ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Справа № 43/160
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Короткевича О.Є. (доповідач у справі),
суддів:Погребняка В.Я., Полякова Б.М.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 року
та ухвалуГосподарського суду міста Києва від 07.12.2015 року
у справі№ 43/160
за заявою Приватного підприємства "Блюминг-2"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка"
пробанкрутство,

В судовому засіданні взяли участь представники:

ПАТ "Укрсоцбанк"-Довбиш С.П.,

ТОВ "Київінвестбуд"- Головко О.І.

Арбітражний керуючий -Дейнегіна К.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07 грудня 2015 року у справі № 43/160 (суддя Чеберяк П.П.) з поміж іншого, задоволено заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левицького Анатолія Олексійовича та припинено повноваження останнього в якості ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка"; залишено без розгляду клопотання кредитора публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про припинення повноважень ліквідатора; призначено ліквідатором банкрута Дейнегіну Катерину Миколаївну та вчинено ряд інших процесуальних дій.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 березня 2016 року у справі № 43/160 (колегія суддів: Тарасенко К.В. - головуючий, Куксов В.В., Гончаров С.А.) ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями, кредитор публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, якою просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 16 березня 2016 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07 грудня 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 7, 16, 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 22, 43 Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу призначений ліквідатор банкрута Дейнегіна К.М. проти вимог касаційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві та просить прийняті судові рішеннями судами першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2009р. у справі № 43/160 за заявою приватного підприємства "Блюминг-2" порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка" за загальною процедурою в порядку Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону № 2343-XII чинній до 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство).

Постановою Господарського суду міста Києва від 07.12.2011р. визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Левицького Анатолія Олексійовича.

Судами встановлено, що у вересні 2014 року та у жовтні 2015 року на виконання протоколів комітету кредиторів головою комітету кредиторів подано до суду клопотання про припинення повноважень ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка" арбітражного керуючого Левицького Анатолія Олександровича.

Разом з тим, у грудні 2015 року з клопотанням про припинення повноважень ліквідатора зазначеного банкрута за власним бажанням звернувся арбітражний керуючий Левицький А.О.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, враховуючи наявність права арбітражного керуючого на припинення його повноважень в силу Закону та клопотання ліквідатора про дострокове припинення його повноважень, дійшли висновку про можливість задоволення зазначеного клопотання та припинили повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левицького А.О.

Водночас, суди, задовольнивши клопотання ліквідатора про дострокове припинення його повноважень, дійшли обґрунтованого висновку про залишення без розгляду клопотань голови комітету кредиторів.

Абзацом 1 частини першої статті 3-1 Закону № 2343-XII визначено, що якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів, а частиною третьою цієї статті визначені критерії обмеження на призначення особи арбітражним керуючим.

Призначення ліквідатора у ліквідаційній процедурі за приписами частини першої статті 24 Закону № 2343-XII здійснюється в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією.

Згідно з частиною восьмою статті 16 та частиною другою статті 17 Закону № 2343-XII комітет кредиторів приймає рішення, зокрема про погодження кандидатури арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), вибір інвестора (інвесторів).

Кандидатури ліквідатора можуть бути запропоновані комітету кредиторів будь-яким із кредиторів, представником органу, уповноваженого управляти майном боржника. Також може бути запропоновано особу, яка виконувала повноваження розпорядника майна, керуючого санацією, якщо на це є згода комітету кредиторів або інвесторів.

Таким чином, законодавець визначив, що тільки після прийняття рішення про погодження кандидатури ліквідатора, виключно за пропозицією комітету кредиторів, така особа може бути призначена господарським судом ліквідатором банкрута.

Однак, із матеріалів справи вбачається наявність невизначеності комітету кредиторів банкрута щодо узгодження кандидатури на призначення ліквідатором товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка". Натомість, комітет кредиторів надав право суду визначити кандидатуру ліквідатора шляхом застосування автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого.

Разом з тим, місцевий суд дійшов правомірного висновку щодо відсутності правових підстав застосування автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого, оскільки провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка" здійснюється відповідно до вимог Закону про банкрутство в редакції Закону № 2343-XII чинній до 19.01.2013.

Водночас, до місцевого суду із заявами про участь у даній справі в якості ліквідатора звернулися арбітражні керуючі Янчук О.М. та Дейнегіна К.М.

У разі конкуренції кандидатур на призначення ліквідатора банкрута, законодавством не передбачено вимоги погодження господарським судом із комітетом кредиторів конкретної кандидатури ліквідатора.

Отже, у цій справі суди дійшли обґрунтованого висновку, що у разі невизначеності комітету кредиторів стосовно кандидатури ліквідатора банкрута і за умови конкуренції кандидатур остаточне рішення щодо призначення тієї чи іншої особи є прерогативою господарського суду, який з метою дотримання балансу інтересів і усунення конфлікту між банкрутом і його кредиторами із дотриманням вимог статті 3-1 Закону № 2343-XII, прийняв рішення про призначення ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа супермаркетів електроніки "Домотехніка".

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 24/5005/14436/2011.

До того ж, суд касаційної інстанції зазначає, що допущене судом апеляційної інстанції неправильне застосування норм Закону про банкрутство в редакції Закону України від 22.12.2011 р. N 4212-VI, не призвело у даному випадку до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до частини 2 статті 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

За приписами ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 16 березня 2016 року та ухвала Господарського суду міста Києва від 07 грудня 2015 року у справі № 43/160, прийняті у відповідності до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16 березня 2016 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07 грудня 2015 року у справі № 43/160 залишити без змін.

Головуючий О.Є. Короткевич

Судді В.Я. Погребняк

Б.М. Поляков