РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016Справа №910/6526/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО"

до Міністерства оборони України

про зобов'язання вчинити дії

Представники сторін:

від позивача: Вичівська О.Ю. - представник за довіреністю № 11 від 10.02.2016 р.;

Кульбака С.Е. - директор, відповідно до наказу № 2 від 06.03.2014 р.

від відповідача: Гордієнко В.І. - представник за довіреністю № 220/780/д від 25.12.15 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" до Міністерства оборони України про зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір від 30.10.2015 року за № 286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби.

У 2015 році на виконання умов договору позивач поставив 5160 комплектів товару на суму 866 904,00 грн. Однак, відповідачем не забезпечено приймання виготовленого товару. Листом від 06.01.2016 року за № 654 позивач звертався з до відповідача з проханням забезпечити 12.01.2016 року контроль за якістю виготовлення ряду виробів в тому числі і костюму (куртка і штани) згідно договору в кількості 4 840 шт.

Листом від 18.01.2016 року № 9 позивач звернувся до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України з проханням надати можливість виконати зобов'язання за договором. Відповіді на листи позивач не отримав.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду про зобов'язання відповідача виконати обов'язки за договором від 30.10.2015 року № 286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) щодо виконання приймання виготовленого товару: забезпечити проведення приймального контролю (якості) 4 840 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового вартістю 3 627 096,00 грн. в позивача військовим представництвом Міністерства оборони України (далі - ВП МОУ) в присутності представника підприємства, відповідального за якість з перевіркою сертифікату відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здоров'я України, кількості, комплектності та ростовки, відповідності затвердженому зразку, наявності іншої супровідної документації. У разі, якщо на підприємстві не створено ВП МОУ, замовник направляє до цього підприємства представників ВП МОУ для приймання товарів військового призначення. Рішення щодо визначення ВП МОУ для здійснення приймального контролю (якості) товару приймає 1363 Головне ВП МОУ після остаточного визначення місцезнаходження підприємства-виробника товару.

Приймання 840 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового вартістю3 627 096,00 грн. оформити актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України;

забезпечити приймання 4 840 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового вартістю 3 627 096,00 грн. згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймального контролю якості товару.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.04.2016 р року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.05.2016 року.

13.05.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

У судове засідання 17.05.2016 року з'явились представники сторін. Представник позивача надали суду оригінали документів для огляду. Представник відповідача не виконав вимоги ухвали суду від 12.04.2016 року.

У судовому засіданні 17.05.2016 року судом оголошена перерва до 30.05.2016 року.

У судове засідання 17.05.2016 року з'явились представники сторін.

Представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача надав відзив на позов, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між позивачем та відповідачем укладено договір від 30.10.2015 року за № 286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується у 2015 році поставити замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (Костюм (куртка і штани) літній польовий (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Згідно п. 1.2. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 25.11.2015 року поставці підлягають (Костюм (куртка і штани) літній польовий) (відповідність ТУ У 14.01-8:2015 та зразку-еталону у кількості 10 000 комплектів, загальною вартістю 7 494 000,00 грн. Постачальник самостійно закуповує сировину, матеріали, які встановленим порядком погоджуються з замовником. Замовником погоджено виготовлення костюму(куртка і штани) літнього польового з тканини типу 2 клас 11 згідно ТУ У 13.2-4: 2015

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 10.1. договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Згідно зі ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно із п. 3.1 договору ціна цього договору становить 7 494 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1 249 000,000 грн.(загальний фонд).

За умовами п. 1.2. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 25.11.2015 року строк поставки товару визначено до 20.12.2015 включно.

В п. 2.1. договору зазначено, що товар поставляється 1 сортом згідно ГОСТу 11259-79. Якість товару, маркування, тара та упаковка повинні відповідати вимогам ГОТ у 19159, ТУ У 14.01-8:2015, а також затвердженому зразку. Для своєчасної організації контролю якості постачальник обов'язково вказує місцезнаходження, де виготовляється товар (у разі відсутності у постачальника готового товару на момент підписання договору).

Таким чином, п. 2.1. договору спростовують доводи відповідача, що договором не передбачено затвердження зразку товару.

Як вбачається з матеріалів справи зразок товару до договору від 30.10.2015 року за № 286/3/15/527 був затверджений 27.11.2015 року, на підставі зміненого замовлення п. 1.2 договору в редакції додаткової угоди від 25.11.2015 року та змін до додатку до додаткової угоди № 1 «ростовка Міністерства оборони України за специфікацією».

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Як зазначає Позивач, він не зміг виконати умови договору в повному обсязі в 2015 році у зв'язку зі змінами в договір та значним запізненням затвердження зразка (після укладення додаткової угоди до договору № 1 від 25.11.2015 року). Отже, позивач не мав змоги виконати свої зобов'язання щодо своєчасної поставки товару по незалежним від нього обставинам.

Не зважаючи на вищенаведене позивачем у 2015 році на виконання умов договору поставлено 5160 комплектів товару на суму 866 904,00 грн.

28.12.2015 року оголошенням № 1 пред'явлено на приймальний контроль (якості) відповідачеві 3 600 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового. 29.12.2015 року складено акт приймального контролю якості № 1 (відповідно до якого отримано на відповідальне зберігання 29.12.2015 року 3 600 комплектів), складено акт прийому № 1041 Р-1221, повідомлення підтвердження № 1437 отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, оплачених у централізованому порядку; надана видаткова накладна № 98 та рахунок-фактура № 101 від 29.12.2015 року на суму 2 697 840,00 грн.

29.12.2015 року оголошенням № 2 пред'явлено на приймальний контроль (якості) відповідачеві 1 560 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового. 30.12.2015 року складено акт приймального контролю якості № 2 (відповідно до якого отримано на відповідальне зберігання 30.12.2015 року 1560 комплектів), складено акт прийому № 1047 Р-1227, повідомлення підтвердження № 1443 отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, оплачених у централізованому порядку; надана видаткова накладна № 99 та рахунок-фактура № 102 від 31.12.2015 року на суму 1 169 064,00 грн.

Відповідно до п. 2.3. договору приймальний контроль (якості) товару у постачальника проводиться військовим представництвом Міністерства оборони України (далі - ВП МОУ) в присутності представника підприємства, відповідального за якість з перевіркою сертифікату відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здоров'я України, кількості, комплектності та ростовки, відповідності затвердженому зразку, наявності іншої супровідної документації. У разі, якщо на підприємстві не створено ВП МОУ, замовник направляє до цього підприємства представників ВП МОУ для приймання товарів військового призначення. Рішення щодо визначення ВП МОУ для здійснення приймального контролю (якості) товару приймає 1363 Головне ВП МОУ після остаточного визначення місцезнаходження підприємства-виробника товару.

Згідно з п. 2.7. договору приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Згідно з п. 6.1.2. договору замовник зобов'язаний прийняти поставлений товар згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймального контролю якості товару.

П. 5.3. договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.

Листом № 654 від 06.01.2016 позивач звернувся до Начальника 1363 Головного військового представництва Міністерства оборони України з проханням забезпечити 12.01.2016 року контроль за якістю виготовлення ряду виробів в тому числі і костюму (куртка і штани) згідно договору в кількості 4 840 шт. Вказаний лист отриманий відповідачем відповідно до вх. № 11/1 від 06.01.2016 року, що відповідач не заперечує.

12.01.2016 відповідачем не було забезпечено належного приймання виготовленого товару.

Листом від 18.01.2016 року № 9 позивач звернувся до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України з проханням надати можливість виконати зобов'язання за договором. Позивач посилався також на лист від 05.01.2016 року за № 653, яким повідомляв відповідача про затримки з поставкою тканини на склад позивача та просив продовжити термін дії договору для надання можливості виконати свої зобов'язання щодо обсягів поставки. Отримання листа від 05.01.2016 року за № 653 не заперечувалось відповідачем та підтверджується також рішенням Господарського суду м. Києва від 26.04.2016 року у справі № 910/5851/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСО» про зобов'язання Міністерства оборони України про обов'язання вчинити дії.

Датою поставки, відповідно до умов договору (п. 5.3.) вважається дата, вказана одержувачем замовника в акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.

Відповідачем не надано доказів того, що товар неякісний або не відповідає технічним умовам та будь-яких причин, які унеможливлюють приймання товару в кількості 4 840 шт. на суму 3 627 096,00 грн. відповідачем відповідно до умов договору не надано та не надано доказів щодо зменшення обсягу закупівель.

Таким чином замовник не приймає товар, який був узгоджений договором та додатком до нього.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Ч. 1 ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати умови договору та забезпечити проведення приймального контролю (якості) 4 840 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового вартістю 3 627 096,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) виконати обов'язки за договором від 30.10.2015 року № 286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСО» (01023, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 139, офіс 345 ідентифікаційний код 35920687) щодо виконання приймання виготовленого товару:

- забезпечити проведення приймального контролю (якості) 4 840 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового вартістю 3 627 096,00 грн. військовим представництвом Міністерства оборони України (далі - ВП МОУ) в присутності представника підприємства, відповідального за якість з перевіркою сертифікату відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здоров'я України, кількості, комплектності та ростовки, відповідності затвердженому зразку, наявності іншої супровідної документації. У разі, якщо на підприємстві не створено ВП МОУ, замовник направляє до цього підприємства представників ВП МОУ для приймання товарів військового призначення. Рішення щодо визначення ВП МОУ для здійснення приймального контролю (якості) товару приймає 1363 Головне ВП МОУ після остаточного визначення місцезнаходження підприємства-виробника товару;

- забезпечити приймання 4 840 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового вартістю 3 627 096,00 грн. згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймального контролю якості товару, який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України.

3. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСО» (01023, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 139, офіс 345 ідентифікаційний код 35920687) судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 16.06.2016 року

Суддя С.М.Мудрий