ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.05.2016 Справа № 905/889/16

Господарський суд Донецької області у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ»

про зобовязання укласти договір про постачання теплової енергії від 01 січня 2016 року № 412, виклавши спірні пункти в редакції позивача,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, за довір. №юр/2976 від 30.12.2015р.,

ОСОБА_2, за довір №юр/2975 від 30.12.2015р.,

ОСОБА_3, за довір. №юр/761 від 23.03.2016р.,

ОСОБА_4, за довір. №юр/760 від 23.03.2016р.

від відповідача: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» про зобовязання укласти договір про постачання теплової енергії від 01 січня 2016 року № 412, виклавши спірні пункти в редакції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між сторонами існували договірні відносини на підставі договору №412 від 15 жовтня 2007 року. 17 листопада 2015 року листом №142 відповідач повідомив теплопостачальну організацію про припинення дії вказаного вище договору з 01 січня 2016 року та просив надати проект договору на надання послуг з централізованого опалення у відповідності до діючих нормативних вимог. 19 січня 2016 року позивачем в порядку статті 181 Господарського кодексу України на адресу відповідача направлено два примірника договору №412 від 01 січня 2016 року на поставку теплової енергії. Листом №15 від 03 лютого 2016 року відповідач повернув підписаний договір з протоколом розбіжностей, який отриманий позивачем 04 лютого 2016 року. Листом №011/788 від 15 лютого 2016 року позивач повернув ТОВ «ТВИНЗ» протокол розбіжностей разом з протоколом врегулювання розбіжностей. Станом на 22 лютого 2016 року заходів щодо врегулювання розбіжностей не здійснено, протокол врегулювання розбіжностей не повернуто. На підставі вказаного просив задовольнити позовні вимоги.

29 березня 2016 року представником позивача через канцелярію суду надані письмові пояснення щодо порядку нарахування за спожиту теплову енергію. Зазначив, що з січня 2013 року згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації №833 від 15 листопада 2012 року про внесення змін в розпорядження голови облдержадміністрації від 06 квітня 2011 року №185, згідно якого встановлені річні та щомісячні норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1м кв. площі норми на підігрів 1м куб. питної води, що здійснюється обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго». Також в письмових поясненнях (вих.№011/1468) зазначив, що при укладанні договору сторони повинні керуватися нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» №869 від 01 червня 2011 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, яким затверджені Правила користування тепловою енергією.

В письмових поясненнях, які надійшли через канцелярію суду 21 квітня 2016 року, представник позивача пояснив, що діючий тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування, поставку для потреби інших споживачів (крім населення) встановлений шляхом внесення змін до Постанови №54 від 28 січня 2016 року. У відповідності до пункту 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24 червня 2004 року розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показників засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

21 квітня 2016 року представником позивача через канцелярію суду надане клопотання, в якому останній просив у додатку №4 до договору № 412 вважати опалювану площу 132,9м.кв., згідно інвентарної справи, договору купівлю-продажу від 18 жовтня 2001 року та акту від 19 квітня 2016 року.

27 квітня 2016 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій останній просив викласти предмет позову в наступній редакції: позовна заява про врегулювання розбіжностей, які виникли при укладенні договору №412 від 01 січня 2016 року «на поставку теплової енергії».

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки невідомі. Заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

29 березня 2016 року представником відповідача через канцелярію суду надані письмові пояснення, в яких, зокрема, вказав, що договір в редакції відповідача викладений згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року, якою затверджені «Правила користування тепловою енергією». Зазначив, що будівля, в якій знаходяться приміщення відповідача не обладнане засобами обліку спожитої теплової енергії, просив встановити температурну норму в приміщенні 18єС. Пункти 4.15, 4.2.2 викласти в редакції відповідача, оскільки отримання авансового платежу не передбачено діючим законодавством в обовязковому порядку.

21 квітня 2016 року через канцелярію суду надійшли від представника відповідача доповнення до письмових пояснень, в яких наполягав на розмірі площі приміщень , які підлягають опаленню, тобто приміщення, куди постачається теплова енергія у відповідності до договору № 412 від 01 січня 2016 року складає 109, 6 м.кв. Зазначив, що позивач посилається на законодавчі акти, які стосуються житлово-комунальних послуг, що протирічить договірним зобовязанням з поставки тепла.

У письмових поясненнях від 28 квітня 2016 року представник відповідача вказав на неправомірне застосування норм споживання теплової енергії на централізоване опалення 1м.кв. площі при укладенні договорів на поставку теплової енергії у випадку відсутності у споживача комерційних пристроїв обліку споживання теплової енергії.

Ухвалою суду від 21 квітня 2016 року за клопотанням представника позивача продовжений процесуальний строк розгляду справи на 15 днів.

Клопотань щодо фіксації судового процесу не заявлено, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа» (ОСОБА_5 організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» (Споживач) існували договірні відносини, які виникли на підставі договору №412 від 15 жовтня 2007 року на поставку теплової енергії (надалі по тексту договір). Згідно із пунктом 10.1 договору він вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

17 листопада 2015 року листом №142 відповідач повідомив теплопостачальну організацію про припинення дії договору з 01 січня 2016 року.

19 січня 2016 року позивачем в порядку статті 181 Господарського кодексу України надіслано на адресу відповідача два примірника проекту договору на поставку теплової енергії №412 від 01 січня 2016 року, які отримані останнім 20 січня 2016 року, про що свідчить відмітка про отримання на супровідному листі.

Договір відповідачем підписаний з протоколом розбіжностей та повернутий листом №15 від 03 лютого 2016 року та отриманий позивачем 04 лютого 2016 року про що свідчить штемпель про реєстрацію вхідної кореспонденції.

15 лютого 2016 року позивач листом №011/788 повернув на адресу відповідача протокол розбіжностей разом з протоколом врегулювання розбіжностей та пропонував останньому узгодити та повернути у встановлені строки.

Станом на 22 лютого 2016 року заходів щодо врегулювання розбіжностей відповідачем не здійснено.

Неврегульованими залишились розбіжності за наступними пунктами договору: 1.1, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 3.1,3.2, підпункти 3.2.2, 3.2.4, 3.2.8, 3.2.12, 3.2.13, 3.2.16, 3.2.17, 3.2.19, 3.2.20, пункту 4.1, підпунктів 4.1.1, 4.1.5, пункту 4.2, підпунктів 4.2.1, 4.2.2, 4.2.5, пунктів 5.1, 5.3, 5.4, 5.5, 5.6, 5.7, 6.1, 6.2, 6.4, 6.5, підпунктів 6.5.1, пунктів 6.6, 6.7, 6.8, 6.9, 6.11, підпунктів 7.1.3, пункту 7.2, підпунктів 7.2.1, 7.2.2, 7.2.3, 7.2.4, 7.2.5, 7.2.6, 7.2.7, 7.2.8, 7.2.9, 7.2.10, пунктів 8.4, 10.1, Додаток №1, Додаток №2, Додаток №4, Додаток №5 договору №412 на поставку теплової енергії.

Згідно із Статутом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» метою діяльності підприємства є виробництво та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та пари споживачам, у порядку, встановленому законодавством; задоволення потреб ринку у виконанні висококваліфікованих послуг (роботах, продукції) власного виробництва; забезпечення економічних та соціальних інтересів трудового колективу підприємства за рахунок отриманого прибутку. Позивач є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією, одночасно виробником та виконавцем комунальних послуг, зокрема, з опалення (постачання теплової енергії).

Згідно із довідкою з Єдиного державного реєстру підприємства та організацій України Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» видами діяльності юридичної особи є: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, відновлення відсортованих відходів, ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування, стоматологічна практика.

Загальний порядок укладення господарських договорів передбачений статтями 179-188 Господарського кодексу України.

Частинами 3, 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання, чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з приписами частини 1 статті 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін; якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Згідно з частиною 4 цієї норми, у разі наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Відповідно до частин 5, 7 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони; в тому разі, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Виробник житлово-комунальних послуг зобовязаний укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг (пункт 1 частина 2 стаття 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Позивач, згідно протоколу врегулювання розбіжностей до договору №412 пункт 1.1 просив викласти в редакції визначеної договором: «За цим договором ОСОБА_5 організація бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором».

Відповідач не згоден із редакцією позивача та відповідно протоколу врегулювання розбіжностей просить викласти пункт 1.1 договору наступним чином: «За цим договором ОСОБА_5 організація бере на себе зобовязання постачати теплову енергію згідно з тепловим навантаженням, розрахованої ОСОБА_5 організацією, погодженою з споживачем і зазначеною в додатку до цього договору, а Споживач зобовязується оплачувати фактично отриману теплову енергію за затвердженими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. ОСОБА_5 організація зобовязана постачати теплову енергію у кількісних і якісних показниках, що забезпечують в опалювальних приміщеннях споживача температуру навколишнього повітря не нижче 18*С».

У разі відсутності погодженого з «Споживачем» розрахунку теплового навантаження за обсяг фактично поставленої теплоенергії в кожному розрахунковому місяці приймається обсяг поставленої теплової енергії в розмірі 0,1 Гкал за всі опалювальні приміщення в цілому.»

Обґрунтовує відповідач свої вимоги тим, що вказана редакція обумовлена вимогами «Правил користування тепловою енергією», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року. Житловий будинок, в якому знаходиться вбудоване приміщення відповідача не обладнаний засобами комерційного обліку споживання теплової енергії. Враховуючи, що теплова енергія поставляється для опалення приміщень, в яких знаходяться люди відповідач вважає за необхідне уточнити температурний режим -18*С.

Відповідно до пункту 25 «Правил користування тепловою енергією», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 (надалі по тексту Правила № 1198) у договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії.

Згідно із договором на поставку теплової енергії № 7 від 14 жовтня 2008 року з балансоутримувачем житлового будинку КП «ЖЕК №7», в якому розташовані приміщення відповідача ОСОБА_5 організація подає теплову енергію згідно межі балансової відповідальності до зовнішнього зрізу будівлі, а теплоспоживальні прилади Відповідача приєднані до внутрішньобудинкових мереж балансоутримувача будівлі.

Таким чином, пункт 1.1 договору має бути викладений в редакції позивача.

Відповідно до договору пункт 2.1 договору позивачем запропоновано викласти в наступній редакції: «Теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору (крім споживачів які мають прилади обліку) на такі потреби: опалення в період опалювального сезону».

Відповідач пропонує викласти вказаний пункт договору в наступній редакції: «Теплова енергія постачається Споживачу в обсязі згідно розрахунку теплового навантаження, розрахованої ОСОБА_5 організацією для даного договору і письмово узгодженої з Споживачем на такі потреби: опалення приміщень в період опалювального сезону»

Розглянувши спірну редакцію пункту 2.1 договору суд зазначає наступне.

Додаток №1 до договору надається для виконання нарахувань за теплову енергію у разі виходу з ладу приладу обліку та проведення авансових платежів згідно планових обсягів постачання теплової енергії. Також п.5.1. Договору передбачає облік споживання теплової енергії споживачам, що мають прилади обліку за приладами обліку.

За таких обставин, пункт 2.1 договору має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 2.2 договору позивачем запропоновано викласти в наступній редакції: «Усі нові або реконструйовані системи теплоспоживання Споживача, до введення їх в роботу, повинні бути прийняті в експлуатацію ОСОБА_5 організацією згідно з вимогами «Правил користування тепловою енергією» та «Правил технічної експлуатації теплоспоживальних установок і теплових мереж» з оформленням відповідного акту-допуску».

Відповідач запропонував виключити пункт 2.2 договору у звязку з тим, що будувати нові або реконструювати діючи системи теплопостачання, які заходяться в його приміщенні не планує.

Згідно із пунктом 11 Правил № 1198 самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання забороняється.

Пунктом 40 Правил встановлений обовязок Споживача теплової енергії у міжопалювальний період виконувати обовязкові обсяги робіт з підготовки до опалювального періоду та оформити АКТ про готовність обєкта до опалювального періоду або надати рішення (лист) щодо гарантії забезпечення безпечної експлуатації системи теплоспоживання.

З огляду на що, пункт 2.2. договору повинен бути викладений в редакції позивача.

Пункт 2.3 договору позивач запропонував викласти в наступній редакції: «Рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами».

Редакція пункту 2.3 договору у редакції відповідача згідно із протоколом врегулювання розбіжностей викладена наступним чином: «Постачання теплової енергії здійснюється в періоди, які забезпечують температурний режим в приміщенні споживача у відповідності з пунктом 1.1. цього Договору».

Згідно із статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов, згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації та іншими нормативними документами.

Виходячи з вимог вищенаведеної норми Закону сторони не можуть на власний розсуд встановлювати період поставки межі опалювального сезону та умови, за яких вони можуть бути надані, оскільки останні чітко визначені чинним законодавством.

За таких обставин, пункт 2.3 договору має бути викладений в редакції, запропонованій позивачем.

За редакцією позивача пункт 2.4 договору викладений наступним чином: «На початок опалювального сезону постачання теплоносія здійснюється після того, як Споживач надаст акт про готовність системи опалення до прийняття теплоносія за підписом представника ОСОБА_5 організації».

Відповідач згідно із протоколом врегулювання розбіжностей до договору пропонує викласти пункт 2.4 в наступній редакції: «На початок опалювального сезону «Споживач» надає ОСОБА_5 організації АКТ про готовність обєкта до опалювального сезону, підписаного керівником споживача або лист-гарантію забезпечення безпечної експлуатації систем тепло споживання».

Відповідно до Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затвердженими Наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 620/378 від 10.12.2008р. перед початком опалювального періоду субєкти відносин у сфері теплопостачання проводять перевірку готовності систем опалення та системи теплопостачання в цілому шляхом виконання пробного пуску з метою визначення їх готовності до роботи. Пробний пуск здійснюється після закінчення робіт з підготовки систем теплопостачання до опалювального періоду. Згідно п.2.6. цих Правил складається АКТ про готовність обєкту до роботи в опалювальний період. Також це є обовязком споживача , згідно п.40 Правил користування тепловою енергією» №1198 від 03.10.2007р.

Враховуючи те, що облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж позивача та відповідача з урахуванням втрат на ділянці мережі від межі розділу до місця установки вузла обліку теплової енергії, розрахунок нарахувань за теплову енергію, спожиту відповідачем необхідно здійснювати на підставі затвердженого температурного графіку, діючого температурного режиму і показів вузла обліку, а тому пункт 2.4 договору має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 2.5 договору позивач просить викласти наступним чином: ««Споживач» повинен мати договір на технічне обслуговування системи теплопостачання з балансоутримувачем будівлі. При відсутності даного договору відповідальність за технічний стан внутрішньої системи опалювання несе «Споживач». В цьому разі «Постачальник» гарантує якість надання послуг».

Відповідач в протоколі врегулювання розбіжностей просить виключити пункт 2.5 договору.

Суд зазначає, що Правилами користування тепловою енергією не передбачено наявність у споживача в обовязковому порядку договору на технічне обслуговування теплопостачання з балансоутримувачем будинку. Крім того, така вимога обмежує підприємство у виборі субєктів господарювання, які можуть бути залучені для обслуговування системи теплопостачання споживача.

З огляду на що, суд дійшов висновку щодо виключення пункту 2.5 договору.

Пункт 3.1 договору у протоколі розбіжностей до договору відповідач запропонував включити п.п.3.1.5, який викласти наступним чином: «Споживач має також інші права, передбачені пунктом 39 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією».

В позові позивача погодився з пропозицією відповідача. В судовому засіданні представники позивача підтримали пропозицію відповідача.

З огляду на викладене пункт 3.1 підлягає доповненню підпунктом 3.1.5 договору в запропонованій відповідачем редакції.

Пункт 3.2.2 позивач просить викласти наступним чином: «Додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені в додатку № 1, не допускаючи їх перевищення або зменшення (кількості діб опалювального періоду). У випадку зменшення обсягів споживання теплової енергії Споживач несе відповідальність згідно із Законом України «Про теплопостачання»».

Згідно із протоколом розбіжностей до договору відповідач просить виключити пункт 3.2.2 договору. Зазначив, що технічно не може контролювати кількість теплоносія та його температуру, також перекривати теплопостачання опалюваних приміщень.

Посилання відповідача суд вважає обґрунтованими, тому підпункт 3.2.2 договору підлягає виключенню.

Підпункт 3.2.4 договору, викладений в редакції позивача суд вважає таким, що відповідає нормам чинного законодавства. Тому має бути викладений в наступній редакції: «Повідомити ОСОБА_5 організацію про всі обєкти теплоспоживання, які підключені до теплових мереж Споживача (найменування, максимальні теплові навантаження, обсяги теплоспоживання, займана площа орендарів тощо)».

Підпункт 3.2.8 договору позивач просить викласти наступній редакції: «Додержуватись норм витоку мережної води. У разі зливу теплоносія з внутрішньобудинкової системи опалення відшкодовувати вартість теплоносія».

Відповідач залишив вирішення питання щодо змісту пункту 3.2.8 договору на розсуд суду.

Враховуючи вимоги пункту 12 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, пункт 3.2.8 має бути викладений в редакції позивача.

Згідно із протоколом врегулювання розбіжностей підпункт 3.2.12 договору позивачем запропоновано викласти наступним чином: «Не включати теплоспоживальне обладнання, експлуатація якого була заборонена або не прийнята ОСОБА_5 організацією».

Відповідач своєї редакції пункту 3.2.12 договору не запропонував, залишив вирішення цього питання на розсуд суду.

Відповідно до пункту 11 Правил №1198 самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання забороняється.

Нова реконструйована система теплоспоживання приймається в експлуатацію рішенням відповідної комісії в установленому порядку. Після оформлення допуску система ттеплоспоживання вводиться в експлуатацію.

З огляду на що підпункт 3.2.12 договору має бути викладений в наступній редакції: «Не включати теплоспоживальне обладнання, експлуатація якого була заборонена або не прийнята ОСОБА_5 організацією».

Підпункт 3.2.13 договору позивач виклав у наступній редакції: «Призначати особу, відповідальну за справжній стан та безпечну експлуатацію власних теплоспоживальних установок і теплових мереж. Обслуговувати своє теплове обладнання підготовленим та атестованим персоналом або спеціалізованими організаціями на підставі погодженого з ОСОБА_5 організацією договору».

Як зазначив відповідач, на ТОВ «ТВИНЗ» відсутнє будь-яке обладнання та теплоспоживчі установки. Тому, вимога мати відповідальних осіб та укладати договір на експлуатацію відсутнього майна не може бути включено до договору.

Таким чином, підпункт 3.2.13 договору підлягає виключенню.

Підпункт 3.2.16 позивачем викладено в наступній редакції: «Щорічно в міжопалювальний період підготовлювати власне теплове господарство та отримувати від ОСОБА_5 організації акт про готовність до опалювального сезону».

Відповідач просив виключити пункт 3.2.16 договору у звязку з тим, що вказана вимога протирічить пункту 40 Правил №1198.

На думку суду пункт 3.2.16 має бути викладений в редакції позивача.

Підпункт 3.2.17 договору відповідач просив виключити.

Згідно із статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обовязком споживача теплової енергії є забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, приладів комерційного обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації.

За таких обставин, підпункт 3.2.17 повинен бути викладений в редакції позивача в наступній редакції: «Забезпечувати безперешкодний цілодобовий доступ представників ОСОБА_5 організації до теплокамер, теплопунктів, теплоспоживальних установок та приладів обліку теплової енергії для виконання службових обовязків».

Пункт 3.2.19 позивач просить викласти в наступній редакції: «Якщо власник будівлі прийме рішення про відключення чи зменшення подачи опалення на певний обєкт, то Субспоживачі, які орендують приміщення в цьому будинку не можуть предявити претензії до енергопосточальної організації. При зменшені подачі теплопостачання на такий обєкт, а також, якщо з вини «Споживача» чи Орендатора знижені параметри теплоносія ( по причині відключення стояка, опалювального приладу, якщо внутрішньодомова система теплопостачання і т.д.) розрахунки за опалення проводяться згідно двостороннього акту заміру температури в приміщенні. Письмова заява «Споживача» обовязкова в 3 добовий термін».

Відповідач просив виключити вказаний пункт договору. Зазначив, що дані умови стосуються взаємовідносин позивача з іншими субєктами господарювання та не має відношення до даних договірних правовідносин.

З огляду на те, що теплопостачальна організація несе відповідальність у межі балансової належності, пункт 3.2.19 має бути викладений у редакції позивача.

Підпункт 3.2.20 договору позивач просив викласти наступним чином: «Забезпечити збереження і належний технічний стан власного теплового обладнання та власних приладів обліку теплової енергії, ремонтувати, налагоджувати їх, в установлені терміни проводити державний метрологічний контроль та щороку отримувати акт про готовність своїх приладів обліку до опалювального сезону від ОСОБА_5 організації

Відповідач просив виключити пункт 3.2.20.

Враховуючи те, що за пунктом 40 Правил №1198 вимога, викладена в пункті 3.2.20 є безпосереднім обовязком відповідача, вказаний пункт має бути викладений в редакції позивача.

Підпункт 4.1.1. договору позивач просить викласти в наступній редакції: «У будь-який час перевіряти стан роботи приладів обліку, теплоспоживального обладнання Споживача та знімати показання».

Відповідач просив виключити даний пункт договору.

Враховуючи вимоги статті 25 Закону України «Про теплопостачання», пункт 4.1.1 повинен бути викладений в редакції позивача.

З підпунктом 4.1.4 сторони дійшли згоди. Відповідач не заперечував щодо викладення вказаного пункту в редакції позивача.

Підпункт 4.1.5 позивач просив викласти наступним чином: «Отримувати від Споживача авансовий платіж».

Відповідач заперечив щодо вимоги позивача про отримання авансового платежу не визначеного розміру. Просив виключити даний пункт договору.

Право отримувати авансовий платіж передбачено нормами Закону України «Про теплопостачання» (стаття 25), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (стаття 32), тому підпункт 4.1.5 має бути викладений в редакції позивача.

Позивач не заперечував проти виключення з підпункту 4.1.6 слів: «та приладів комерційного обліку», тому вказаний підпункт має бути викладений в редакції відповідача.

Пункт 4.2 договору позивач просив викласти в наступній редакції: «Обовязки ОСОБА_5 організації:

4.2.1. Забезпечувати постачання теплової енергії Споживачу в обсягах згідно з договором.

4.2.2. Здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із Споживачем з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду.

4.2.3. Повідомляти Споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів.

4.2.4. Здійснювати перевірку роботи приладів обліку та стану теплоспоживального обладнання Споживача не рідше одного разу в 6 місяців.

4.2.5. ОСОБА_5 організація не несе відповідальність у випадку відключення або обмеження постачання природного газу, електроенергії та води , якщо немає вини ОСОБА_5 організації».

Відповідач у протоколі розбіжностей до договору просив п.п . 4.2.1 - виключити, викласти в новій редакції: « Забезпечити постачання теплової енергії згідно з пунктом 1.1. цього договору».

Підпункти 4.2.2., 4.2.4., 4.2.5 договору просив виключити.

Підпункт 4.2.1. підлягає викладенню в редакції позивача з огляду на те, що постачання теплової енергії здійснюється відповідно до пункту 1.1 договору в редакції запропонованої позивачем в новій редакції, оскільки п.1.1 Договору не прийнятий Позивачем в редакції Відповідача.

Згідно із статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» обовязком ОСОБА_5 організації є здійснення перерахунку за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду, тому підпункт 4.2.2 має бути викладений в редакції позивача.

Позивач погодився з пропозицією відповідача в частині виключення підпункту 4.2.4. Тому, враховуючи згоду позивача, підпункт 4.2.4 пункту 4.2 договору підлягає виключенню.

Статтею 28 Закону України «Про теплопостачання» передбачена відповідальність постачальників енергоносіїв у разі незапланованих обмежень постачання енергоносіїв, тому підпункт 4.2.5 має бути викладено в редакції позивача.

Пункт 5.1 договору позивач просив викласти в наступній редакції: «Облік споживання теплової енергії проводиться:

- Споживачам, що мають прилади обліку за приладами обліку;

- Споживачам, що не мають прилади обліку згідно норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1 м2 площі, встановленої Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 15.11.2012 № 833».

Відповідач у протоколі розбіжностей до договору запропонував пункт 5.1 виключити. Викласти в новій редакції: «Облік фактично спожитої теплової енергії здійснюється згідно із пунктами 23,24,25,26,27,28 Правил користування теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007р.».

Статтею 32 частини 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами , затвердженими в установленому порядку.

Згідно із частиною 6 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, мають право тимчасово визначати інші норми споживання , якості та режими надання житлово-комунальних послуг з урахуванням технічних можливостей підприємств, кліматичних та інших місцевих умов.

Враховуючи наведене вище, пункт 5.1 має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 5.3 договору позивач просив викласти в наступній редакції: «Межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін вказана в додатку 2 до договору та не може бути змінена в односторонньому порядку».

Відповідач у протоколі розбіжностей до договору запропонував пункт 5.3 виключити та викласти в новій редакції: «Межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін визначається точками продажу теплової енергії, якими є відгалуження від стояків у межах опалювальних приміщень «Споживача».

Оскільки система опалення приміщення відповідача запроектована та є єдиною цілісною з внутрішньою системою опалення будівлі, тобто всі центральні стояки опалення, що проходять в будівлі спільні, в звязку з чим встановити межу балансової належності безпосередньо між ТОВ «ТВИНЗ» та ВО «Словянськтепломережа», неможливо з технічного обґрунтування.

Таким чином, пункт 5.3 договору має бути викладений в редакції позивача.

За редакцією позивача пункт 5.4 договору викладений в наступній редакції: «Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до ОСОБА_5 організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1 до договору».

Відповідач у протоколі розбіжностей до договору запропонував пункт 5.4 виключити, оскільки прибори обліку відсутні.

Контроль за показниками приладу обліку теплової енергії ОСОБА_5 організація пропонує Споживачу (Відповідачу) здійснювати спільно з Позивачем та власником будівлі.

Таким чином, пункт 5.4 має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 5.5 позивач виклав в наступній редакції: «При виході з ладу приладів обліку (несанкціоноване втручання в їх роботу, порушення пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінчення терміну держповірки тощо), у разі несправності засобів обліку, що не підлягає усуненню - кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу, визначається ОСОБА_5 організацією згідно норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1 м2 площі».

Відповідач у протоколі розбіжностей договору запропонував пункт 5.5 виключити.

Розпорядженням Донецької обласної державної адміністрації № 833 від 15.11.2012р. встановлені річні і щомісячні норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1м.2 площі та періодичні норми на підігрів 1 м.3 питної води, що здійснюється обласним комунальним підприємство «Донецьктеплокомуненерго».

За таких обставин, пункт 5.5 договору має бути викладений у редакції позивача.

За згодою сторін пункт 5.6 договору підлягає виключенню.

Пункт 5.7 договору позивач просив викласти наступним чином: «У випадку, коли комерційний прилад обліку враховує витрати теплової енергії декількох споживачів, витрати розподіляються між Споживачами пропорційно до їхньої долі опалювальної площі».

За протоколом розбіжностей до договору відповідач просив пункт 5.7 виключити.

Пунктом 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі Правила №630) передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показниками пропорційно опалювальній площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Враховуючи викладене пункт 5.7 договору має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 6.1 договору позивачем запропоновано викласти в наступній редакції: «Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться згідно предявлених рахунків (2 екз.), відповідно до встановлених тарифів, надісланих рекомендованим листом або врученим під особистий підпис представниками «Споживача» з обовязковим поверненням другого екземпляра рахунка (акту виконаних робіт) з підписом та печаткою підприємства/ ФОП в строк 5-10 днів після його отримання».

Відповідач у протоколі розбіжностей до договору запропонував пункт 6.1 доповнити реченням наступного змісту: «Розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться у відповідності з пунктом 23-28 Правил користування теплової енергії».

Пунктами 23-28 Правил №1198 встановлені умови обліку спожитої теплової енергії, в той час як розділом 6 договору йдеться мова саме за порядок проведення розрахунків.

З огляду на викладене, пункт 6.1 договору підлягає викладенню в редакції позивача.

Пункт 6.2 договору позивач пропонує викласти наступним чином: «Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених постановою НКРРКУ № 2690 від 29.10.2015 р та складають:

- теплова енергія 1 Гкал - 1421,23 грн ( без ПДВ).

У залежності від цін на енергоносії, встановленних Кабінетом Міністрів України, іншими органами влади, постачальниками енергоносіїв тариф може змінюватися без узгодження зі Споживачем але у відповідності до діючого законодавства.

Загальна сума договору складається з сум вартості місячних поставок теплової енергії за весь строк дії договору».

Згідно із протоколом розбіжностей до договору, відповідач просив виключити останній абзац пункту 6.2 договору.

В обґрунтування чого відповідач посилався на те, що обсяг поставленої теплової енергії визначається за фактичними обсягами. На думку відповідача обсяг поставки не може бути визначений заздалегідь.

З огляду на те, що право встановлення тарифів є виключно компетенцією НКРРКУ, пункт 6.2 має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 6.4 договору позивач просив викласти в наступній редакції: «Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує ОСОБА_5 організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми ( сальдо) розрахунків на початок місяця».

Відповідач у протоколі розбіжностей до договору запропонував пункт 6.4 виключити.

Як вже зазначалось, право на отримання авансового платежу теплопостачальною організаціє передбачено статтею 25 Закону України «Про теплопостачання», статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктом 18 Правил № 630, з огляду на що пункт 6.4 має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 6.5, підпункт 6.5.1 позивач просив викласти в наступній редакції: «Якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується Споживачем не пізніше 31- го числа поточного місяця;

- у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду залишок ( сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

6.5.1. Для Споживачів, які не мають приладів обліку (опалення) кількість фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними навантаженнями,

- у випадку, коли вартість фактичного використання теплової енергії нижче від суми попередньої оплати, залишок (сальдо) розрахунків визначається як попередня оплата на наступний розрахунковий період».

Відповідач просив виключити пункт 6.5, підпункт 6.5.1 договору.

Так, як вже зазначалось, суд дійшов висновку щодо пункту 6.4 договору, яким передбачається попередня оплата, тому пункт 6.5, підпункт 6.5.1 має бути викладені в редакції позивача.

Пункт 6.6 в редакції позивача викладений наступним чином: «Кінцеві розрахунки за фактично спожиту теплову енергію споживач зобовязаний сплачувати не пізніше 15-го числа місяця наступного за розрахунковим».

Відповідачем запропоновано пункт 6.6 викласти в наступній редакції: «Кінцевий розрахунок за фактично спожиту теплову енергію за звітній місяць «Споживач» зобовязаний сплатити протягом 15 днів після отримання розрахункових документів відповідно до пункту 6.1. цього договору»

З огляду на визначення умовами договору розмірів тарифів та обєму теплової енергії, що поставляється, пункт 6.6 договору має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 6.7 позивач просив викласти наступним чином: «В платіжному документі Споживача вказується період, за який сплачується послуга за спожиту теплову енергію. При наявності заборгованості у Споживача за послуги теплопостачання ОСОБА_5 організація зараховує оплату, що надійшла, у рахунок погашення заборгованості, незалежно від призначення платежу, зазначеного у платіжному документі (крім бюджетних установ)».

Пункт 6.8 позивач просив викласти в наступній редакції: «Споживач виконує звірку розрахунків за спожиту теплову енергію з підписанням акту звірки щомісяця».

Згідно із письмовими поясненнями від 29 березня 2016 року, наявних в матеріалах справи, відповідач залишив вирішення змісту вказаних пунктів договору на розсуд суду.

На думку суду, пункти 6.7, 6.8 мають бути викладені в редакції позивача.

Пункт 6.9 викладений в редакції позивача наступним чином: «При укладенні цього договору заборгованість Споживача перед ОСОБА_5 організацією на 31.12.2015 р складає: 82476, 07 грн.»

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував пункт 6.9 виключити.

Суд вважає вимогу відповідача обґрунтованою, пункт 6.9 договору підлягає виключенню.

Пункт 6.11 в редакції договору позивача відсутній.

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував доповнити договір пунктом 6.11 наступного змісту: «У разі не дотримання температури в опалювальних приміщеннях споживача, обумовленої у п.1.1. цього Договору (18*С), «Споживач» оплачує ОСОБА_5 організації суму, визначену згідно з пунктом 5.1.зменшену на 5% за кожен градус зменшення. При температурі приміщення «Споживача» нижче 12*С оплата за фактично поставлену теплову енергію не проводиться».

Нарахування за фактично отриману теплову енергію провадяться на підставі показів вузла обліку за діючими тарифами, затвердженими у встановленому порядку, тому розділ 6 договору не підлягає доповненню пунктом 6.11.

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував доповнити договір підпунктом 7.1.3 наступного змісту: «ОСОБА_5 організація несе відповідальність за ненадання на вимогу споживача розрахунків обсягу поставленої теплової енергії. При відсутності зазначеного розрахунку, «Споживач» має право не оплачувати розрахункові документи ОСОБА_5 організації до моменту надання таких розрахунків».

У звязку з тим, що згідно пунктом 3 частини 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, розділ 7 договору не підлягає доповненню підпунктом 7.1.3.

Пункт 7.2 договору позивач просив викласти наступним чином: «Споживач несе відповідальність за:

7.2.1. Споживання теплової енергії без дозволу ОСОБА_5 організації або понад встановлені договором максимальні погодинні навантаження за кожним з видів споживання - штраф у розмірі 5-кратної вартості теплоенергії, спожитої із зазначеними порушеннями.

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував пункту 7.2, підпункти 7.2.1 виключити.

З огляду на те, що відповідач не може впливати на обсяги теплової енергії, що споживається, відсутності в договорі визначення максимальної почасового навантаження за кожним видом споживання, штрафні санкції не можуть бути застосовані, тому підпункт 7.2.1 підлягає виключенню.

Підпункт 7.2.2 договору позивач просить викласти наступним чином: «Зрив, пошкодження пломб, встановлених ОСОБА_5 організацією штраф у розмірі 25% вартості теплоенергії, спожитої в попередньому розрахунковому періоді».

Відповідач залишив вирішення питання щодо змісту вказаного підпункту на розсуд суду.

На думку суду підпункт 7.2.2 договору підлягає виключенню.

Підпункт 7.2.3 договору позивач просив викласти в наступній редакції: «Несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення».

Відповідач просив в підпункт 7.2.3 додати слова: «але не більше ніж за 6 місяців».

За висновками суду пункт 7.2.3 має бути викладений у наступній редакції: «Несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше ніж за 6 місяців».

Пункт 7.2.4 договору позивач просив викласти наступним чином «Споживач, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми боргу».

Відповідач просив підпункт 7.2.4 доповнити словами після слів індексу інфляції: «але не більше 5%.».

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, підпункт 7.2.4 договору має бути викладений в редакції позивача.

Підпункт 7.2.5 договору позивач просив викласти в наступній редакції: «Недбале зберігання своїх приладів обліку, порушення їх нормальної роботи та невиконання ремонту».

Відповідач просив виключити підпункт 7.2.5 договору у звязку з відсутністю приборів обліку.

Суд вважає посилання відповідача обґрунтованими, тому підпункт 7.2.5 підлягає виключенню.

Підпункт 7.2.6 договору позивач в договорі виклав наступним чином: «Недостовірність даних про розподіл займаної площі орендарями, іншої інформації, необхідної для виконання умов договору, - штраф у розмірі 5 % вартості теплоенергії, спожитої в попередньому розрахунковому періоді».

Відповідач залишив питання щодо змісту підпункту 7.2.6 договору на розсуд суду.

Підпункт 7.2.6 договору має бути викладений в редакції позивача.

Позивач підпункт 7.2.7 договору виклав наступним чином: «За перешкоджання або недопущення до систем теплопостачання (на територію підприємства, установи тощо) працівників ОСОБА_5 організації при виконанні ними службових обовязків - штраф у розмірі 5 % вартості теплоенергії, спожитої в попередньому розрахунковому періоді».

Відповідач просив виключити підпункт 7.2.6 договору з причини неможливості встановлення порядку та процедури посвідчення факту не допуску до систем теплопостачання.

За висновками суду підпункт 7.2.6 договору має бути викладений в редакції позивача.

Підпункт 7.2.8 договору позивач виклав у наступній редакції: «За самовільне підключення систем теплоспоживання чи підключення їх перед приладами обліку - штраф у розмірі 5-кратної вартості теплової енергії, спожитої такими системами».

Відповідач просив виключити підпункт 7.2.8 договору.

На думку суду договором має бути передбачена відповідальність за порушення норм чинного законодавства, в тому числі за самовільне підключення систем теплоспоживання чи підключення їх перед приладами обліку, тому підпункт 7.2.8 має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 7.2.9 договору позивачем запропоновано викласти в наступній редакції: «За водоразбір із системи опалення через крани та інші пристрої- штраф у розмірі 25% вартості теплової енергії, спожитої в попередньому розрахунковому місяці».

Відповідач просив виключити підпункт 7.2.9 договору.

Суд вважає, що підпункт 7.2.9 договору має бути викладений в редакції позивача.

Підпункт 7.2.10 викладений позивачем наступним чином: «За самовільне переобладнання системи теплопостачання штраф у розмірі 5-ти кратної вартості спожитої теплової енергії».

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував підпункт 7.2.10 виключити.

На думку суду підпункт 7.2.10 договору має бути викладений в редакції позивача.

Пункт 8.4. в редакції Позивача по тексту договору відсутній.

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував пункт 8.4 включити, викласти його в такій редакції: «При не дотриманні норм температурного режиму згідно з пунктом 1.1. цього договору, Споживач повідомляє про таке порушення телефонограмою ОСОБА_5 організації, яка зобовязана прибути на обєкт Споживача для складання двостороннього акту в день звернення. У разі не прибуття представника ОСОБА_5 організації, акт складає «Споживач» самостійно з працівниками підприємства, який спрямовується «Споживачем» теплопостачальній організацію. Акт є підставою для зміни розрахунку за фактично поставлену теплову енергію».

Приміщення відповідача обладнане приладом обліку теплової енергії, оскільки система опалення приміщення відповідача запроектована та є єдиною цілісною з внутрішньою системою опалення будівлі, тобто всі центральні стояки опалення, що проходять в будівлі спільні, а площа власника будівлі набагато більша за площею Відповідача, окремо підтримувати температуру в опалювальних приміщеннях Відповідача не нижче 18*С у теплопостачальній організації немає можливості.

З огляду на що, підпункт 8.4 не підлягає включенню до договору.

Пункт 10.1 позивач виклав наступним чином: «Цей договір набуває чинності з дня фактичного надання послуг, який підтверджується актом між представниками теплопостачальної організації та балансоутримувачем будівлі, в якому розташований « Споживач»

з 01.01.2016 року та діє до 31.12.2019 року»

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував пункт 10.1. виключити та викласти в новій редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2016р.»

Відповідно до частини 2 статті 187 Господарського кодексу України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше».

Враховуючи викладене, пункт 10.1 договору має бути викладений в редакції позивача.

Додаток №1 до договору № 412 від 01.01.2016року

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував додаток № 1 виключити.

Норми споживання теплової енергії на централізоване опалення та підігрів питної води, встановлені розпорядженням Донецької обласної державної адміністрації № 833 від 15.11.2012р. «Про встановлення річних норм споживання теплової енергії на централізоване опалення та підігрів питної води» є діючими на теперішній час, тому Додаток №1 до договору має бути викладений в редакції позивача.

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував додаток № 2 до договору виключити.

На думку суду Додаток№2 має бути викладений в редакції позивача, з огляду на визначення в додатку теплотраси, що перебуває на балансі теплопостачальної організації, встановлено межу балансової належності.

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував в додатку № 4 визначити опалювану площу 109,6 кв.м.

В клопотанні від 21 квітня 2016 року позивач просив у додатку №4 до договору вважати опалювану площу 132,9 кв.м., надав інвентаризаційну справу, договір купівлі-продажу від 18 жовтня 2001 року так акт від 19 квітня 2016 року.

В свою чергу, відповідачем документально не підтверджена заявлена ним опалювальна площа, з огляду на що додаток №4 до договору має бути викладений в редакції позивача.

Додаток №5 до договору відповідач у протоколі розбіжностей запропонував виключити.

З огляду на те, що додаток № 5 розрахований згідно з додатком №1 та встановленого на момент укладення договору тарифу, він має бути викладений в редакції позивача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» про зобовязання укласти договір про постачання теплової енергії від 01 січня 2016 року № 412, виклавши спірні пункти в редакції позивача задовольнити частково.

Врегулювати розбіжності, які виникли між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» при укладанні договору на поставку теплової енергії від 01 січня 2016 року №412 щодо 1.1, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 3.1,3.2, підпункти 3.2.2, 3.2.4, 3.2.8, 3.2.12, 3.2.13, 3.2.16, 3.2.17, 3.2.19, 3.2.20, пункту 4.1, підпунктів 4.1.1, 4.1.5, пункту 4.2, підпунктів 4.2.1, 4.2.2, 4.2.5, пунктів 5.1, 5.3, 5.4, 5.5, 5.6, 5.7, 6.1, 6.2, 6.4, 6.5, підпунктів 6.5.1, пунктів 6.6, 6.7, 6.8, 6.9, 6.11, підпунктів 7.1.3, пункту 7.2, підпунктів 7.2.1, 7.2.2, 7.2.3, 7.2.4, 7.2.5, 7.2.6, 7.2.7, 7.2.8, 7.2.9, 7.2.10, пунктів 8.4, 10.1, Додаток №1, Додаток №2, Додаток №4, Додаток №5 договору №412 на поставку теплової енергії та викласти їх у наступній редакції:

Пункт 1.1 договору №412 від 01 січня 2016 року: «За цим договором ОСОБА_5 організація бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором».

Пункт 2.1 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору (крім споживачів які мають прилади обліку) на такі потреби: опалення в період опалювального сезону

Пункт 2.2 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Усі нові або реконструйовані системи теплоспоживання Споживача, до введення їх в роботу, повинні бути прийняті в експлуатацію ОСОБА_5 організацією згідно з вимогами «Правил користування тепловою енергією» та «Правил технічної експлуатації теплоспоживальних установок і теплових мереж» з оформленням відповідного акту-допуску»

Пункт 2.3 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами».

Пункт 2.4 договору №412 від 01 січня 2016 року: «На початок опалювального сезону постачання теплоносія здійснюється після того, як Споживач надасть акт про готовність системи опалення до прийняття теплоносія за підписом представника ОСОБА_5 організації

Пункт 2.5 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Підпункт 3.1.5 пункту 3.1 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Споживач має також інші права, передбачені пунктом 39 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією».

Підпункт 3.2.2 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Підпункт 3.2.4 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Повідомити ОСОБА_5 організацію про всі обєкти теплоспоживання, які підключені до теплових мереж Споживача (найменування, максимальні теплові навантаження, обсяги теплоспоживання, займана площа орендарів тощо)».

Підпункт 3.2.8 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Додержуватись норм витоку мережної води. У разі зливу теплоносія з внутрішньобудинкової системи опалення відшкодовувати вартість теплоносія».

Підпункт 3.2.12 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Не включати теплоспоживальне обладнання, експлуатація якого була заборонена або не прийнята ОСОБА_5 організацією».

Підпункт 3.2.13 договору №412 від 01 січня 2016 року - виключити.

Підпункт 3.2.16 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Щорічно в міжопалювальний період підготовлювати власне теплове господарство та отримувати від ОСОБА_5 організації акт про готовність до опалювального сезону».

Підпункт 3.2.17 договору №412 від 01 січня 2016 року «Забезпечувати безперешкодний цілодобовий доступ представників ОСОБА_5 організації до теплокамер, теплопунктів, теплоспоживальних установок та приладів обліку теплової енергії для виконання службових обовязків».

Підпункт 3.2.19 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Якщо власник будівлі прийме рішення про відключення чи зменшення подачи опалення на певний обєкт, то Субспоживачі, які орендують приміщення в цьому будинку не можуть предявити претензії до енергопосточальної організації. При зменшені подачі теплопостачання на такий обєкт, а також, якщо з вини «Споживача» чи Орендатора знижені параметри теплоносія ( по причині відключення стояка, опалювального приладу, якщо внутрішньодомова система теплопостачання і т.д.) розрахунки за опалення проводяться згідно двостороннього акту заміру температури в приміщенні. Письмова заява «Споживача» обовязкова в 3 добовий термін».

Підпункт 3.2.20 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Забезпечити збереження і належний технічний стан власного теплового обладнання та власних приладів обліку теплової енергії, ремонтувати, налагоджувати їх, в установлені терміни проводити державний метрологічний контроль та щороку отримувати акт про готовність своїх приладів обліку до опалювального сезону від ОСОБА_5 організації».

Підпункт 4.1.1. договору №412 від 01 січня 2016 року: «У будь-який час перевіряти стан роботи приладів обліку, теплоспоживального обладнання Споживача та знімати показання».

Підпункт 4.1.5 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Отримувати від Споживача авансовий платіж.

Підпункт 4.1.6 договору №412 від 01 січня 2016 року: «ОСОБА_5 організація має право безперешкодного доступу до теплового обладнання, що належать Споживачу.».

Підпункт 4.2.1 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Забезпечувати постачання теплової енергії Споживачу в обсягах згідно з договором».

Підпункт 4.2.2 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із Споживачем з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду».

Підпункт 4.2.5 договору №412 від 01 січня 2016 року: «ОСОБА_5 організація не несе відповідальність у випадку відключення або обмеження постачання природного газу, електроенергії та води , якщо немає вини ОСОБА_5 організації».

Пункт 5.1 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Облік споживання теплової енергії проводиться:

- Споживачам, що мають прилади обліку за приладами обліку;

- Споживачам, що не мають прилади обліку згідно норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1 м2 площі, встановленої Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 15.11.2012 № 833».

Пункт 5.3 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін вказана в додатку 2 до договору та не може бути змінена в односторонньому порядку».

Пункт 5.4 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до ОСОБА_5 організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1 до договору».

Пункт 5.5 договору №412 від 01 січня 2016 року: «При виході з ладу приладів обліку (несанкціоноване втручання в їх роботу, порушення пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінчення терміну держповірки тощо), у разі несправності засобів обліку, що не підлягає усуненню - кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу, визначається ОСОБА_5 організацією згідно норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1 м2 площі».

Пункт 5.6 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Пункт 5.7 договору №412 від 01 січня 2016 року: «У випадку, коли комерційний прилад обліку враховує витрати теплової енергії декількох споживачів, витрати розподіляються між Споживачами пропорційно до їхньої долі опалювальної площі».

Пункт 6.1 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться згідно предявлених рахунків (2 екз.), відповідно до встановлених тарифів, надісланих рекомендованим листом або врученим під особистий підпис представниками «Споживача» з обовязковим поверненням другого екземпляра рахунка (акту виконаних робіт) з підписом та печаткою підприємства/ ФОП в строк 5-10 днів після його отримання».

Пункт 6.2 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених постановою НКРРКУ № 2690 від 29.10.2015 р та складають:

- теплова енергія 1 Гкал - 1421,23 грн ( без ПДВ).

У залежності від цін на енергоносії, встановленних Кабінетом Міністрів України, іншими органами влади, постачальниками енергоносіїв тариф може змінюватися без узгодження зі Споживачем але у відповідності до діючого законодавства.

Загальна сума договору складається з сум вартості місячних поставок теплової енергії за весь строк дії договору».

Пункт 6.4 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує ОСОБА_5 організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми ( сальдо) розрахунків на початок місяця».

Пункт 6.5 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується Споживачем не пізніше 31- го числа поточного місяця;

- у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду залишок ( сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку».

Підпункт 6.5.1 пункту 6.5 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Для Споживачів, які не мають приладів обліку (опалення) кількість фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними навантаженнями,

- у випадку, коли вартість фактичного використання теплової енергії нижче від суми попередньої оплати, залишок (сальдо) розрахунків визначається як попередня оплата на наступний розрахунковий період».

Пункт 6.6 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Кінцеві розрахунки за фактично спожиту теплову енергію споживач зобовязаний сплачувати не пізніше 15-го числа місяця наступного за розрахунковим».

Пункт 6.7 договору №412 від 01 січня 2016 року: «В платіжному документі Споживача вказується період, за який сплачується послуга за спожиту теплову енергію. При наявності заборгованості у Споживача за послуги теплопостачання ОСОБА_5 організація зараховує оплату, що надійшла, у рахунок погашення заборгованості, незалежно від призначення платежу, зазначеного у платіжному документі (крім бюджетних установ)».

Пункт 6.8 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Споживач виконує звірку розрахунків за спожиту теплову енергію з підписанням акту звірки щомісяця».

Пункт 6.9 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Пункт 6.11 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Підпункт 7.1.3 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Підпункт 7.2.1 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Підпункт 7.2.2 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Підпункт 7.2.3 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше ніж за 6 місяців».

Підпункт 7.2.4 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Споживач, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми боргу».

Підпункт 7.2.5 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Підпункт 7.2.6 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Недостовірність даних про розподіл займаної площі орендарями, іншої інформації, необхідної для виконання умов договору, - штраф у розмірі 5 % вартості теплоенергії, спожитої в попередньому розрахунковому періоді».

Підпункт 7.2.7 договору №412 від 01 січня 2016 року: «За перешкоджання або недопущення до систем теплопостачання (на територію підприємства, установи тощо) працівників ОСОБА_5 організації при виконанні ними службових обовязків - штраф у розмірі 5 % вартості теплоенергії, спожитої в попередньому розрахунковому періоді».

Підпункт 7.2.8 договору №412 від 01 січня 2016 року: «За самовільне підключення систем теплоспоживання чи підключення їх перед приладами обліку - штраф у розмірі 5-кратної вартості теплової енергії, спожитої такими системами».

Підпункт 7.2.9 договору №412 від 01 січня 2016 року: «За водоразбір із системи опалення через крани та інші пристрої- штраф у розмірі 25% вартості теплової енергії, спожитої в попередньому розрахунковому місяці».

Підпункт 7.2.10 договору №412 від 01 січня 2016 року: «За самовільне переобладнання системи теплопостачання штраф у розмірі 5-ти кратної вартості спожитої теплової енергії».

Пункт 8.4 договору №412 від 01 січня 2016 року виключити.

Пункт 10.1 договору №412 від 01 січня 2016 року: «Цей договір набуває чинності з дня фактичного надання послуг, який підтверджується актом між представниками теплопостачальної організації та балансоутримувачем будівлі, в якому розташований « Споживач» з 01.01.2016 року та діє до 31.12.2019 року».

Відповідно до частини 2 статті 187 Господарського кодексу України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше».

Додаток №1 до договору № 412 від 01.01.2016 року залишити в редакції позивача.

Додаток№2 до договору № 412 від 01.01.2016 року - залишити в редакції позивача

Додаток№4 до договору № 412 від 01.01.2016 року - залишити в редакції позивача, з опалюваною площею 132,9 кв.м

Додаток №5 до договору № 412 від 01.01.2016 року - залишити в редакції позивача В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» (84112, Донецька область, м. Словянськ, вул. Торська, 18, ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, ) в особі структурного підрозділу виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа» (84112, Донецька область, м. Словянськ, вул. Іскри,5, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1181, 65 грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 16 травня 2016 року. Повний текст рішення складений та підписаний 20 травня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява