РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016Справа №910/7688/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна»

до 1) Корпорації "Феномен",

2) Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"

про визнання договору недійсним

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Іванишин О.О.;

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» (далі -позивач або ТОВ «Бритиш Моторс Україна») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Корпорації "Феномен" (далі - відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" (далі - відповідач-2 або ПАТ "Марфін Банк") про визнання недійсним іпотечного договору від 30 вересня 2011 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» і Публічним акціонерним товариством "Марфін Банк" та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком А.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 5586.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.05.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

13.05.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання, у якому ТОВ «Бритиш Моторс Україна» просило суд:

- витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченка Андрія Володимировича оригінали для огляду та належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи іпотечного договору, укладеного 30.09.2011 року між ТОВ «Бритиш Моторс Україна» та ПАТ «Марфін Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком A.B. та зареєстрованого в реєстрі за № 5586; нотаріальної довіреності на ОСОБА_4, що була посвідчена 30.09.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком A.B. за реєстровим №5581; договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного 30.09.2011 року між ТОВ «Бритиш Моторс Україна» та Корпорацією «Феномен», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком A.B. 30.09.2011 року за реєстровим № 5583.

- витребувати у Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» оригінали для огляду та належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи іпотечного договору, укладеного 30.09.2011 року між ТОВ «Бритиш Моторс Україна» та ПАТ «Марфін Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком A.B. та зареєстровано в реєстрі за № 5586; договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного 30.09.2011 року між ТОВ «Бритиш Моторс Україна» та Корпорацією «Феномен», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком A.B. 30.09.2011 року за реєстровим № 5583.

У судовому засіданні 16.05.2016 представник відповідача-2 надав заяву, у якій просить суд застосувати до позовних вимог ТОВ «Бритиш Моторс Україна» строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Також, представник відповідача-2 надав клопотання, у якому просить суд відкласти розгляд даної справи у зв'язку з неможливістю вчасно підготувати обґрунтований відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 відкладено розгляд даної справи на 06.06.2016 та задоволено клопотання ТОВ «Бритиш Моторс Україна» про витребування доказів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченка Андрія Володимировича і ПАТ «Марфін Банк».

31.05.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача-2 повторно надійшла заява, у якій ПАТ «Марфін Банк» просить суд застосувати до позовних вимог ТОВ «Бритиш Моторс Україна» про визнання недійсним договору іпотеки строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

31.05.2016 через загальний відділ діловодства суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченка Андрія Володимировича надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 16.05.2016.

Розгляд справи відкладався через нез'явлення повноважних представників позивача та відповідача-1, зокрема, неналежне виконання ними вимог суду.

14.06.2016 через загальний відділ діловодства представник позивача подав письмові пояснення, в яких навів додаткові обґрунтування позову та зазначив, що про наявність оскаржуваного договору позивач дізнався лише в листопаді 2015 року, коли відповідач-2 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою по позивача та Компанії «Мівіана Груп Лтд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.10.2015 року. При цьому, у позивача був відсутній оригінал оспорюваного договору, так як уповноважені належним чином особи ТОВ «Бритиш Моторс Україна» не підписували відповідний правочин, а отже позивачу не було відомо про існування зазначеного договору до моменту отримання від відповідача-2 відповідної вимоги з посиланням на нього.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили.

Суд відзначає, що відповідач-2 був повідомлений про розгляд справи належним чином, що підтверджується розпискою повноважного ПАТ "Марфін Банк".

Водночас, відповідач-1 також повідомлявся ухвалами суду про дату, час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання своїх представників не направив, заявлені позовні вимоги не заперечив.

Так, частиною 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що місцезнаходженням відповідача-1 є: 01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 63-А.

Ухвали Господарського суду міста Києва від 26.04.2016, від 16.05.2016 та від 06.06.2016 судом направлено на зазначену у витязі адресу відповідача, проте ані поштові конверти, ані повідомлення про вручення поштового відправлення до суду не повернулись.

Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги, що представники відповідачів були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідачів не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.06.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011 між Корпорацією «Феномен» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком А.В. за реєстровим № 5583, відповідно до умов якого, відповідач-1 продає, а позивач купує у власність наступне нежитлове приміщення (в літ. А) загальною площею 1 325,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Також, 30.09.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» (далі - іпотекодавець, позивач) в особі ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, посвідченої Шевченком А.В. від 30.09.2011, та Публічним акціонерним товариством "Марфін Банк" в особі керуючого філією Лапитовою Ларисою Іванівною було укладено Іпотечний договір за реєстровим № 5586-5587.

Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань:

Підпункт 1.1.1. іпотекодавця за укладеним між іпотекодавцем та іпотекодержателем кредитним договором № 31/К від 28.09.2004 з усіма додатковими угодами до нього (надалі - «Кредитний договір-1») по поверненню наданого Іпотекодавцю кредиту у вигляді непоновлюваної мультивалютної кредитної лінії на суму 4 586 559,00 (чотири мільйони п'ятсот вісімдесят шість тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять Євро, 00 Євроценти) з урахуванням наступних лімітів заборгованості: по заборгованості у Євро не більше ніж 400 000,00 Євро (Чотириста тисяч Євро, 00 Євроцентів) і по заборгованості у доларах США не більше ніж 5 700 000,00 дол. США (п'ять мільйонів сімсот тисяч доларів США 00 центів США), терміном погашення по « 27» вересня 2012 року включно;

Підпункт 1.1.2. Корпорації «Феномен» (надалі - відповідач-1) за укладеним між позичальником та іпотекодержателем кредитним договором № 00356/К від « 30» вересня 2011 року із всіма додатковими угодами до нього (надалі - «Кредитний договір-2») по поверненню наданого Позичальнику кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 3 091 600,00 дол. США (три мільйони дев'яносто одна тисяча шістсот доларів США 00 центів США) (далі - «Кредит- 2»), терміном погашення по « 27» вересня 2012 року включно.

За умовами пункту 1.3. Іпотечного договору, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (Літ. А), загальною площею 1 325,8 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, буд. 21а (Предмет іпотеки). Згідно з Витягом № 31445597 з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.09.2011, виданого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Предмет іпотеки в цілому складається з: нежитлового приміщення, літ. А, загальною площею 1 325,8 кв.м.

Зазначений Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі: Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком A.B. « 30» вересня 2011 року за реєстровим № 5583, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів № 4664419 від 30 вересня 2011 року, і буде зареєстрований в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» в обумовлені строки.

Предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку, як окремий виділений в натурі об'єкт права власності за реєстраційним № 32441085, про що зроблений запис за № 9109п у книзі 176п-291, що посвідчується Витягом № 28448961 про майно державну реєстрацію прав від 21.12.2010, виданим Комунальним-підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно пункту 2.1. Іпотечного договору, за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 9 567 839,00 грн., що за курсом НБУ на момент укладення цього договору становить 1 200 075,13 доларів США.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що на момент укладення спірного іпотечного договору іпотекодавець не був власником нерухомого майна, переданого в іпотеку, з огляду на норми діючого на той час законодавства, зокрема ч. 4 ст. 334 ЦК України та ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому договір був укладений з порушенням ч.1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» та ч. 6 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі чого підлягає визнанню недійсним. Окрім того, від імені позивача договір підписано не уповноваженою особою, оскільки довіреність від 30.09.2011 р., видана на ім`я ОСОБА_4 за реєстровим №5581, не містить повноважень підписанта на укладення спірного договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України, встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини 4 статті 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Так, абзацом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору) регламентовано, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Тобто, ТОВ «Бритиш Моторс Україна» набуло права власності на нежитлове приміщення (в літ. А) загальною площею 1 325,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в момент державної реєстрації такого права, яка відбулася лише 08.12.2011, що підтверджується Інформаційною довідкою № 61466255 від 15.06.2016 року.

Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору), будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

За приписами частини 1 статті 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору), предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

- нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

- нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

- нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Таким чином, оскільки станом на 30.09.2011 не була проведена державна реєстрація права власності позивача на нежитлове приміщення (в літ. А) загальною площею 1 325,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке придбане позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2011 за реєстровим № 5583, та останній не набув прав власності та вказане нежитлове приміщення, спірний договір укладений в порушення частини 6 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та частини 1 статті 5 Закону України «Про іпотеку».

Відсутність хоча б однієї із ознак, вказаних у частині 1 статті 5 Закону України «Про іпотеку», є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Зазначена правова позиція була відображена Верховним Судом України в аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна (березень 2015 року).

Частиною 1 статті 92 ЦК України встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Як вбачається зі спірного Іпотечного договору, останній від імені позивача підписаний ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності, посвідченої Шевченком А.В. від 30.09.2011 за реєстровим № 5581.

Зі змісту зазначеної довіреності вбачається, що було уповноважено ОСОБА_4 придбати на ім'я позивача нежитлове приміщення (в літ. А) загальною площею 1 325,80

що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, 21а, за ціною 9 600 000,00

грн. та укласти від імені позивача договір купівлі-продажу вищевказаного нежитлового

приміщення, провести розрахунок, подати та отримати всі необхідні для цього документи, передати в іпотеку вищевказане нерухоме майно ПАТ «Марфін Банк» для забезпечення

виконання будь-яких зобов'язань позивача та/або для забезпечення виконання будь-яких зобов'язань третіх осіб, підписати іпотечний договір, подати та отримати всі необхідні для цього документи.

Разом з тим, згідно наданої до матеріалів справи копії протоколу № 30/09/11-1 загальних зборів учасників ТОВ «Бритиш Моторс Україна» від 30.09.2011 на зазначених зборах було прийнято рішення, зокрема:

- надати повноваження заступнику генерального директора Товариства - ОСОБА_4 на підписання з Корпорацією «Феномен» договору купівлі-продажу на умовах, визначених у цьому протоколі. Інші умови договору купівлі-продажу заступнику генерального директора Товариства - ОСОБА_4 визначити на власний розсуд за погодженням з Корпорацією «Феномен». Товариству в особі генерального директора Товариства ОСОБА_7 надати заступнику генерального директора Товариства - ОСОБА_4 відповідну довіреність;

- для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 28.09.2004 № 31/К із змінами та доповненнями відповідно до додаткових угод Товариству передати в іпотеку Банку наступне нерухоме майно, що буде належати Товариству на праві власності - нежитлові приміщення загальною площею 1 325,8 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, 21А (реєстраційний номер 32441085) та укласти відповідний іпотечний договір;

- надати заступнику генерального директора Товариства ОСОБА_4 повноваження на укладення та підписання від імені ТОВ «Бритиш Моторс Україна» вказаного іпотечного договору. Інші умови іпотечного договору заступнику генерального директора Товариства - ОСОБА_4 визначити на власний розсуд за погодженням з Банком. Товариству, в особі генерального директора Товариства ОСОБА_7 надати заступнику генерального директора Товариства - ОСОБА_4 відповідну довіреність.

Проте за відсутності відповідних повноважень у вигляді рішення загальних зборів учасників підприємства позивача щодо передачі в іпотеку Банку нерухомого майна, що буде належати Товариству на праві власності - нежитлових приміщень загальною площею 1 325,8 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, 21А, саме для забезпечення виконання зобов'язань третіх осіб, генеральним директором Товариства ОСОБА_7 з перевищенням повноважень надано заступнику генерального директора Товариства - ОСОБА_4 право на підписання спірного договору для виконання зобов'язань і третіх осіб, тобто не лише для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 28.09.2004 № 31/К із змінами та доповненнями відповідно до додаткових угод.

Крім того, суд критично ставиться до нотаріально засвідченої копії протоколу №30/09/11-1 загальних зборів учасників ТОВ «Бритиш Моторс Україна» від 30.09.2011, оскільки є недоведеним факт його існування в момент укладення спірного договору, так як нотаріальне засвідчення копії вказаного протоколу було проведено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком А.В. за реєстровим № 5593, вже після посвідчення спірного іпотечного договору та після видачі довіреності від 30.09.2011 за реєстровим № 5581 на ім`я ОСОБА_4

Так, згідно ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази наступного схвалення підприємством позивача спірного договору, а навпаки, позивачем надано протокол загальних зборів підприємства від 05.04.2016 року, яким прийнято рішення про відмову від схвалення правочину - іпотечного договору від 30.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком А.В. за реєстровим № 5586-5587.

Частина 3 статті 92 ЦК України визначає, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статтей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Щодо заявлених клопотань відповідача-2 про застосування позовної давності, суд відзначає наступне.

Згідно частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ЦК встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними (частини друга, третя статті 261 ЦК).

Як зазначає позивач, про наявність оскаржуваного договору ТОВ «Бритиш Моторс Україна» дізнався лише у листопаді 2015 року, коли відповідач-2 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до позивача та Компанії «Мівіана Груп Лтд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.10.2015 року. При цьому, у позивача був відсутній оригінал спірного договору, так як уповноважені належним чином особи ТОВ «Бритиш Моторс Україна» не підписували відповідний правочин, а отже позивачу не було відомо про існування зазначеного договору до моменту отримання від відповідача-2 відповідної вимоги з посиланням на нього. На підтвердження наведеного, позивачем надано копію зазначеної позовної заяви відповідача-2.

Оскільки судом було вище встановлено, що ОСОБА_4 під час підписання спірного договору діяв з перевищенням повноважень та відсутні належні докази існування рішення загальних зборів учасників підприємства позивача щодо передачі в іпотеку Банку нерухомого майна, що буде належати Товариству на праві власності - нежитлових приміщень загальною площею 1 325,8 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, 21А, саме для забезпечення виконання зобов'язань третіх осіб, а також необізнаність учасників підприємства під час проведення загальних зборів, які оформлені протоколом №30/09/11-1 загальних зборів учасників ТОВ «Бритиш Моторс Україна» від 30.09.2011 про час та дату укладення спірного договору, так як останній був укладений в майбутньому, суд приходить до висновку, що позивач довідався про існування спірного договору у листопаді 2015 року. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача-2 у поданих клопотаннях про застосування позовної давності, тому відмовляє у їх задоволенні.

За таких обставин, суд визнає заявлені позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи положення частини 2 ст. 49 ГПК України, суд покладає судовий збір, сплачений позивачем, на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» задовольнити.

2. Визнати недійсним Іпотечний договір від 30 вересня 2011 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» () та Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» (), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 5586.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (68003, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Леніна, 28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» (03069, м. Київ, вул. Кіровоградська, 21-А, ) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 21.06.2016.

Суддя Бондарчук В.В.