ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р. Справа № 926/989/15

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Косів Івано-Франківської області

до Faber Proje Gida Mak. Ins. Ic ve Dis Tisc. Ltd. Sti, Турецька республіка

про стягнення 76 000,00 Євро.

Суддя Паскарь А. Д.

представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність від 20.07.2015;

від відповідача не зявився;

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Faber Proje Gida Mak. Ins. Ic ve Dis Tisc. Ltd. Sti про стягнення 76 000,00 євро.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в порушення умов укладених сторонами контрактів від 01.03.2015 № 2015/03 та № 2015/04 з наступними змінами, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, зокрема, після отримання від позивача попередньої оплати у сумі 76000,00 євро обладнання для виготовлення бруківки марки ZENITH 844 у передбачені контрактами строки не поставив, попередню оплату не повернув.

Відповідно до пунктів 7.2 додатку № 4 до контракту № 2015/03 та 7.2 додатку № 3 до контракту № 2015/04 сторони домовились, що всі суперечки вирішуються у Господарському суді Чернівецької області із застосуванням матеріального та процесуального права України, що узгоджується із статтею 76 Закону України Про міжнародне приватне право та не суперечить Господарському процесуальному кодексу України.

Ухвалою від 16.06.2015 порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 21.07.2015. Надалі розгляд справи неодноразово відкладався, в останнє на 08.12.2015.

В ході вивчення матеріалів справи, судом встановлено, що відповідачем є субєкт господарювання іноземної держави Турецької республіки.

Нормою частини третьої статті 43 ГПК України визначено, що на господарський суд покладено обов'язок створити сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 125 ГПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому ГПК України або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення в Турецькій республіці регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15.11.1965 р.), яка імплементована в національне законодавство Законом України від 19.10.2000 № 2052-ІІІ та набрала чинності 26.11.2000 (далі Конвенція).

Статтею 1 Конвенції передбачено, що вона застосовується у цивільних або комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Стаття 2 Конвенції встановлює, що кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3-6.

Відповідно до статті 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Крім того, у відповідності до частини 4 статті 5 Конвенції частина прохання, яка містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Статтею 7 Конвенції встановлено, що типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов'язково мають бути складені французькою або англійською мовами.

Згідно статті 6 Конвенції Центральний орган запитуваної Держави або будь-який орган, який він може призначити для цього, складає підтвердження встановленої Конвенцією форми. У ньому підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню.

Відповідно до пункту 2 статті 2 угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, яка ратифікована Законом України від 05.07.2001 № 2605-ІІІ та набула чинності 02.05.2004, Центральним органом з боку республіки Туреччина є Міністерство юстиції.

Ухвалою від 08.12.2015 провадження у даній справі зупинено до дня отримання формуляру підтвердження від Міністерства юстиції Турецької республіки, але не пізніше 16.06.2016, та зобовязано позивача, зокрема, надати суду по два примірники нотаріально засвідчених перекладів копій ухвал суду від 16.06.2015 та 08.12.2015 у даній справі, формулярів Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та Короткого викладу документа, що підлягає врученню англійською мовою відповідно до вимог Конвенції.

29 січня 2016 року на адресу суду надійшла відповідь від Міністерства юстиції Турецької республіки, якою вищезазначені судові документи повернуто у звязку з відсутністю їх перекладу турецькою мовою.

Ухвалою від 29.01.2016 провадження у даній справі поновлено та зобовязано позивача протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали надати суду по два примірники нотаріально засвідчених перекладів копій ухвал суду від 16.06.2015 та 08.12.2015 у даній справі турецькою мовою відповідно до вимог Конвенції.

Ухвалою від 01.02.2016 провадження у даній справі зупинено до дня отримання формуляру підтвердження від Міністерства юстиції Турецької республіки, але не пізніше 16.06.2016. Водночас зазначеною ухвалою розгляд справи призначено на 16.06.2016 за обовязкової участі представника позивача.

26 квітня 2016 року на адресу суду надійшло підтвердження Міністерства юстиції Турецької республіки про вручення судових документів, з якого вбачається, що ухвали суду від 16.06.2015 та 08.12.2015 у даній справі отримані відповідачем 08 березня 2016 року, що підтверджується доданим до нього повідомленням про вручення.

Ухвалою від 16.06.2016 провадження у даній справі поновлено.

У судове засідання 16.06.2016 відповідач явку свого представника не забезпечив, витребувані судом документи не надав.

Враховуючи той факт, що з моменту закінчення строку надання відповідачем відзиву на позову (08.04.2016), передбаченим пунктом 3 ухвали суду від 08.12.2015, пройшло вже понад двох місяців, суд дійшов висновку, що відповідно до статті 75 ГПК України справа підлягає розгляду за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав.

01 березня 2015 року між сторонами укладено контракт № 2015/03 (далі контракт 03), пунктом 1.1 якого передбачено, що відповідач зобовязується передати у власність позивачеві обладнання для виготовлення бруківки марки ZENITH 844 у кількості 1 одиниці, а позивач оплатити та прийняти товар згідно умов даного контракту.

Сторони у пунктах 2.1 та 2.3 контракту 03 погодили, що валютою контракту і платежу є євро, а вартість обладнання для виготовлення бруківки моделі ZENITH 844, рік випуску 2006, серійний номер 1683 становить 36500 євро (далі товар 1683).

Пунктом 3.1 контракту 03 передбачено, що позивач проводить 100% передоплату за товар банківським переказом відповідно до виставленого відповідачем проформи-фактури протягом 60 банківських днів після підписання контракту.

Позивач виконав своє зобовязання та сплатив відповідачеві 36500,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 16.03.2015 № 1 та випискою по рахунку позивача за 19.03.2016.

Відповідно до пункту 4.1. контракту 03 відповідач поставляє товар на умовах DAP Zabolotov у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

Згідно пункту 4.2 контракту 03 товар буде передано після здійснення повної оплати, але не пізніше 30.04.2015.

Однак, станом на день розгляду справи відповідач свої зобовязання за даним контрактом не виконав, товар 1683 позивачеві не поставив, а отриману передоплату не повернув.

Тоді ж, 01 березня 2015 року, між сторонами укладено контракт № 2015/04 (далі контракт 04), пунктом 1.1 якого передбачено, що відповідач зобовязується передати у власність позивачеві обладнання для виготовлення бруківки марки ZENITH 844 у кількості 1 одиниці, а позивач оплатити та прийняти товар згідно умов даного контракту.

Сторони у пунктах 2.1 та 2.3 контракту 04 погодили, що валютою контракту і платежу є євро, а вартість обладнання для виготовлення бруківки моделі ZENITH 844, рік випуску 2007, серійний номер 1709 становить 39500 євро (далі товар 1709).

Пунктом 3.1 контракту 04 передбачено, що позивач проводить 100% передоплату за товар банківським переказом відповідно до виставленого відповідачем проформи-фактури протягом 120 банківських днів після підписання контракту.

Позивач виконав своє зобовязання та сплатив відповідачеві 39500,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 19.03.2015 № 1 та випискою по рахунку позивача за 25.03.2016.

Відповідно до пункту 4.1. контракту 04 відповідач поставляє товар на умовах DAP Zabolotov у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

Згідно пункту 4.2 контракту 04 товар буде передано після здійснення повної оплати, але не пізніше 15.06.2015.

Однак, станом на день розгляду справи відповідач свої зобовязання за даним контрактом не виконав, товар 1709 позивачеві не поставив, а отриману передоплату не повернув.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої статті 193 ГК України, яка кореспондується з положеннями статті 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач довів суду неналежне виконання відповідачем умов контрактів, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 76000,00 євро.

Згідно статті 49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача, винного в доведенні розгляду спору в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути Faber Proje Gida Mak. Ins. Ic ve Dis Tisc. Ltd. Sti (Senlikkoy Mahallesi, Yenibaglar Sok. No.32, 354154, D.1 FLORYA-BAKIRKOY/ISTANBUL) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (78600, Івано-Франківська обл., м. Косів, вул. Кобилянської, 54; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 76000,00 євро та 36573,14 грн. судового збору.

Повне рішення складено 16 червня 2016 року.

Суддя А. Паскарь