РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

08 червня 2016 року Справа № 7/70/2012/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Демидюк О.О.

при секретарі Вощук О.А.

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 04.05.16 року у справі №7/70/2012/5003

за позовом Державного агентства резерву України

до публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод"

про стягнення вартості самовільно використаних матеріальних цінностей державного резерву та штрафних санкцій в сумі 446884,04 грн.

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 року у справі №7/70/2012/5003 позов Державного агентства резерву України до публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" про стягнення вартості самовільно використаних матеріальних цінностей державного резерву та штрафних санкцій в сумі 446 884,04 грн. задоволено повністю. Зобов'язано публічне акціонерне товариство "Могилів-Подільський консервний завод" повернути до Державного резерву - мазут марки М-100 в кількості 179,834 т.. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" в доход Державного бюджету України - 133 077 грн. 16 коп. - штрафу, 230 502 грн. 40 коп. пені. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" - 9 933 грн.13 коп. судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2013 року рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 року у справі №7/70/2012/5003 залишено без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" - без задоволення.

03.06.2013р. на виконання рішення господарського суду Вінницької області видано накази, зокрема про зобовязання публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" повернути до Державного резерву - мазут марки М-100 в кількості 179,834 т; стягнення з публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" в доход державного бюджету України -133 077 грн. 16 коп. - штрафу, 230 502 грн. 40 коп. - пені та стягнення з публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" в доход Державного бюджету України - 9 933 грн.13 коп. - судового збору.

15 лютого 2016 року до суду першої інстанції від публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" надійшла заява №б/н про перегляд судового рішення у справі №7/70/2012/5003 від 21.01.2013р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 04.04.2016р. у справі №7/70/2012/5003 (головуючий суддя Яремчук Ю.О. суддя Білоус В.В., суддя Говор Н.Д.) відмовлено у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 року у справі №7/70/2012/5003 за нововиявленими обставинами. Залишено без змін рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 року у справі № 7/70/2012/5003.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (т.4, арк.справи 131-144).

У скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що всупереч вимогам Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами», ст.ст.4-2, 4-3, 33, 34, 35, 42, 43 ГПК України, господарський суд Вінницької області не провів оцінки доказів, зібраних у справі, з урахуванням обставин, які встановлені рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/26904/14 від 26.11.2015р.

Також, господарський суд Вінницької області звільнив позивача від обовязку довести обставини, що між ним та ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" укладався чи існував будь-який правочин, існували будь-які господарські відносини та існував договір схову.

Скаржник звертає увагу, що рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/26904/14 від 26.11.2015р., яке набуло чинності встановлено, що: 1) правочин між ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" та Державним агентством резерву України не укладався; господарські відносини між ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" та Державним агентством резерву України відсутні; 3) виникнення між ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" та Державним агентством резерву України правовідносин схову не існує.

Відповідач вважає факти, встановлені рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/26904/14 від 26.11.2015р., нововиявленими обставинами, які за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення у справі №7/70/2012/5003, проте не є новим доказом чи переоцінкою доказів.

Скаржник зазначає, що в порушення вимог п.2, 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» та ст.ст.4-2, 42,43 ГПК України, господарський суд Вінницької області не надав належної оцінки та не зазначив у мотивувальній частині своїй ухвалі, чому він відхиляє висновок судового експерта та чому відхиляє встановлені рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/26904/14 від 26.11.2015р. обставини про те, що представником відповідача приймальний акт форми р-16 не підписувався.

Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції не обґрунтував своє рішення, викладене в ухвалі, яка перешкоджає подальшому перегляду справи жодною нормою матеріального права, та навіть не зазначив у своїй ухвалі жодної норми матеріального права окрім ст. 129 Конституції України.

Також, скаржник, посилаючись на ч.5 ст.16 ГПК України, стверджує про порушення судом першої інстанції правил виключної підсудності розгляду справи.

На підставі викладеного просить суд: скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 04 квітня 2016р. у справі №7/70/2012/5003 про відмову у задоволенні заяви ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 року у справі №7/70/2012/5003 за нововиявленими обставинами; за результатами перегляду скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 р. у справі № 7/70/2012/5003 та ухвалити нове судове рішення у справі (постанову), яким повністю відмовити у задоволенні позову Державного агентства резерву України до публічного акціонерного товариства "Могилів- Подільський консервний завод"

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10 травня 2016 року у справі №7/70/2012/5003 було прийнято до провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" та призначено дату судового засідання на 25 травня 2016 року об 12:10 год.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 25.05.2016р. представник відповідача надав пояснення по суті апеляційної скарги, вважає, що ухвалу суду першої інстанції прийнято внаслідок неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить суд задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 04 квітня 2016 року у справі № 7/70/2012/5003 скасувати. Представник відповідача також подав клопотання про продовження на 15 днів строку розгляду апеляційної скарги у справі №7/70/2012/5003.

Ухвалами суду від 25.05.2016р. продовжено строк розгляду апеляційної скарги ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 04.05.16 року у справі №7/70/2012/5003 на 15 днів, відкладено розгляд справи на "08" червня 2016 р. об 12:00 год.

08.06.2016р. від Державного агентства резерву України надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (т.4, арк.справи 167-171).

У відзиві позивач зазначає, що крім приймального акту р-16, яким підтверджується закладення мазуту державного резерву на відповідальне зберігання до ПАТ «Могилів-Подільський консервний завод» є й інші документ, які підтверджують, що мазут державного резерву закладався на відповідальне зберігання до Відповідача, зокрема доказом цього є акт інвентаризації мазуту першої групи Держрезерву. Даний акт інвентаризації підписаний членами інвентаризаційної комісії, до складу якого входив головний бухгалтер підприємства та затверджений головою правління ПАТ «Могилів-Подільський консервний завод» і скріплений печаткою підприємства.

Також зазначає, що Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області листом від 24.12.2012р. №6 ДСК повідомлено господарський суд Вінницької області про факт незабезпечення збереження відповідачем матеріальних цінностей державного резерву, що підтверджується Актом ревізії від 08.11.2000 року руху та заборгованості ресурсів Державного резерву України.

Актом перевірки від 16.09.2002 КРУ Держрезерву, яким проведено контрольну перевірку наявності, якісного стану та умов зберігання, обліку і звітності мазуту держрезерву, що знаходиться на відповідальному зберіганні відповідача, було встановлено факт незабезпечення збереження матеріальних цінностей державного резерву, та який заявником не оскаржувався та не спростовувався.

Отже, Державне агентство резерву України не погоджується з поданою апеляційною скаргою б/н від 17.04.2016р., оскільки вважає наведені у ній твердження такими, що суперечать чинному законодавству та обставинам справи, та просить залишити в силі ухвалу господарського суду Вінницької області від 04.04.2016р. №7/70/2012/5003.

08.06.2016р. на електронну адресу суду від скаржника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі представника відповідача (т.4, арк.справи 172, 173).

07.06.2016 року, розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Дужича С.П. та відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.ст. 2-1, 4-6 ГПК України, було призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду, за результатами проведення якої визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А, суддя Мамченко Ю.А., суддя Демидюк О.О., що вбачається з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів.

В судове засідання апеляційної інстанції 08.06.2016р. представники сторін не зявилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи клопотання скаржника, приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Як було встановлено у рішенні суду від 21.01.2013р., позивачем у 1999 році було передано ВАТ "Могилів-Подільський консервний завод" в порядку переміщення з ВАТ "Вінницянафтопродукт" на відповідальне зберігання матеріальні цінності державного резерву, зокрема мазут марки М-100 в кількості 179,834 т, що підтверджується нарядом форми Р-28а № 2-7/120м .

Факт закладення матеріальних цінностей державного резерву на відповідальне зберігання до відповідача підтверджується приймальним актом (зберігальним зобов'язанням) форми № Р-16, оригінал якого було досліджено судом.

16-17 вересня 2002 року завідувачем Вінницького сектору Одеського відділу КРУ Державного комітету України з державного матеріального резерву проведено контрольну перевірку наявності, якісного стану та умов зберігання, обліку і звітності мазуту держрезерву, що знаходиться на відповідальному зберіганні на ВАТ "Могилів-Подільський консервний завод", про що складено акт від 16.09.2002р. Даною перевіркою встановлено факт незабезпечення збереження матеріальних цінностей державного резерву, а саме, самовільне відчуження товариством мазуту марки М-100 у кількості 179,834 т, запропоновано директору підприємства негайно повернути самовільно відчужений мазут та повідомити до 01.10.2002р. Державний комітет України з Державного матеріального резерву.

Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області листом від 24.12.2012 року № 6 ДСК повідомлено господарський суд Вінницької області про факт незабезпечення збереження ВАТ "Могилів-Подільський консервний завод" матеріальних цінностей державного резерву, що підтверджується Актом ревізії від 08.11.2000 року руху та заборгованості ресурсів Державного резерву України. При цьому, Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області надано господарському суду Вінницької області витяг з Акту ревізії від 08.11.2000 року, який останнім долучено у відповідну номенклатуру справ загального відділу, поскільки інформація, що міститься в даному акті включена до переліку відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави з присвоєнням грифу "для службового користування" .

Окрім того, в акті від 16.09.2002 року керівнику ВАТ "Могилів-Подільський консервний завод" запропоновано негайно повернути самовільно відчужений мазут до державного резерву, про хід виконання чого повідомити Державний комітет України з Державного матеріального резерву до 01.10.2002 року.

Факт незабезпечення збереження ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" матеріальних цінностей державного резерву - мазуту марки М-100 у кількості 179,834 т слугувало підставою для звернення останнього до суду з позовом про зобов'язання повернути до державного резерву самовільно використаний мазут марки М-100 в кількості 179,834 т та стягнення вартості самовільно використаних матеріальних цінностей державного резерву і штрафних санкцій в сумі 446884, 04 грн.

Приймаючи рішення від 21.01.2013р., господарський суд Вінницької області встановив, що підписаний відповідачем приймальний акт (зберігальне зобов'язання) за формою Р-16 підтверджує факт закладення матеріальних цінностей державного резерву на відповідальне зберігання до ВАТ "Могилів-Подільський консервний завод" і являється належним первинним документом, який свідчить про виникнення у товариства цивільних прав та обов'язків і відповідальності зберігача матеріальних цінностей державного резерву, а також те, що останній відповідно до Закону Україну "Про державний матеріальний резерв" має нести відповідальність за порушення правил зберігання, псування, нестачу або зниження їх кількості, а також за самовільне витрачання прийнятих на відповідальне зберігання товарів (матеріалів).

У заяві, а згодом апеляційній скарзі, ПАТ «Могилів-Подільський консервний завод» стверджує про наявність таких нововиявлених обставин:

ПАТ "Могилів - Подільський консервний завод" звернулось до господарського суду м.Києва із позовом до Державного агентства резерву України про визнання недійсним правочину (договору, угоди) між Державним комітетом України по матеріальних резервах ( правонаступник Державне агентство резерву України) та ВАТ "Могилів - Подільський консервний завод", а саме договору зберігання майна (ч.1 ст.937 Цивільного кодексу України), та/або договору схову відповідно (ст. 413 Цивільного кодексу Української РСР ) на підтвердження факту вчинення якого у письмовій формі Державним агентством резерву України було пред'явлено приймальний акт№1 (форми № Р-16) від 199_ на підставі якого, начебто і виникло зберігальне зобов'язання щодо мазуту в кількості 179,834 т. Також, ПАТ "Могилів- Подільський консервний завод", враховуючи, що приймальний акт міг бути підробленим як під час дії Цивільного та Господарського кодексів України, так і під час чинності Цивільного кодексу Української РСР, були подані клопотання (п. 1,2 ч. 1 ст. 83 ГГ1К України) про вихід за межі позовних вимог та визнання недійсним пов'язаних з предметом спору договорів (угод), які суперечить законодавству.

Рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/26904/14 від 26.11.2015р. було відмовлено у позові з тих підстав, що господарським судом м. Києва було встановлено, що правочин між позивачем та відповідачем не укладався, господарські відносини відсутні, та виникнення між сторонами правовідносин схову, між сторонами не існує, і, відповідно, правочину, що міг би бути предметом оцінки не існує. Тобто, рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/26904/14 від 26.11.2015 р. хоча і було відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Могилів - Подільський консервний завод", проте, були встановлені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін у даній справі № 7/70/2012/5003, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення. Всі матеріально-правові та інші факти, що встановлені судом у справі № 910/26904/14 існували на час розгляду справи № 7/70/2012/5003. Дані обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, бо були встановлені лише рішенням господарського суду м. Києва у справі №910/26904/14 від 26.11.2015р.

ПАТ "Могилів - Подільський консервний завод" вважає, що дані обставини, безумовно є істотними для розгляду справи №7/70/2012/5003, тобто врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ст.112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В п.п.1-3, 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" вказано наступне.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК.

У з'ясуванні ж наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з пунктами 2 - 5 частини другої статті 112 ГПК має значення тільки сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Днем встановлення нововиявлених обставин, про які йдеться в пункті 1 частини другої статті 112 ГПК, слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомими заявникові. Що ж до обставин, зазначених у пунктах 2 - 5 частини другої названої статті, то день їх встановлення визначається у відповідності з приписами пунктів 2 - 4 частини другої статті 113 ГПК.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Необхідно звернути увагу, що не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи.

Відповідно до ч.7 ст.114 ГПК України, рішення, ухвала, постанова, прийняті за результатами перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, можуть бути переглянуті на загальних підставах.

Як вбачається із заяви ПАТ «Могилів-Подільський консервний завод», в якості нововиявлених обставин заявник посилається на те, що факти, встановлені рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/26904/14 від 26.11.2015 року є нововиявленими обставинами, які за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення у справі №7/70/2012/5003, проте є новим доказом чи переоцінкою доказів.

Зважаючи на наведені норми, колегія суддів вважає вірним висновок, що обставини, на які заявник посилається, не можуть вважатися нововиявленими обставинами та слугувати підставою для перегляду судового рішення, яке набрало законної сили.

Обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, не спростовують фактів встановлених рішенням господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 року по справі №7/70/2012/5003 та не можуть мати наслідки прийняття іншого рішення ніж те, яке було прийняте.

В заяві відповідач посилався на рішення від 26.11.2015 року по справі №910/26904/14, в якому серед іншого зазначено, що згідно висновку, експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України №315 від 07.04.2014р., складеного за результатами проведеної почеркознавчої судової експертизи, призначеної господарським судом міста Києва, акт форми Р-16 без дати був підписаний не керівником відповідача ОСОБА_1, а іншою особою.

Зазначене вище твердження заявника спростовується з огляду на наступне: судом першої інстанції у рішенні від 21.01.2013р. (яке набрало законної сили) при розгляді справи №7/70/2012/5003 було встановлено, що факт закладення матеріальних цінностей державного резерву на відповідальне зберігання до відповідача підтверджується приймальним актом (зберігальним зобов'язанням) форми №Р-16 оригінал якого оглядався судом, і в процесі розгляду даної справи заявником не було оспорено факту належності даного акту в рамках його правомірності, що в свою чергу підтвердило факт, що даний акт являється належним первинним документом, який свідчить про виникнення у товариства (ПАТ "Могилів-Подільстький консервний завод") цивільних прав та обов'язків і відповідальності зберігача матеріальних цінностей державного резерву. До того ж, передача ВАТ "Могилів-Подільський консервний завод" в порядку переміщення з ВАТ "Вінницянафтопродукт" на відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, зокрема мазут марки М-100 в кількості 179,834 т, також підтверджується нарядом форми Р-28а №2-7/120м. (т.1, арк.справи 11). Також, актом від 16.09.2002р., який був складений завідувачем Вінницького сектору Одеського відділу КРУ Державного комітету України з державного матеріального резерву, яким проведено контрольну перевірку наявності, якісного стану та умов зберігання, обліку і звітності мазуту держрезерву, що знаходиться на відповідальному зберіганні на ВАТ "Могилів-Подільський консервний завод" було встановлено факт незабезпечення збереження матеріальних цінностей державного резерву, та який заявником не оскаржувався та не спростовувався.

З огляду на зазначене, викладені в заяві обставини не являються істотними для справи, тому що були відомі заявнику на час розгляду справи, а тому в розумінні ст.112 ГПК України, вказані обставини не є та не можуть бути нововиявленими обставинами по даній справі.

Згідно ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Закріплений принцип змагальності судового процесу, відповідно до ст.129 Конституції України, віднесено до основних засад судочинства. Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень, звільнення суду від обов'язку збирання доказів. Зазначений принцип вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав, тобто обумовлює мотивацію поведінки сторін під час розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.22 ГПК України сторона в судовому процесі наділена, крім іншого, правом подавати докази, заявляти клопотання тощо.

Наведені вище статті кореспондуються із ст.33 ГПК України, яка вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відхилення заяви публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2013р. у справі №7/70/2012/5003 за нововиявленими обставинами.

Також, колегія суддів вважає, що заява ПАТ «Могилів-Подільський консервний завод» про застосування строків позовної давності від 14.03.2016р. не підлягає розгляду, а твердження про порушення судом першої інстанції правил виключної підсудності розгляду справи не приймається до уваги, оскільки зазначені обставини не є нововиявленими в розумінні ч.2 ст.112 ГПК України, а розгляд останніх судом можливий лише при наявності доведеності заявником порушеного права (встановлення нововиявленої обставини) та розгляду прави на підставі ч.8 ст.114 ГПК України.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104, 106 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду винесена у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 22, 33, 43, 99, 101, 103, 105, 106, ч.7 ст.114 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 04.05.16 року у справі №7/70/2012/5003 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Демидюк О.О.