ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. Справа № 911/960/16

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Колесника Р.М. за участю секретаря судового засідання Щотової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Дніпро, м. Київ

до:

1) товариства з обмеженою відповідальністю СПП-АГРО, Київська обл., смт. Рокитне

2) товариства з обмеженою відповідальністю Аграманта, Київська обл., смт. Рокитне

3) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Мрія, Київська обл., Таращинський р-н., с. Володимирівка

4) публічного акціонерного товариства Обухівське, Київська обл., м. Обухів

5)товариства з обмеженою відповідальністю Агроінвестпродукт, Київська обл., смт. Рокитне

6)товариства з обмеженою відповідальністю Северенівка, Київська обл., с. Северинівка

7) товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Рокитне-Цукор, Київська обл., смт. Рокитне

8) товариства з обмеженою відповідальністю Сільгосп-Продукт, м. Київ

про солідарне стягнення 50 000,00 гривень

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 10.11.2015;

від відповідача 1 : ОСОБА_3 довіреність №б/н від 02.02.2016;

від відповідача 2 : ОСОБА_4, довіреність №б/н від 04.04.2016;

від відповідача 3 : не зявився;

від відповідача 4 : не зявився;

від відповідача 5 : не зявився;

від відповідача 6 : не зявився;

від відповідача 7 : не зявився.

від відповідача 8 : не зявився.

Позивач, публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Дніпро звернувся до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю СПП-АГРО (далі-відповідач1), товариства з обмеженою відповідальністю Аграманта (далі - відповідач 2), сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Мрія (далі - відповідач 3), публічного акціонерного товариства Обухівське (далі - відповідач 4), товариства з обмеженою відповідальністю Агроінвестпродукт (далі - відповідач 5), товариства з обмеженою відповідальністю Северенівка (далі- відповідач 6), товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Рокитне-Цукор ( далі відповідач 7), товариства з обмеженою відповідальністю Сільгосп-Продукт (далі - відповідач 8) про солідарне стягнення 101 238 645,21 гривень, з яких: 93 165 500,00 гривень заборгованість за кредитом, 5 028 610,88 гривень заборгованість за процентами, 1 853 968,44 гривень пеня за несплаченими кредитом, 1 190 565,89 гривень пеня за несплаченими процентами, у звязку з неналежним виконанням відповідачем 1 зобовязань за кредитним договором №20112014-КЛВ-1 від 20.11.2014.

22.03.2016 через канцелярію господарського суду Київської області позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи до забезпечення позову, а саме: накласти арешт в межах суми позову, а саме у розмірі 101 238 645,21 гривень на все рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ «СПП-АГРО», ТОВ «АГРАМАНТА», СПТОВ «АГРОФІРМА МРІЯ», ПАТ «ОБУХІВСЬКЕ», ТОВ «АГРОІНВЕСТПРОДУКТ», ТОВ «СЕВЕРИНІВКА», ТОВ «АГРОФІРМА РОКИТНЕ-ЦУКОР», ТОВ «СІЛЬГОСП-ПРОДУКТ».

11.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача 2 надійшло заперечення на заяву ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» про забезпечення позову, посилаючись на її безпідставність, необґрунтованість та такою, що не підлягає задоволенню.

11.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача 2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому зазначив, що виконання зобовязання за кредитним договором № 201120014-КЛВ-1 від 20.11.2014 окрім поруки, забезпечено ще й іпотекою та заставою майна, що належить ТОВ «Аграманта». Ухвалою господарського суду Вінницької області від 24.03.2016 порушено провадження у справі №902/240/16 за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» до ТОВ «Аграманта», ТОВ «Хлібороб-Голендри» про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави шляхом передачі його у власність (як забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №20112014-КЛВ-1 від 20.11.2014). Тобто, ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» звернувся до суду одночасно як з вимогою до боржника та поручителів про стягнення заборгованості, так і з вимогами до майнового поручителя про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави.

18.05.2016 через канцелярію господарського суду Київської області відповідач 2 повторно надав аналогічну заяву про зупинення провадження у справі, в якій просив зупинити провадження у даній справі №911/960/16 до вирішення справи №902/240/16, яка перебуває в провадженні господарського суду Вінницької області.

06.06.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої у звязку з частковою оплатою відповідачем-8 заборгованості за кредитним договором №20112014, просив стягнути солідарно з відповідачів 50 000,00 гривень заборгованості. Також позивач надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що сума боргу в розмірі 50 000,00 гривень є заборгованістю за тілом кредиту.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що заяву підписано уповноваженою на це особою, зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів, зменшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення розміру позовних вимог господарським судом, у справі має місце нова ціна позову, відповідно до розміру якої буде вирішуватися спір 50 000,00 гривень заборгованості за тілом кредиту.

06.06.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача 1 надійшло клопотання про припинення провадження у справі в частині солідарного стягнення до відповідача 3, відповідача 5, відповідача 6, відповідача 7, відповідача 8 у зв'язку з відсутністю предмета спору.

06.06.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від представника відповідача 1, 2 надійшла спільна заява про визнання позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог до 50 000,00 гривень.

06.06.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від представника відповідача 2 надійшла заява, у якій просить суд не розглядати подані раніше клопотання про зупинення провадження у справі №911/960/16 та про витребування додаткових доказів з огляду на відсутність такої необхідності, отже зазначені клопотання судом не розглядаються.

06.06.2016 в судове засідання представники відповідача 3, відповідача 4, відповідача 5, відповідача 6, відповідача 7, відповідача 8 не зявилися, відзив на позов не надали, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвали Господарського суду Київської області від 22.03.2016, 21.04.2016, 18.05.2016 направлялись відповідачам з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правої позиції, викладеної в п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що незявлення відповідача 3, відповідача 4, відповідача 5, відповідача 6, відповідача 7, відповідача 8 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Розгляд справи відкладався.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача 1 та відповідача 2 дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Дніпро» (ОСОБА_1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» (позичальник) було укладено кредитний договір №20112014-КЛВ-1.

Банк, на умовах цього договору, відкриває позичальнику відновлювальну мультивалютну кредитну лінію в національній валюті України з лімітом кредитування у сумі 98 000 000,00 гривень. Позичальник зобовязується повернути кредити, отримані в межах кредитної лінії, до 01 червня 2017 року включно та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах, передбачених цим договором. ОСОБА_1 надаються на наступні цілі: поповнення обігових коштів, ведення статутної діяльності та рефінансування заборгованості за кредитним договором №071/210113 КЛНТ від 21.01.2013. Суми кредитів у день їх надання спрямовуються банком: на поточний рахунок позичальника №801 у банку для розрахунків відповідно до цілей, вказаних у пункті 1.2 цього договору у валюті наданого кредиту (п. 1.1., 1.2., 1.3. договору).

Відповідно до п. 1.4. договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксована. Процентні ставки за користування кредитами за цим договором встановлюються:

- 26 (двадцять шість) процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в гривні;

- 15,5 (п'ятнадцять цілих пять десятих) процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в доларах США.

Сторони домовились, що у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальника встановлюється в розмірі:

- 31(тридцять один) процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в гривні

- 20,5 (двадцять цілих пять десятих) процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в доларах США.

Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена позичальником у визначений цим договором термін, наступного робочого дня вважається простроченою.

13.02.2015 між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» було укладено договір №130215 про зміну кредитного договору №20112014-КЛВ від 20.11.2014, а саме про зміну п. 3.4.31 відповідно до якого позичальник повинен забезпечити надання щорічно, не пізніше 01 вересня кожного року консолідованої фінансової звітності поручителів позичальника за кредитним договором №20112014-КЛВ від 20.11.2014, за попередній календарний рік, складеної відповідно до Міжнародних стандартів фінансової звітності та підтвердженої висновком аудиторської компанії.

10.07.2015 між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» було укладено договір №130215 про зміну кредитного договору №20112014-КЛВ від 20.11.2014, а саме про зміну процентної ставки за користування кредитами за цим договором та відповідно про зміни до пунктів 1.4, 1.10 та 1.6 кредитного договору.

26.08.2015 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» було укладено договір №130215 про зміну кредитного договору №20112014-КЛВ від 20.11.2014, а саме про зміну процентної ставки за користування кредитами за цим договором та відповідно про зміни до пунктів 1.4, 1.10 та 1.6 кредитного договору.

Факт видачі кредитних коштів підтверджується меморіальними ордерами, а саме: меморіальним ордером №К/817996 від 26.11.2014 на суму 90 400 00,00 гривень, меморіальним ордером №К/818352 від 03.12.2014 на суму 1 271 810,00 гривень, меморіальним ордером №К/819107 від 24.12.2014 на суму 4 174 617,29 гривень, копії, яких наявні в матеріалах справи. Таким чином, позивач, як кредитор, виконав свої зобовязання перед позичальником.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором було укладено: договір поруки №20112014-П-15 від 20.11.2014 (договір поруки 1) між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «АГРАМАНТ» (поручитель 1);

договір поруки №20112014-П-25 від 20.11.2014 (договір поруки 2) між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та Сільськогосподарським ТОВ «Агрофарма Мрія» (поручитель 2);

договір поруки №20112014-П-26 від 20.11.2014 (договір поруки 3) між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ПАТ «Обухівське» (поручитель 3);

договір поруки №20112014-П-16 (договір поруки 4) між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «АГРОІНВЕСТПРОДУКТ» (поручитель 4);

договір поруки №20112014-П-23 (договір поруки 5) між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та Сільськогосподарським ТОВ «Северинівка» (поручитель 5);

договір поруки №09122014-П-1 (договір поруки 6) між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «Агрофірма «Рокитне-Цукор» (поручитель 6);

договір поруки №20112014-П-24 (договір поруки 7) між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «Сільгосп-Продукт» (поручитель 7).

За умовами п. 1.1. договорів поруки, поручитель зобовязався перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобовязань позичальника за кредитним договором із всіма змінами та доповненнями до нього або які можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, укладеного між кредитором та позичальником за кредитним договором №20112014-КЛВ-1 від 20.11.2014.

Відповідно до п. 6.2. договорів поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в п. 1.3 цього договору. Строк договору поруки 10 (десять) років (п. 1.3 договорів поруки).

20.04.2016р. між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «СІЛЬГОСП-ПРОДУКТ» був укладений договір №200416 про розірвання Договору поруки №20112014-П-24 від 20.11.2014р., згідно з умовами п. 2. якого взаємних фінансових та інших претензій Сторони за Договором не мають.

20.04.2016р. між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «АГРОІНВЕСТПРОДУКТ» був укладений договір №200416 про розірвання Договору поруки №20112014-П-16 від 20.11.2014р., згідно з умовами п. 2. якого взаємних фінансових та інших претензій Сторони за Договором не мають.

20.04.2016р. між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «АГРОФІРМА «РОКИТНЕ-ЦУКОР» був укладений договір №200416 про розірвання Договору поруки №09122014-П від 09.12.2014р., згідно з умовами п. 2. якого взаємних фінансових та інших претензій Сторони за Договором не мають.

20.04.2016р. між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та СТОВ «СЕВЕРИНІВКА» був укладений договір №200416 про розірвання Договору поруки №-23 від 20.11.2014р., згідно з умовами п. 2. якого взаємних фінансових та інших претензій Сторони за Договором не мають.

20.04.2016р. між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та СТОВ «АГРОФІРМА МРІЯ» був укладений договір №200416 про розірвання Договору поруки №20112014-П-25 від 20.11.2014р., згідно з умовами п. 2. якого взаємних фінансових та інших претензій Сторони за Договором не мають.

В зв'язку з невиконанням відповідачами зобов'язань за кредитним договором та договорами поруки, зокрема, щодо погашення процентів за користування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 цього ж кодексу передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як встановлено судом, станом на час розгляду справи відповідач 1 не здійснює погашення заборгованості за тілом кредиту, отже факт існування заборгованості відповідача 1 перед позивачем за тілом кредиту у розмірі 50 000,00 гривень, є доведеним та відповідачем 1 в судовому засіданні не заперечувався.

Щодо заявленого клопотання про припинення провадження по відношенню до ТОВ «СІЛЬГОСП-ПРОДУКТ», ТОВ «АГРОІНВЕСТПРОДУКТ», СТОВ «СЕВЕРИНІВКА», СТОВ «АГРОФІРМА МРІЯ» та ТОВ «АГРОФІРМА «РОКИТНЕ-ЦУКОР» судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається що договори поруки №20112014-П-24 від 20.11.2014, №20112014-П-16 від 20.11.2014, №20112014-П від 09.12.2014, №20112014-П-23 від 20.11.2014, №20112014-П-25 від 20.11.2014 з 20.04.2016 року були розірвані.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припинає провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на вказане, станом на 06.06.2016 між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «СІЛЬГОСП-ПРОДУКТ», між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «АГРОІНВЕСТПРОДУКТ», між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та СТОВ «СЕВЕРИНІВКА», між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та СТОВ «АГРОФІРМА МРІЯ», між ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» та ТОВ «АГРОФІРМА «РОКИТНЕ-ЦУКОР» відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині вимоги позивача про солідарне стягнення суми боргу до ТОВ «СІЛЬГОСП-ПРОДУКТ», ТОВ «АГРОІНВЕСТПРОДУКТ», СТОВ «СЕВЕРИНІВКА», СТОВ «АГРОФІРМА МРІЯ» та ТОВ «АГРОФІРМА «РОКИТНЕ-ЦУКОР», проти чого представник позивача в судовому засіданні не заперечував.

Щодо вимог про солідарне стягнення суми заборгованості у розмірі 50000 гривен за тілом кредиту з відповідачів, 1,2 та 4 суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржника.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи, що станом на час розгляду справи, заборгованість відповідача 1 у розмірі 50 000,00 гривень є доведеною та жодним чином відповідачами не спростованою, а також враховуючи, що станом на час звернення позивача до суду договори поруки, та відповідні зобовязання відповідачів 2, 4 щодо солідарного із відповідачем 1 обовязку виконання зобовязань перед позивачем, діють та не припинилися, суд приходить до висновку про задоволення позову, з урахуванням зменшення його розміру до 50 000,00 гривень заборгованості по тілу кредиту, до відповідачів 1, 2 та 4 у повному розмірі.

Крім того, відповідачем 1 та відповідачем 2 позов, з у рахуванням заяви про зменшення позовних вимог до 50 000,00 гривень визнано у повному обсязі, що також свідчить на користь висновків суду про задоволення позову щодо відповідачів 1,2 та 4.

Розглянувши заяви про забезпечення позову до відповідачів, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Позивачем не було наведено суду жодних підстав, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не наведено суду належних доказів, з матеріалів справи судом також не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Окрім того, позивачем не наведено доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, судом враховано, що позовні вимоги були зменшені з 101 238 645,21 гривень до 50 000,00 гривень, а подана позивачем заява про забезпечення позову, жодним чином не приведена у відповідність із оновленим розміром позовних вимог, що в сукупності із іншими обставинами дає суду підстави дійти висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідачів 1, 2, 4 солідарно.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині позовних вимог до поручителів: ТОВ «СІЛЬГОСП-ПРОДУКТ», ТОВ «АГРОІНВЕСТПРОДУКТ», СТОВ «СЕВЕРИНІВКА», СТОВ «АГРОФІРМА МРІЯ» та ТОВ «АГРОФІРМА «РОКИТНЕ-ЦУКОР».

Решту позову задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» (09600, Київська обл., смт Рокинте, вул. Ентузіастів, буд. 6, код 37066342), Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАМАНТА» (09600, Київська обл., смт Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 222, код 35431658) та Публічного акціонерного товариства «Обухівське» (08701, Київська обл., м. Обухів, мікрорайон Петровський, буд. 26, код 00857284) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Дніпро» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 3, код 14352406) 50 000 (пятдесят тисяч) гривень 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 06.06.2016 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 13.06.2016.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Р.М. Колесник