не є 5-м банківським днем, так як припадає на вихідний день - ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Відповідно до виписок з банківського рахунку відповідач сплатив позивачу станом на 07.10.2013 року - 300 000 грн.: 04.09.2013 року - 100 000 грн. (23 000 грн. + 23 000 грн. + 54 000 грн.), 09.09.2013 року - 50 000 грн. (8 000 грн. + 42 000 грн.), 18.09.2013 року - 50 000 грн., 04.10.2013 року - 50 000 грн. (8 900 грн. + 18 000 грн. + 23 100 грн.), 07.10.2013 року - 50 000 грн. (10 500 грн. + 39 500 грн.); 08.10.2013 року - 65 000 грн. (19 000 грн. + 46 000 грн.); 24.10.2013 року - 120 000 грн.

Таким чином станом на 07.10.2013 року заборгованість з оплати по договору від 19.11.2012 року № 186 склала 275 500 грн. (431 500 грн. 50% авансу за загальну вартість 4-х ліфтів + 113 500 грн. 50% доплати вартості ліфта лікарняного ЛБ-0505 + 30 500 грн. 50% доплати вартості ліфта службового ЛС-150 - 300 000 грн. проведених станом на 07.10.2013 року платежів).

Станом з 08.10.2013 року по 13.10.2013 року заборгованість з оплати за ліфти складала 210 500 грн. (275 500 грн. заборгованості станом на 07.10.2013 року - 65 000 грн. проведених станом на 08.10.2013 року платежів).

Станом з 14.10.2013 року по 23.10.2013 року заборгованість з оплати за ліфти складала 498 000 грн. (210 500 грн. попередньої заборгованості + 171 000 грн. 50% доплати вартості ліфта лікарняного ПБ-1210Б + 116 500 грн. 50% доплати вартості ліфта пасажирського ЛП-0610БМЭ)

Станом з 24.10.2013 року заборгованість з оплати за ліфти складала 378 000 грн. (498 000 грн. попередньої заборгованості - 120 000 грн. проведених станом на 08.10.2013 року платежів).

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач зазначив, що всупереч вимогам п.п. 3.5 договору від 19.11.2012 року № 186 позивач не надав йому сертифікатів, які б посвідчували відповідність продукції вимогам.

Відповідно до п. 3.5 договору від 19.11.2012 року № 186 підтвердженням якості та комплектності продукції є її паспорт, технічна та супровідна документація.

Позивач проти факту не поставляння документів заперечував та вказував, що всі документи передав.

Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач відповідно до положень ст. 666 ЦК України звертався до позивача з вимогою, в якій би він встановив строк для передачі документів.

Колегія суддів приходить до висновку, що з поданих сторонами доказів не вбачається за можливе встановити факт передання позивачем відповідачу документів, зазначених в п. 3.5 договору від 19.11.2012 року № 186. Втім, чинне законодавство та умови договору, погоджені обома сторонами, не ставлять обов'язок з оплати поставленого товару в залежність від передання документів, а відтак такі заперечення відповідача не спростовують наявності його зобов'язання з оплати за отриманий товар.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Доказів погашення заборгованості у розмірі 378 000 грн. відповідач суду не надав.

З огляду на вищезазначене колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що місцевим господарським судом правомірно стягнуто з відповідача основний борг за поставлений товар у розмірі 378 000 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було заявлено до стягнення 280 476 грн. інфляційних втрат за період січня 2014 - жовтня 2015 року та 3% річних у розмірі 24 350 грн. 30 коп. за період з 09.10.2013 року по 26.11.2015 року.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зробила перерахунок розміру втрат від інфляції і дійшла висновку, що розмір втрат від інфляції складає 280 573 грн. 64 коп. Проте оскільки позивачем було заявлено до стягнення меншу суму 280 476 грн. та позивач не просив суд вийти за межі позовних вимог, то колегія суддів приходить до висновку, що місцевим господарським судом було правомірно стягнуто з відповідача саме 280 476 грн. інфляційних втрат та рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін в цій частині.

Також колегія суддів зробила перерахунок 3% річних та дійшла висновку, що він є невірним. За розрахунками колегії суддів розмір 3% річних, що підлягає стягненню становить 24 232 грн. 16 коп. (210 500 грн. * 5 днів (09.10.2013 року - 13.10.2013 року) * 3% річних = 86 грн. 51 коп.) + (498 000 грн. * 10 днів (14.10.2013 року - 23.10.2013 року) * 3% річних = 409 грн. 32 коп.) + (378 000 грн. * 764 дня (24.10.2013 року - 26.11.2015 року) * 3% річних = 23 736 грн. 33 коп.).

А тому рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 118 грн. 14 коп. 3% річних.

Колегія суддів апеляційного господарського суду переглянула спір відповідно до ст. 101 ГПК України і дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині стягнення 118 грн. 14 коп. 3% річних з прийняттям нового рішення про відмову в позову в цій частині.

Апеляційна скарга ТОВ „Т.Л. Індастріал" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Л. Індастріал" на рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2016 року по справі № 910/28103/15 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2016 року по справі № 910/28103/15 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Л. Індастріал" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36, ідентифікаційний код 31801847) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Карат-Ліфткомплект" (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19, ідентифікаційний код 31801847) 118 (сто вісімнадцять) грн. 14 коп. 3% річних та прийняти нове рішення в цій частині, яким в задоволенні позову відмовити.

3. Рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2016 року по справі № 910/28103/15 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Л. Індастріал" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36, ідентифікаційний код 31801847) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Карат-Ліфткомплект" (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19, ідентифікаційний код 31801847) основної заборгованості у сумі 378 000 (триста сімдесят вісім тисяч) грн., інфляційної складової боргу у сумі 280 476 (двісті вісімдесят тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 00 коп. та 3% річних у сумі 24 232 (двадцять чотири тисячі двісті тридцять дві) грн. 16 коп. залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Л. Індастріал" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36, ідентифікаційний код 31801847) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Карат-Ліфткомплект" (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19, ідентифікаційний код 31801847) 10 240 (десять тисяч двісті сорок) грн. 62 коп. судового збору за розгляд позовної заяви.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Карат-Ліфткомплект" (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19, ідентифікаційний код 31801847) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Л. Індастріал" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36, ідентифікаційний код 31801847) 1 (одна) грн. 95 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

6. Видачу виконавчих документів доручити господарському суду міста Києва.

7. Справу № 910/30328/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

С.А. Гончаров