КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2016 р. Справа№ 910/5252/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, дов. від 07.06.2016 №338,

від відповідача 1 не з'явився,

від відповідача 2 не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 (підписане 19.04.2016) у справі №910/5252/16 (суддя Привалов А.І.)

за позовом ОСОБА_4

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Муніципальна іпотечна компанія»

2. Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»

про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, або позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Муніципальна іпотечна компанія» (далі - ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія», або відповідач 1), Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик», або відповідач 2) про визнання поруки за договором від 14.12.2007 №47-2/20-10-П/2 припинено на підставі ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 у справі №910/5252/16 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що судовими рішеннями у справі №35/478 встановлено дотримання відповідачем 2 шестимісячного строку звернення до поручителя за вказаним договором про обов'язок погашення ним заборгованості відповідача 1. Суд першої інстанції також дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів порушення корпоративних прав позивача, як учасника товариства відповідача 1, починаючи з січня 2012, внаслідок укладення спірного правочину.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що лист від 08.09.2011 №24-15/6042 не має доказової сили, оскільки в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено саме в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання. Натомість, при прийнятті оскаржуваного рішення, суд безпідставно не взяв до уваги наведені обставини, як і не зазначив належних обґрунтувань, які б спростовували сукупність наведених висновків.

Крім того, скаржник також вказував на те, що стягнення в судовому порядку з ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія» 7 052 284,12 грн на підставі договору від 14.12.2007 №47-2/20-10-П/2, порука за яким є припиненою в силу Закону, свідчить про порушення корпоративних прав ОСОБА_4 щодо управління справами товариства, розподілу прибутку товариства (з одержанням своєї частки) від господарської діяльності товариства та погіршення майнового стану підприємства, що впливає на права позивача, як учасника, з часткою у статутному капіталі товариства в розмірі 61%.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 прийнято апеляційну скаргу та порушено апеляційне провадження у справі №910/5252/16, розгляд скарги призначено на 08.06.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

У судовому засіданні 08.06.2016 представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 у судове засідання не з'явились. Про дату та час його проведення повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

14.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Хрещатик», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (кредитор), і Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлоспецбудпроект» (позичальник, боржник) укладено кредитний договір №47-2/20-10 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов п. 1.1 якого кредитор відкриває позичальнику невідновлювальну мультивалютну (гривні, долари США) кредитну лінію з лімітом кредитування в сумі еквівалентній 800 000 доларів США, строком до 14.01.2009 зі сплатою процентів із розрахунку 20% річних за користування кредитом у гривні та 13,5% річних за користування кредитом у доларах США.

Позичальник зобов'язався сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, комісію, штрафні санкції (неустойку) та інші видатки у розмірі та порядку, передбачених цим договором, та повернути кредитору суму кредиту в порядку і строки, передбачені цим договором (п.1.3 кредитного договору).

Згідно п.6.6 кредитного договору він набуває чинності з моменту нотаріального посвідчення підписаних сторонами примірників та діє до повного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором (з урахуванням можливих змін та доповнень).

У договорі №17 від 18.11.2010 про внесення змін до кредитного договору сторони погодили, що зобов'язання за цим договором мають бути виконані до 20.05.2011.

14.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Хрещатик», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (банк), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Муніципальна іпотечна компанія» (поручитель) укладено договір поруки №47-2/20-10-П/2 (далі - договір поруки), за умовами якого поручитель зобов'язується перед банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання ТОВ «Житлоспецбудпроект» зобов'язань перед банком по погашенню одержаного кредиту відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позичальником та банком, за умовами якого позичальник зобов'язаний повернути іпотекодержателю в термін до 14.01.2009 кредит, наданий у формі мультивалютної (долари США, гривня) кредитної лінії з лімітом кредитування еквівалентним 800 000 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами з розрахунку 13,5% річних у доларах США та 20% річних у гривні, а також комісії, можливі штрафні санкції відповідно до умов кредитного договору.

У п.1.2 договору поруки передбачено, що у разі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, і банк вправі звернутись з вимогою про виконання зобов'язань за кредитним договором до поручителя.

21.07.2008, 20.10.2008, 20.11.2008, 25.02.2009, 18.09.2009, 25.12.2009, 29.04.2010, 04.10.2010, 29.10.2010 між банком та поручителем укладено ряд додаткових угод №№1-9 до договору поруки.

25.03.2011 між банком та поручителем укладено договір №10, яким сторони домовились викласти пункт 1.1 розділу 1 договору поруки в наступній редакції:

«1.1 поручитель зобов'язується перед банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання ТОВ «Житлоспецбудпроект» зобов'язань перед банком по погашенню одержаного кредиту відповідно до умов кредитного договору від 14.12.2007 №47-2/20-10, укладеного між позичальником та банком, за умовами якого позичальник зобов'язаний повернути банку в термін до 20.05.2011 кредит, наданий у формі мультивалютної (долари США, гривня) кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 569 214,05 доларів США та 536 000 грн, сплатити відсотки за користування кредитними коштами з розрахунку 19% річних за користування кредитом у гривні та 12,5% річних за користування кредитом у доларах США, а також комісії, можливі штрафні санкції відповідно до умов кредитного договору».

Згідно з п.3 договору від 25.03.2011 №10 всі інші умови договору поруки залишаються без змін.

За умовами договору поруки, у випадку неповернення позичальником кредиту, несплати процентів за користування кредитом, комісій та штрафних санкцій в строки і в сумах, передбачених кредитним договором, банк направляє поручителю відповідне повідомлення з розрахунком суми непогашеної заборгованості (п.2.1). Отримавши письмове повідомлення банку про факт невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, поручитель повідомляє про це позичальника і протягом п'яти днів з дня, наступного за отриманням повідомлення, перераховує банку суму заборгованості згідно з розрахунком банку.

Такий обов'язок поручителя настає і тоді, коли банк у випадках, передбачених кредитним договором, вимагатиме дострокового повернення кредиту та сплати всіх інших платежів за договором (п.2.2).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором (п.4.1 договору поруки).

Частина 1 ст.553 ЦК України визначає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України).

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Житлоспецбудпроект» умов кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків за його користування та неналежним виконанням ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія», як поручителем, зобов'язань за договором поруки, ПАТ «АБ «Хрещатик» звернулось з позовом до суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2014 у справі №35/478 позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Житлоспецбудпроект» та ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія» на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 569 214, 05 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом 12.03.2014 відповідно до офіційного курсу НБУ складає 5 292 267, 63 грн, заборгованість по поверненню кредитних коштів в сумі 536 000,00 грн, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в сумі 73 787,41 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 12.03.2014 відповідно до офіційного курсу НБУ складає 686 038, 44 грн, проценти за користування кредитними коштами в сумі 95 290,65 грн, заборгованість по сплаті комісії за управління кредитною лінією в сумі 14 000 грн, пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів в доларах США в сумі 351 971, 18 грн, пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів в гривні в сумі 41 541,70 грн, пеню за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами в доларах США в сумі 30 373,19 грн, пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами в гривні в сумі 4 801,33 грн та судовий збір.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2014, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 06.08.2014 у справі №35/478, рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2014 змінено. Позов задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Житлоспецбудпроект» та ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія» на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» 453 454,05 доларів США заборгованості за кредитом, 529 574,72 грн заборгованості за кредитом, 351 107,73 грн пені за прострочення сплати кредиту у іноземній валюті, 41 541,70 грн пені за прострочення сплати кредиту у гривні, 30 383,98 грн пені за прострочення сплати відсотків за кредитом у іноземній валюті, 4 801,33 грн пені за прострочення сплати відсотків за кредитом у гривні, 271 418,56 грн 3% річних за кредитом у іноземній валюті, 32 006,13 грн 3% річних за кредитом у гривні та судовий збір.

При вирішенні спору у справі №35/478 в частині стягнення заявленої суми заборгованості та штрафних санкцій солідарно з ТОВ «Житлоспецбудпроект» і ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія» відповідно до укладеного договору поруки, судами встановлено, що договір поруки не містить строку, після настання якого порука припиняється, тому його дія до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки.

В силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За умовами договору поруки, строк його дії встановлено з моменту його підписання сторонами та до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

За таких обставин апеляційний господарський суд у справі №35/478, з яким погодився суд касаційної інстанції, дійшов висновку про своєчасне, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України повідомлення ПАТ «КБ «Хрещатик» ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія» про обов'язок погашення ним заборгованості ТОВ «Житлоспецбудпроект».

Судами встановлено, що 08.09.2011 ПАТ «КБ «Хрещатик» направлялась вимога ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія» (поручителю) про погашення заборгованості ТОВ «Житлоспецбудпроект» (позичальником).

Тобто, судовими рішеннями у справі №35/478 було визнано дотримання ПАТ «КБ «Хрещатик» шестимісячного строку звернення до поручителя за спірним договором про обов'язок погашення ним заборгованості ТОВ «Житлоспецбудпроект».

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п.4.1) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України.

В цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі визначено строк виконання основного зобов'язання - 20.05.2011.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 21 травня 2011, протягом наступних шести місяців.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі №6-5цс14.

Втім, як зазначалось вище, ПАТ «КБ «Хрещатик» було дотримано шестимісячний строк звернення до поручителя за спірним договором.

Щодо порушення корпоративних прав позивача колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є учасником ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія», починаючи з січня 2012, про що свідчить п.7.3 Статуту, затвердженого загальними зборами учасників протокол від 27.01.2012 № 150.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України та статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 1 ст.1 ГПК України визначає, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 12 ГПК України визначає, що господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Зі змісту ст.167 ГК України вбачається, що під корпоративними права слід розуміти права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під час вирішення корпоративних спорів слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції АТ або вступу до інших юридичних осіб. Тому рішення органів юридичної особи, прийняті до вступу позивача до складу її учасників або придбання ним акцій, не можуть бути визнані такими, що порушують його корпоративні права (п.2.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 №4).

Стаття 10 Закону України «Про господарські товариства» визначає, що учасники товариства мають право: а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Однак, виходячи з встановлених судом обставин, колегія суддів дійшла висновку, що звертаючись до суду з позовом, позивачем не доведено в чому полягає порушення його корпоративних прав укладенням спірного правочину за п'ять років до дати набуття позивачем корпоративних прав.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки в даному випадку відсутність доказів порушення корпоративного права позивача виключає можливість встановлення факту його порушення, а відтак і захисту у спосіб, обраний позивачем.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано, що на час укладення спірного договору поруки учасниками товариства були: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Саме вказаними учасниками було прийнято рішення про погодження питання щодо надання фінансової поруки по кредитних зобов'язаннях ТОВ «Житлоспецбудпроект» перед ВАТ КБ «Хрещатик» в сумі 1 300 000 доларів США терміном на 24 місяці (а.с.60).

Враховуючи, що місцевим господарським судом встановлено самостійні підстави для відмови у задоволенні позову, клопотання ПАТ КБ «Хрещатик» щодо застосування строків позовної давності правомірно залишено без задоволення.

Колегія суддів враховує, що положення ч.4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначають, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 у справі №910/5252/16 - без змін.

2. Матеріали справи №910/5252/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій