РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016Справа №5011-36/11442-2012
За позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

"Житлорембудсервіс" Деснянського району міста Києва

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про розірвання договору та стягнення 89 916,536 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_2 - по дов. №б/н від 14.04.2016р.

ОСОБА_1 - ФОП

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1 заборгованість в сумі 94 159,29 грн. та розірвання договору № 1219 від 01.01.2007р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2012 р. порушено провадження у справі № 5011-36/11442-2012 р. та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.09.2012р. за участю представників сторін.

В судовому засіданні 19.09.2012р. відповідно до ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено до 15.10.2012р.

Розпорядженням Заступника голови Господарського суду міста Києва від 15.10.2012 р. справу № 5011-36/11442-2012 за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва до Приватного підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення 94 159,29 грн., передано для розгляду судді Сіваковій В.В. у зв'язку з знаходженням у відпустці судді Трофименко Т.Ю.

За вказаних обставин суд визнав за необхідне прийняти справу № 5011-36/11442-2012 до свого провадження та призначити її до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 31.10.2012р.

Розпорядженням Заступника голови Господарського суду міста Києва від 22.10.2012 р. справу № 5011-36/11442-2012 за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва до Приватного підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення 94 159,29 грн., передано для розгляду судді Трофименко Т.Ю. у зв'язку з виходом її з відпустки.

Ухвалою від 22.10.2012р. справа № 5011-36/11442-2012 за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва до Приватного підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення 94 159,29 грн. прийнята до провадження судді Трофименко Т.Ю.

В судове засідання 31.10.2012р. представник позивача не з'явився. Заяв, клопотань від позивача на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні 31.10.2012р. представником відповідача заявлено клопотання про витребування від позивача доказів, а саме: додатку №3 до договору оренди №1219 від 01.01.2007р. (викопіювання з по поверхового плану), акт прийому -передачі приміщення від позивача відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2012р. відповідно до ст.. 77 Господарського процесуального кодексу, розгляд справи відкладено до 14.11.2012р. та зобов'язано позивача надати суду для огляду оригінали: додатку №3 до договору оренди №1219 від 01.01.2007р. (викопіювання з по поверхового плану), акт прийому -передачі приміщення від позивача відповідачу, належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 14.11.2012р., відповідно до ст.. 77 Господарського процесуального кодексу, оголошено перерву до 05.12.2012р.

Розпорядженням Заступника голови Господарського суду міста Києва від 05.12.2012 р. справу № 5011-36/11442-2012 за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва до Приватного підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення 94 159,29 грн., передано для розгляду судді Сіваковій В.В. у зв'язку з знаходженням у відрядженні судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.12р. суддею Сіваковою В.В. прийнято дану справу до свого провадження та призначено її до розгляду на 09.01.2013р.

Розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 10.12.12р. справу № 5011-36/11442-2012 передано для розгляду судді Трофименко Т.Ю., в зв'язку з її поверненням з відрядження.

Ухвалою від 10.12.2012р. справа № 5011-36/11442-2012 за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва до Приватного підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення 94 159,29 грн. прийнята до провадження судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2013р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено до 06.02.2013р., у зв'язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Через відділ Діловодства Господарського суду міста Києва 06.02.2013р. від представника відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових пояснень до матеріалів справи та клопотання про зупинення провадження у даній справі до набранням законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/1881/13 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання частки сумісної власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2013р., зупинено провадження у справі № 5011-36/11442-2012 до набранням законної сили рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/1881/13.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Судом встановлено, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі № 5011-36/11442-2012 усунено, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне поновити провадження у даній справі та призначив її до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 18.04.2016р.

15.04.2015р. через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В даному судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача не заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд визнав за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та відклав розгляд справи на 18.05.2016р.

В судовому засіданні 18.05.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

18.05.2016 від відповідача через загальний відділ діловодства Господпрського суду міста Києва надійшло клопотання про об'єднання в одне провадження справу №5011-7/12839-2012 (суддя Якименко М.М.) та № 5011-36/11442-2012.

Суд, розглянувши дане клопотання, відхилив його з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні. За клопотанням сторін або з власної ініціативи суд об'єднує кілька вимог, що випливають з корпоративних відносин і пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Відповідно до п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Зважаючи на те, що справи № 5011-7/12839-2012 та № 5011-36/11442-2012 не є однорідними та перебувають в провадженні різних суддів, об'єднання даних справ в одне провадження не є можливим.

В судовому засіданні 18.05.2016р. оголошувалась перерва до 30.05.2016р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Через відділ діловодство Господарського суду міста Києва від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні представником відповідача подана заява про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою суду було продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 13.06.2016.

13.06.2016 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Крім того, 05.12.2012 позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення коштів, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 89 916,536 грн., з яких: 75 327,94 грн - заборгованість за договором, 3850,18 грн. - 3% річних, 5 842,65 грн. - пеня, 4 895,76 грн. - інфляційна складова.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вказану заяву про зменшення розміру позовних вимог прийнято судом, внаслідок чого має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Вказане також викладено в п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на вищевикладене, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-3, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та вивчивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши надані докази та оглянувши їх оригінали в судових засіданнях, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі Розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 1863 від 29.12.2006 р., 01 січня 2007 року між Комунальним підприємством "Житлоресмбудсервіс" (далі - орендодавець, позивач) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (далі- орендар, відповідач) було укладено Договір № 1219 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району міста Києва в оренду (далі -Договір), у відповідності до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення (будівлю, споруду), за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 106,6 кв.м., у тому числі 1 поверх 72,30 кв.м., місця загального користування 3,8 кв.м., крім того, рампа - 30,50 кв.м.

Пунктом 3.1. Договору було встановлено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендарю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади Деснянського району, затвердженої рішенням №7 Деснянської райради від 07 грудня 2006р. на дату підписання Договору становить магазин з реалізацією горілчаних виробів - 45,00 грн., кафетерій - 50,00 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає: 4473,45 грн. (Без ПДВ) (чотири тисячі чотириста сімдесят три гривні 43 коп. без ПДВ).

Розмір орендної за кожен наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2.).

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та у порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою (п. 3.4.).

Оренда сплачується орендарем незалежно від господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця на рахунок орендодавця (п.3.6.).

Відповідно до п. 3.5. Договору орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди. При поверненні об'єкта оренди орендодавцеві, останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі.

Нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 106,6 кв.м. для розміщення магазину було передано відповідачу на підставі договору оренди № 1219 від 01.01.2005р. за актом приймання-передачі від 01.01.2005 (постанова Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2011 у справі № 35/219).

Зважаючи на те, що договір оренди було переукладено, а новий акт приймання-передачі нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 укладено не було, і дане приміщення відповідачем позивачу не поверталось, то факт користування зазначеним приміщенням відповідачем не спростований.

Відповідно до п. 3.7. Договору вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території вартість послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж спільного призначення, не входять до складу орендної плати та сплачується орендодавцем окремо на підставі розрахунків вартості послуг, визначеному у додатку №2 до цього договору, або договорів, укладених орендодавцем безпосередньо з організаціями, що надають такі послуги.

Пунктом 4.1.2. Договору встановлений обов'язок орендаря вносити орендні платежі своєчасно та в повному обсязі.

Згідно з п. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від на слідків своєї господарської діяльності.

У відповідності до п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі

У подальшому неодноразово вносились зміни договору.

Так, на підставі розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.09.2009 р. № 897 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору в частині призначення та встановлення розміру орендної плати з 01.04.2009, а також внесено зміни в частині призначення та встановлення орендної плати до додатку № 1 до Договору оренди нежитлових приміщень № 1219 від 01.01.2007р. (далі - Зміни до додатку №1 до Договору). Додаткова угода до Договору та Зміни до додатку №1 до Договору підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди до Договору орендодавцем передано, а орендарем прийнято нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м., з яких: для магазину по продажу продтоварів з реалізацією горілчаних виробів - 44,40 кв.м., магазин з продажу товарів дитячого асортименту - 27,9 кв.м. та МЗК - 11,90 кв.м.

За користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади Деснянського району, затвердженої рішенням № 8 Деснянської райради від 11.09.2008 р., на дату підписання орендарю встановлено базову орендну ставку за користування 1 кв.м. загальної площі приміщення: магазин з реалізацією горілчаних виробів та МЗК - 65,00 грн., магазин з продажу товарів дитячого асортименту - 15,00 грн.

Відповідно до Додаткової угоди до Договору та Змін до додатку №1 до Договору, на момент їх підписання місячна орендна плата становила 3 845,95 грн. (без ПДВ) і щомісячно підлягала корегуванню на індекс інфляції за поточний місяць. Загальний розмір місячної орендної плати за перший місяць за користування приміщенням становить 4 615,14 грн. (з урахуванням ПДВ).

Також, Додатковою угодою до Договору продовжено строк дії Договору до 31.12.2010 р.

Відповідно до п. 9.3. Договору, після закінчення строку дії договору оренди орендоване приміщення (будинок) має бути звільнено та передано орендодавцю за актом. За час фактичного користування об'єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом орендар зобов'язаний внести плату за користування приміщенням у розмірі 100% орендної плати та комунальних платежів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що, в порушення умов Договору, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати орендної плати та оплати комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 75 327,94 грн., а також нарахування 3850,18 грн. - 3% річних, 5 842,65 грн. - пені та 4 895,76 грн. - інфляційної складової.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свої заперечення тим, що нарахування орендної плати та плати за комунальні послуги позивачач здійснював неправильно, а саме: з 01.02.2010 по 01.09.2012 на загальну площу 84,2 кв.м. Відповідач в свою чергу здійснював оплату орендних платежів з розрахунку на загальну площу 76,10 кв.м., що фактично ним використовувалась.

Зважаючи на те, що, відповідно до Додаткової угоди до Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято у користування нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м., подальші зміни до Договору щодо орендованої площі на момент прийняття рішення у справі відсутні, відповідачем об'єкт оренди за актом приймання-передачі повернуто не було, розрахунок орендної плати має здійснюватись на загальну площу орендованого відповідачем приміщення, що становить 84,2 кв.м.

Крім того, факт передачі у користування нежитлового приміщення загальною площею 84,2 кв.м. позивачем не заперечується.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Спірне приміщення є комунальним майном, і спір щодо нього повинен вирішуватися відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно -правовими актами (ч.1 ст. 2, ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Договір оренди є одним з видів зобов'язального майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобов'язального права та майнового найму.

Своєчасне внесення орендної плати за користуванням майном є одним з основних обов'язків наймача (Орендаря), належне виконання якого вимагається законом.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Пунктом 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до п.1, п.3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ст. 795 Цивільного кодексу України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до Договору № 1219 від 01.01.2007 у зв'язку з порушенням відповідачем обов'язку сплачувати орендну плату та плату за комунальні послуги вчасно та в повному обсязі, з урахуванням часткової оплати, у відповідача утворилась заборгованість в сумі 75 327,94 грн. за період з 01.02.2010 по 30.09.2012.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків позовних вимог, останнім було нараховано орендну плату з урахуванням Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади Деснянського району, затвердженої рішенням № 8 Деснянської райради від 11.09.2008 р. та умов Договору та додаткових угод до нього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору та положення ст. 193 Господарського кодексу України.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов'язань відповідно до Договору, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 4 895,76 грн. інфляційних нарахувань, 3 850,18 грн. - 3% річних та 5 842,65 грн. - пені.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 6.2. Договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар на користь орендодавця сплачує пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочки, але не більше розміру, чинним законодавством України.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 6.2. Договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд, здійснивши перевірку арифметичний розрахунок пені, приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 431,85 грн.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов'язань відповідно до Договору, позивач просить стягнути 4 895,76 грн. інфляційних нарахувань, 3 850,18 грн. - 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних, суд встановив, що останнім було вірно проведено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 3 850,18 грн. та 4 895,76 грн. відповідно.

Також, позивач просив суд розірвати Договір № 1219 від 01.01.2007 року про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва в оренду, укладений між Комунальним підприємством «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва та приватним підприємцем (на даний час - «Фізичною особою-підприємцем») ОСОБА_1 та звільнити нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 та передати його балансоутримувачу - Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 9.1. договору сторонами встановлено, що договір вступає в силу за моенту підписання сторонами - 01.01.2007, і діє до 31.12.2010 (з у рахуванням Додаткової угоди від до Договору).

Позивач в обґрунтування вимоги про розірвання договору посилається на істотне порушення відповідачем умов Договору щодо внесення орендної плати.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Суд встановлено, що рішенням Київської міської ради № 270/270 від 09.10.2014 року «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» було створено комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування Деснянського району м. Києва» та п. 9 даного рішення зобов'язано Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва та Комунальне підприємством «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва передати новоствореному Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування Деснянського району м. Києва» житловий фонд, який був переданий до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше рухоме та нерухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01.08.2014 року.

На виконання вищезазначеного рішення Київської міської ради, 01.07.2015 з балансу Комунального підприємства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва було передано на баланс Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування Деснянського району м. Києва» нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, в тому числі і спірне приміщення у даній справі, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.07.2015, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Зважаючи на те, що час прийняття рішення у даній справі позивач не є балансоутримувачем спірного нежитлового приміщення, його права в частині використання даного приміщення не порушуються, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання договору № 1219 від 01.01.2007 року, звільнення нежитлового приміщення загальною площею 84,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 та передачу його балансоутримувачу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарській суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача: при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичноі особи -підприємця ОСОБА_1 (02225, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва (02217, м. Київ, вул. Закревського, 15, ) 75 327 (сімдесят п'ять тисяч триста двадцять сім) грн. 94 коп. основного боргу, 3 850 (три тисячі вісімсот п'ятдесят) грн. 18 коп. - 3 % річних, 4 895 (чотири тисячі вісімсот дев'яносто п'ять) грн. 76 коп. - інфляційні, 431 (чотириста тридцять одну) грн. 85 коп. - пені, та 1690 (одну тисячу шістсот дев'яносто) грн. 11 коп. - судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.06.2016.

Суддя Т.Ю.Трофименко