КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р. Справа№ 910/29931/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Глухенька Я.В., довіреність №0120 від 11.01.2016;

від відповідача - Гіндрюк Т.С., довіреність №217/13-Н від 28.02.2013;

від третьої особи - Невмержицький В.П., довіреність № 1-28 від 28.07.2015,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "АВК" на рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №910/29931/15 (суддя Ковтун С.А.) за позовом приватного акціонерного товариства "АВК" до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" про внесення змін до договору.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "АВК" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про внесення з 15.10.2014 змін до кредитного договору № 010/01-03-3/1616 від 24.12.2013.

Так, позивач просить суд викласти пункт 1.7 в наступній редакції: "1.7 Останній день строку дії ліміту кредитної операції. На наступний день після спливу трьох місяців з дати втрати чинності Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції";

Також, внести з 15 жовтня 2014 року зміни до кредитного договору № 010/01-03-3/1616 від 24.12.2013 в частині строків (термінів) повернення траншів наданих приватному акціонерному товариству "АВК":

- за повідомленням про вибірку кредитних коштів № 010/01-03-3/1616/1від 24.12.2013;

- за повідомленням про вибірку кредитних коштів № 010/01-03-3/1616/2 від 03.01.2014;

- за повідомлення про вибірку кредитних коштів № 010/01-03-3/1616/3 від 08.01.2014,

шляхом продовження строків (термінів) повернення таких траншів та строків (термінів) повернення таких траншів та строків (термінів) сплати нарахованих за ними процентів публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" не раніше ніж на наступний день після спливу трьох місяців з дати втрати чинності Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №910/29931/15 у задоволенні позову відмовлено, з огляду на відсутність підстав для внесення змін договору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №910/29931/15 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги за скаргою, позивач зазначає про істотну зміну обставин, що передбачають право сторони на зміну умов договору, якими, зокрема, є загострення соціальної, політичної та економічної ситуації на Сході України (регіон місцезнаходження позивача), проведення антитерористичної операції.

В ході розгляду вказаної апеляційної скарги A.V.K. CONFECTIONERY HOLDINGS LIMITED було подано до суду заяву про вступ у справу як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що оскільки він є власником контрольного пакету акцій приватного акціонерного товариства "АВК" з часткою у статутному фонді позивача у розмірі 100 %, рішення може вплинути на права та обов'язки A.V.K. CONFECTIONERY HOLDINGS LIMITED.

Колегія суддів, розглянувши подану заяву дійшла висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Отже, вказаною нормою передбачено підставу для залучення до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог - вплив рішення з господарського спору на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Водночас, враховуючи те, що даний спір не є корпоративним, залучення до участі у справі учасника товариства позивача не вимагається.

При цьому, судом також враховується правова позиція з даного питання, викладена у п. 6.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

В наведеному пункті зазначено наступне:

- Учасниками судового процесу у спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичних осіб з підстав недотримання вимог закону та/або установчих документів під час їх скликання та проведення є учасник (учасники) або акціонер (акціонери), права яких на участь у загальних зборах було порушено, та юридична особа.

- Оскільки результат вирішення спору залежить лише від встановлення судом наявності та ступеня порушень прав позивача (позивачів) під час скликання та проведення загальних зборів, залучення інших учасників (акціонерів) товариства або осіб, з якими на підставі спірних рішень товариство вступило у правовідносини, не вимагається.

За наведених обставин, заява A.V.K. CONFECTIONERY HOLDINGS LIMITED підлягає залишенню без задоволення.

Представник A.V.K. CONFECTIONERY HOLDINGS LIMITED у судове засідання 13.06.2016 не прибув.

Враховуючи сплив строку розгляду апеляційної скарги, справа розглянута по суті у даному судовому засіданні з прийняттям постанови.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 13.06.2016 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи - публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" підтримав апеляційну скаргу позивача.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор) та приватним акціонерним товариством "АВК" (позичальник) 23.12.2013 укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №012/01-03-3/1615.

До вказаного Генерального договору сторони 24.12.2013 уклали кредитний договір на кредитування траншами для корпоративних клієнтів №010/01-03-3/1616, за умовами якого позичальнику було відкриту кредитну лінію у розмірі 15 000 000 доларів США.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, з посиланням на ст. 652 Цивільного кодексу України, зазначає про істотну зміну обставин, що передбачають право сторони на зміну умов договору, якими, зокрема, є загострення соціальної, політичної та економічної ситуації на Сході України (регіон місцезнаходження позивача), проведення антитерористичної операції.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для внесення змін до кредитного договору, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин передбачено ст. 652 Цивільного кодексу України, згідно ч. 1 якої у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Позивач, як на істотну зміну обставин, посилається на загострення соціальної, політичної та економічної ситуації на Сході України (регіон місцезнаходження позивача), проведення антитерористичної операції.

Відповідно до листа Служби безпеки України від 13.06.2014 року № 33/2117 07.04.2014 року, на підставі ст. ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції в Донецькій, Луганській і Харківській областях.

Постановою Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України щодо захисту конституційних прав військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та інших працівників органів внутрішніх справ України, які беруть участь у антитерористичній операції, направленій на захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, мирного життя українських громадян" від 16.04.2014 року № 1215-VII визнано проведення антитерористичної операції на сході України та закликано громадян України, які мають бажання, у цей скрутний час вступати до лав Збройних Сил України, Національної гвардії України та підрозділів Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" введені в дію деякі заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про оборону" у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що сторони договору не могли передбачити у майбутньому, з усією обачністю та добросовісністю, різкого погіршення умов ведення господарської діяльності в регіоні місцезнаходження позивача, зокрема масові заворушення, захоплення будівель державних установ, проведення бойових та військових дій, а тому в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Проте, закон пов'язує можливість зміни умов договору не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Відповідно до Листа Верховного Суду України "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки)" від 07.10.2010 року при розгляді спорів щодо зміни або розірвання кредитного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, що передбачено статтею 652 ЦКУ, то суд має мати на увазі, що позичальнику необхідно довести наступне:

1. При зміні договору посилання на істотну зміну обставин можливе лише у тому разі, коли сторони при укладенні договору визначили такі обставини, як істотні.

2. Обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, у чому саме вони змінились і чому зміна обставин є істотною. Вимагаючи розірвання договору на цій підставі, позивач, з урахуванням положень процесуального законодавства щодо обов'язку доказування, повинен довести, зокрема, впевненість сторін у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане.

3. Одночасно наявність чотирьох умов, перелічених у частині 2 статті 652 ЦК, у розрізі конкретної ситуації, акцентуючи, яким чином виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

4. Враховуючи те, що за істотної зміни обставин зміна договору за рішенням суду допускається у виняткових випадках (частина 4 статті 652 ЦК), необхідно також довести наявність однієї з двох таких умов: 1) розірвання договору повинно суперечити суспільним інтересам або 2) може потягнути для сторін (чи однієї з них) шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У будь-якому випадку суд має мати на увазі, що поняття "істотна зміна обставин" є оціночною категорією, законодавець у пункті 2 частини 1 статті 651 ЦК України дає визначення цього поняття, вказуючи на те, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Як вже зазначалось, при зміні договору посилання на істотну зміну обставин можливе лише у тому разі, коли сторони при укладенні договору визначили такі обставини, як істотні.

При укладенні кредитного договору сторони не визначили, що запровадження проведення антитерористичної операції на Сході України є істотною обставиною.

Судом зазначається, що позивачем не доведено того, яким чином виконання договору порушить співвідношення майнових інтересів сторін та позбавить позичальника того, на що він розраховував при укладенні договору.

Слід також зазначити, що в період настання обставин, з якими позивач пов'язує необхідність внесення змін до договору, між сторонами 07.07.2014 було укладено додаткову угоду до генерального договору (а.с.52), за умовами якої позичальник зобов'язався сплатити заборгованість в сумі 14 500 000 грн. до 10.07.2014.

Крім цього, протягом вказаного періоду позивачем неодноразово підписувались повідомлення про продовження строку траншу, згідно яких термін траншу подовжувався та відсоткова ставка була збільшена.

Отже, якщо, як зазначає позивач, через події на Сході України він втратив можливість здійснення господарської діяльності та відповідно не міг виконувати грошові зобов'язання з повернення кредитних коштів у строки встановлені договором, то підписання вказаних повідомлень, якими збільшувався відсоток за користування коштами, а також укладення вказаної додаткової угоди було б неможливим.

Отже, позивачем не доведено того, яким чином виконання договору порушить співвідношення майнових інтересів сторін та позбавить позичальника того, на що він розраховував при укладенні договору.

Так само позивачем не доведено наявність однієї з двох наступних умов: 1) розірвання договору буде суперечити суспільним інтересам або 2) може потягнути для сторін (чи однієї з них) шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

Отже, позов не підлягає задоволенню.

Крім цього, даний позов не може бути задоволено також з наступних підстав.

Позивач просить суд внести зміни до договору з 15.10.2014, тобто з дати яка передувала зверненню позивача з даним позовом до суду.

Водночас, згідно частини п'ятої статті 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З огляду на викладене, вимога про внесення змін до договору з конкретної дати (15.10.2014), що минула до подачі позову є неправомірною, оскільки суперечить положенням ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України, згідно якої договір вважається зміненим з дня набрання чинності рішенням суду.

Аналогічної позиції дотримується також Вищий господарський суд України, зокрема, у постанові від 15.07.2014 у справі № 920/57/14.

За наведених обставин, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "АВК" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №910/29931/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи №910/29931/15 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко