ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.06.2016р. Справа №905/1372/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетровськ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-2008», м.Маріуполь,

про стягнення 61195 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувалась перерва з 17.05.2016р. по 07.06.2016р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетровськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-2008», м.Маріуполь про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 61195 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №67881953, визначена Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпльс-2008» у накладній №53854303, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Нижньодніпровськ - вузол Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 61195 грн.

У запереченнях на відзив без номеру та дати, що надійшли до господарського суду 06.06.2016р., позивач просив здійснити розгляд справи без участі власного представника.

Відповідач у письмових поясненнях б/н від 17.05.2016р., відзиві б/н від 30.05.2016р. просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з посиланням на те, що втрата, нестача і пошкодження вантажу є наслідком незбереження вантажу під час перевезення, яке свідчить про неналежне виконання перевізником своїх обовязків за договором перевезення вантажу та є підставою господарсько-правової відповідальності перевізника. Крім того, як зазначає відповідач, комерційний акт РА №011725/844/12 від 09.10.2015р. складений з порушеннями приписів ст.ст.24, 122, 129 Статуту залізниць України, Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що сторони у судове засідання 07.06.2016р. не зявились, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Крім того, судом враховано, що згідно із протоколом судового засідання від 17.05.2016р. присутність сторін у судовому засіданні 07.06.2016р. обовязковою не визнавалась.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «ОСОБА_1 вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 25.08.2015р. Товариством з обмеженою відповідповідальністю «Імпульс-2008» зі станції Палагієвський Донецької залізниці на станцію ОСОБА_2 залізниці було направлено за залізничною накладною №53854303 у вагоні №67881953 вантаж антрацит (вантажоодержувач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1Б.).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу 71000 (п.24, відомість вагонів);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) (п.26);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

За таких обставин, з оформленням та підписанням накладної №53854303 Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпульс-2008» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні №67881953 становила 71000.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом на підставі акту загальної форми №2610/Ваги від 09.10.2015р. станції Нижньодніпровськ - вузол Придніпровської залізниці, при проходженні вагону через вказану станцію залізницею було проведено контрольне переваження вагону №67881953, за результатами якого виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №53854303.

Одночасно, за змістом розділу «Д опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» комерційного акту РА №011725/844/12 від 09.10.2015р. визначено наступне (мовою документа): «При перевеске вагона в статическом режиме в присутствии зам. ДС Клюева, АРГ Кузьмич, приемщика поездов Кокошинской, приемосдатчика Щербины, на исправных 150 тн. вагонных электронно-тензометрических весах станции Нижнеднепровск-Узел, прошедших госповерку 15.10.14г., оказалось вес брутто 89250г, тара по документу 23000 кг, нетто 66250 кг, что менее веса, указанного в документе на 4750 кг. Погрузка груза равномерная, ниже бортов на 30 см, без углублений. По документу и в действительности маркировка известью, не нарушена. Вагон без торцевых дверей, разгрузочные люка с обеих сторон закрыты. Течи груза нет. В техническом отношении вагон исправный. При повторной перевеске вагона вес подтвердился».

У розділі «Є відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції» комерційного акту РА №011725/844/12 від 09.10.2015р. наявна відмітка про те, що під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено.

Після переваження вагон №67881953 був відправлений за призначенням за досильною накладною №45143856.

Наразі, відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №14 станції Нижньодніпровськ - вузол Придніпровської залізниці, державна повірка вказаних ваг здійснювалась 15.10.2014р., ваги були визнані придатними для застосування.

У поясненнях б/н від 17.05.2016р., відзиві б/н від 30.05.2016р. відповідач зазначав, що з розділу «Д» комерційного акту РА №011725/844/12 від 09.10.2015р. незрозуміло, у звязку з якою невідповідністю складено такий акт (найменування, маса, кількість місць вантажу). За змістом вказаних пояснень та відзиву мова йде про невідповідність ваги вантажу при контрольному зважуванні зазначеній відправником у накладній масі. Згідно комерційного акту перевірялась не маса вантажу, а його вага. Маса та вага є різними фізичними величинами, а невідповідність ваги не є підставою для складання комерційного акту. Також, в розділі «Д» вага брутто визначена у грамах, з огляду на що підрахунок позивача є помилковим.

У запереченнях на відзив, які надійшли до господарського суду 06.06.2016р., позивач стверджував, що в розділі «Д» комерційного акту РА №011725/844/12 від 09.10.2015р. дійсно допущено описку та зазначено «вага брутто 89250 г». При цьому, залізниця ніяким чином не могла внести виправлення у вказаний комерційний акт з огляду на те, що відповідно до п.8 Правил складання актів, комерційні акти складаються без будь-яких виправлень. Крім іншого, позивач зауважував, що в акті загальної форми №2610/Ваги від 09.10.2015р. відсутня помилка, на яку посилається відповідач.

За приписами Правил складання актів, які затверджені наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми (п.1). Комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності маси наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах (п.2). Якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається (п.12). У разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень безпосередньо або через начальника станції (п.16).

За висновками суду, наявні у комерційному акті РА №011725/844/12 від 09.10.2015р. помилки є очевидними та не суттєвими, а також з урахуванням змісту розділу «В» вказаного комерційного акту, акту загальної форми №2610/Ваги від 09.10.2015р., не призводять до неможливості встановити факт невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

При цьому, судом враховано, що відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.34 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №67881953 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №53854303.

Твердження відповідача про те, що під час перевезення протягом тривалого періоду на вантаж могли вплинути такі обставини як видування, просипання часток вантажу, втрата вантажу шляхом розкрадання, що потягло за собою зменшення його маси, судом до уваги не приймаються з огляду на те, що мають вірогідний характер та не підтверджені доказами.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

За поясненнями позивача, які відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовані, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №67881953 складала 12239 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 61195 грн.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Аналогічну позицію наведено у постанові Вищого господарського суду України від 24.02.2015р. по справі №922/3496/14.

За приписами п.6 розяснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, з урахуванням того, що складений позивачем комерційної акт також мав недоліки, а завантаження відправником вагону №67881953 не перевищувало його вантажопідйомність та не загрожувало безпеці руху на залізниці, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права, що передбачено ст.83 Господарського процесуального кодексу України, та зменшення штрафу до трьох провізних плат, а саме 36717 грн.

Клопотання б/н від 30.05.2016р. відповідача про продовження строку розгляду справи та відкладення судового засідання на іншу дату залишається судом без задоволення з урахуванням того, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення.

Крім того, судом враховано, що у відзиві б/н від 30.05.2016р., письмових поясненнях б/н від 17.05.2016р., судовому засіданні 17.05.2016р. відповідачем вже було висловлено правову позицію по суті спору, а у клопотаннях б/н від 30.05.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпульс-2008» не міститься відомостей про намір надати нові докази у справі.

Всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1378 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-2008», м.Маріуполь про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 61195 грн, задовольнити частково.

Зменшити розмір стягуваної суми штрафу до 36717 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-2008» (87525, Донецька обл., м.Маріуполь, просп.Нахімова, буд.186, офіс 46, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49602, м.Дніпропетровськ, ОСОБА_3, буд.108, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 36717 грн, а також судовий збір в сумі 1378 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 07.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 13.06.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця