ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 р. Справа № 909/299/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М. , секретар судового засідання Войцеховська Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080, в особі Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль", вул.Промислова, 1, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77304;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", вул.Промислова, 4, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77304;

про встановлення сервітуту - права користування Виробничою філією Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" під'їзною залізничною колією Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" від станції Рожнятів до під'їзної колії Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль";

за участю:

Від позивача: ОСОБА_1 - начальник юридичного відділу Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль", довіреність (№ 26 від 18.01.16);

Від відповідача: ОСОБА_2 - представник, довіреність (№ 92/0-215 від 18.12.2013 р.).

ВСТАНОВИВ: Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в особі Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про встановлення сервітуту - права користування Виробничою філією Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" під'їзною залізничною колією Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" від станції Рожнятів до під'їзної колії Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, запереченнях на відзив вих.№44/33-100-694 від 10.05.16 (вх.№6493/16 від 11.05.16), додаткових поясненнях вих.№44/33-100-748 від 25.05.16 (вх.№7264/16 від 25.06.16), просить суд позов задовольнити.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для встановлення сервітуту - права користування позивачем під'їзною залізничною колією відповідача від станції Рожнятів до під'їзної колії позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав наведених у запереченні на позов № 92/5-158 від 25.04.16 (вх.№5889/16 від 26.04.16), додаткових поясненнях №92/5-163 від 14.06.16 (вх.№8540/16 від 15.06.16).

Заперечуючи позовні вимоги зазначає про те, що між позивачем та відповідачем укладений договір про надання послуг №А201510298/385 від 20.11.2015р., яким передбачено надання послуг з перевезення вантажів залізничним транспортом в межах підїзних залізничних колій від/до залізничної станції примикання Рожнятів Львівської залізниці до/від позивача. Виходячи з наведеного, ще до звернення в суд з вимогою про встановлення сервітуту між сторонами у справі існували, і існують по даний час договірні відносини щодо надання послуг з перевезення вантажів. Тому, звернення позивача в суд з вимогою про встановлення сервітуту на залізничні колії, при наявності укладеного договору на послуги перевезення тими ж самими залізничними коліями, є безпідставним.

Також зазначає, що твердження позивача про те, що єдиним шляхом доставки вантажів є підїзні залізничні колії відповідача не відповідає дійсності. Як видно з ситуаційного план-схеми маршрутів подачі вугілля до позивача у останнього є можливість перевезення його вантажу автомобільним транспортом - від залізничної станції "Калуш" ПАТ "Львівська залізниця" до позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (відповідач) є власником підїзної залізничної колії від станції Рожнятів до під'їзної колії Виробничої філія Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська ТЕЦ" (позивача).

Основним видом палива для забезпечення роботи Калуської ТЕЦ є вугілля, яке на даний час постачається на територію ТЕЦ від станції Рожнятів по підїзній залізничній колії, яка належать відповідачу.

Залізнична колія позивача технічно сполучена із під'їзною залізничною колією відповідача, внаслідок чого подача та прибирання вагонів на колію позивача за даним маршрутом можливі за умови проходження вагонів колією відповідача.

Листами №44/33-100-1494 від 08.10.2015 р. та № 44/33-100-1733 від 16.11.2015 р. позивач зверталась до відповідача з проханням проінформувати про можливість оформлення договору про встановлення сервітуту на вищевказані колії.

Листом №53-208 від 17.11.2015 р. відповідач відмовив позивачу в укладанні договору про надання права користування колією (сервітуту), зазначивши про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" володіє необхідним локомотивним парком, спеціально підготовленим персоналом, відповідними дозволами та ліцензіями, що в сукупності забезпечують безпечне та безперебійне транспортування залізничних вагонів від ст. Рожнятів не тільки для Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська ТЕЦ", але і іншим суб'єктам господарської діяльності.

Вказані обставини спричинили звернення позивача до суду з позовом про встановлення сервітуту - права користування під'їзною залізничною колією відповідача від станції Рожнятів до під'їзної позивача.

Відповідно до ст. 402 Цивільного Кодексу України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ч.1 ст. 403 Цивільного Кодексу України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про залізничний транспорт" під'їзні колії - залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Згідно ст. 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Як вбачається яз позовної заяви, позивач просить суд встановити сервітут - право користування Виробничою філією ДПЗД "Укрінтеренерго" Калуська ТЕЦ підїзною залізничною колією Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" від станції Рожнятів до підїзної колії ВФ ДПЗД "Укрінтеренерго" "Калуська ТЕЦ", з наступними умовами сервітуту: строк сервітуту - 5 років, плата за встановлення та користування сервітутом - в розмірі 200% від суми земельного податку за частину земельної ділянки, на якій розташовані залізничні колії, на які поширюється дія сервітуту з внесенням щомісяця до 1 -го числа рівними частками.

При цьому, звертаючись до суду позивач не виклав жодних умов щодо обсягу користування (спосіб користування, час користування, обґрунтована плата та інших) та обґрунтування необхідності використання відповідного обсягу користування підїзною залізничною колією відповідача. Також не навів позивач умови використання підїзної залізничної колії звертаючись до відповідача з листами №44/33-100-1494 від 08.10.2015 р. та № 44/33-100-1733 від 16.11.2015 р.

Умови щодо обсягу користування підїзною залізничною колією становлять зміст сервітуту. Враховуючи те, що підїзна залізнична колія обслуговує ряд інших підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування, встановлення сервітут без визначення обсягу користування підїзною залізничною колією позивачем є неможливим.

Також позивач вказав умову оплати за встановлення та користування сервітутом в розмірі 200% від суми земельного податку за частину земельної ділянки, на якій розташовані залізничні колії, та не надав жодного розрахунку такої плати.

Судом витребовувались від позивача пояснення щодо обґрунтування плати за встановлення та користування сервітутом у розмірі 200 % від суми земельного податку, однак, позивачем вказаних пояснень суду не надано.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи (договорів оренди землі для обслуговування залізних колій укладених відповідачем з Калуською міською радою, Калуською районною державною адміністрацією, Рожнятівською районною державною адміністрацією, Креховецькою сільською радою, та ін.), орендна плата за земельні ділянки на яких знаходяться залізничні колії відповідача становить 5548359 грн. 29 коп. в рік.

Вказане свідчить про недоречність запропонованої позивачем плати, без врахування позивачем інформації про витрати відповідача по утриманню залізничних колій.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг №А201510298/385 від 20.11.2015р., згідно умов якого відповідач зобов'язався своїми силами і засобами за завданням позивача протягом визначеного в договорі строку надати за плату наступні послуги: "Перевезення вантажів залізничним транспортом" (послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом, одержання та повернення порожніх вагонів, цистерн) - послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом в межах підїзних залізничних колій від/до залізничної станції примикання Рожнятів Львівської залізниці до/від позивача.

Згідно п. 8.1. договору, договір діє до 31.12.2016 року.

Таким чином, між сторонами спору на момент звернення позивача до суду з позовом та станом на день розгляду справи, наявні правовідносини щодо надання послуг з перевезення вантажів, які задовольняють потреби позивача щодо перевезення вантажів залізничним транспортом.

Виходячи з аналізу норм, які регулюють право користування чужим майном, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо відповідного об'єкту для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

При цьому, як свідчать матеріалів справи, потреби позивача можуть бути задоволені без встановлення права користування майном відповідача - шляхом встановлення договірних відносин з надання послуг відповідачем, які й існують на даний час між сторонами.

Таким чином, наявність правовідносин, що задовольняють потребу позивача в доставці вугілля до Калуської ТЕЦ є також способом задоволення потреб позивача.

Враховуючи наведене, позивачем не доведено відсутність можливості доставки вугілля до Калуської ТЕЦ іншими способами. Крім того, існують також інші шляхи перевезення вантажів залізничним транспортом по іншим залізничним коліям, зокрема від станції "Калуш" ПАТ "Львівська залізниця" до позивача, які належать ЗАТ "Меркурій ОСОБА_3", а також можливим є перевезення вантажів автомобільним транспортом від залізничної станції "Калуш" ПАТ "Львівська залізниця" до позивача.

За наведених обставин, потреби позивача, можуть бути задоволені іншим способом, крім встановлення сервітуту, що виключає можливість встановлення права користування підїзною залізничною колією відповідача в судовому порядку.

Згідно ст. 402 Цивільного кодексу України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

При цьому, слід звернути увагу на те, що звертаючись до відповідача, позивач не надав йому проект договору сервітуту залізничних колій, та у листах №44/33-100-1494 від 08.10.2015 р. та № 44/33-100-1733 від 16.11.2015 р. не виклав жодних умов при яких можливе встановлення сервітуту.

Таким чином, позивачем заявлено позов передчасно, адже права позивача не порушені, оскільки позивачем не надано відповідачу проекту договору сервітуту залізничних колій, не викладено жодних умов встановлення та користування сервітутом, які б відповідач міг розглянути.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Доказування полягає в поданні особами доказів, та у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

З огляду на встановлені судом обставини справи, позов заявлено передчасно, позивачем не визначено обсягу користування майном відповідача та не доведено наявність правових підстав для встановлення права користування майном (сервітут) відповідача.

Господарський суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог та їх недоведеність, а отже відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 402-404 Цивільного кодексу України, ст. 33, 34, 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про встановлення сервітуту - права користування Виробничою філією Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" під'їзною залізничною колією Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" від станції Рожнятів до під'їзної колії Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.06.16

Суддя Неверовська Л. М.