ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р.Справа № 922/1219/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш", м. Енергодар
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кітоврас", м. Харків
про стягнення 329 244,40 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 27.11.2015 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кітоврас" (відповідача) про стягнення 329 244,4 грн. за договором поставки №20/05/39 від 15.06.2015 р., з яких: неустойка в розмірі 89 131,83 грн., пеня в розмірі 170 403,53 грн. та штраф в розмірі 69 709,04 грн. за договором поставки № 20/05/39 від 15.06.2015 р. та договором неустойки № 20/05/39-н від 15.06.2015 р. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 4 938,67 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

Враховуючи те, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2015 р. між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) був укладений договір поставки № 20/05/39 на загальну суму 1782636,66 грн. (далі - договір поставки), за умовами якого відповідач зобов'язався поставити позивачеві в передбачені даним договором строки продукцію, зазначену у п. 1.1. договору, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити продукцію.

Згідно з пунктами 5.1., 5.2. договору поставки поставка продукції здійснюється до 31.12.2015 р. партіями відповідно до заявок позивача, в яких зазначається номенклатура, кількість продукції, що постачається, та строки її поставки. Відповідач зобов'язаний здійснити поставку продукції, вказаної в п.1.1 цього договору, в номенклатурі, строки та кількості, зазначені в заявці позивача.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки позивач листом № 01-14/3127 від 23.07.2015 р. (далі - заявка-1) просив відповідача поставити позивачеві в строк до 31.07.2015 р. продукцію на загальну суму 711 923,4 грн., а саме:

- грунт - емаль NANO ХСП - протект (білий) ТУ У 20.3-5:2014 - 1250,0 л. на суму 269 550 грн.;

- грунт - емаль NANO ХСП - протект (RAL 6019) ТУ У 20.3-5:2014 - 800,0 л. на суму 173 616 грн.;

- грунт - емаль NANO ХСП - протект (RAL 9001) ТУ У 20.3-5:2014 - 190,0 л. на суму 41621,4 грн.;

- грунт - емаль NANO ЕП - мастік преміум ТУ У 20.3-1:2012 - 800,0 л. на суму 227 136 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом від 29.07.2015 р. № 29/07-1 запропонував позивачеві укласти додаткову угоду про зміну предмету закупівлі, від укладення якої позивач відмовився, про що свідчить лист від 12.08.2015 р. № 01-33/3453 (а.с. 19, 24-25).

Судом встановлено, що за заявкою -1 (строк поставки - до 31.07.2015 р.) відповідач постачання продукції не здійснив, у зв'язку з чим позивач листом від 08.09.2015 р. № 01-14/3803 терміново просив відповідача здійснити постачання продукції (а.с. 20).

Крім того, у листі від 02.10.2015 р. № 01-15/4153 (далі - заявка-2) позивач повідомив відповідачу про порушення відповідачем договірних зобов'язань та просив терміново здійснити постачання продукції (а.с. 22).

Листом від 09.10.2015 р. № 09/10-1 відповідач повідомив позивача про те, що постачання продукції буде здійснено відповідачем відповідно до графіку, а саме: 16.10.2015 р., 23.10.2015 р. та 02.11.2015 р. (а.с. 21).

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору поставив позивачеві продукцію у жовтні 2015 р. на загальну суму 1 271 580,66 грн., а саме:

- грунт - емаль NANO ХСП - протект (білий) - 1917 л на загальну суму 413 381,88 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № КТ-0000181 від 19.10.2015 р. та приходним ордером № ПН-0000712 від 21.10.2015 р. (а.с. 26-27);

- грунт - емаль NANO ХСП - протект (RAL 6019) в кількості 3582 л та грунт - емаль NANO ХСП - протект (RAL 9001) в кількості 369 л на загальну суму 858 198,78 грн., з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № КТ-0000182 від 26.10.2015 р., приходним ордером № ПН- 0000730 від 28.10.2015 р. (а.с.28-29).

Позивач у позові зазначив, що в порушенняя умов договору грунт - емаль NANO ЕП - мастік преміум ТУ У 20.3-1:2012 в кількості 1800 л. загальною вартістю 511056 грн. з ПДВ відповідач до цього часу позивачеві не поставив.

При цьому відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не подав.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. ст. 216, 217 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором; у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Так, п. 7.2 договору поставки передбачено, що за порушення вказаних в договорі строків поставки відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складе більше 30 днів, відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

За порушення строків поставки продукції позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 170 403,53 грн. та штраф в розмірі 69 709,04 грн., нарахованих відповідно до п. 7.2. договору поставки.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем штрафу в розмірі 69 709,04 грн. (995 843,4 грн. вартість невчасно поставленого товару х 5% = 69 709,04 грн.) (розрахунок, а.с. 16, 17), суд вважає позовні вимоги в цій частині правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, за результатами проведеного судом розрахунку, суд, керуючись частиною 6 статті 232 ГК України, визнав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 170 403,53 грн. такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 145 124,99 грн. (за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано). В частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 15 278,54 грн. суд вважає за необхідне відмовити у звязку з безпідставним предявленням до стягнення.

Крім того, розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 89 131,83 грн., суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції, яка діяла на час укладення договору про закупівлю) замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено документацією конкурсних торгів. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених частинами першою і другою статті 30, частиною третьою статті 31 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з дня настання зазначених обставин. Розмір забезпечення виконання договору про закупівлю не може перевищувати 5 відсотків вартості договору.

Згідно з п. 7 статті 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції, що діяла на час проведення закупівлі) забезпечення виконання договору про закупівлю - надання учасником замовнику гарантій виконання своїх зобов'язань за договором про закупівлю, включаючи такі види забезпечення як порука, гарантія, застава, завдаток, неустойка, депозит.

Пунктом 11.2. договору поставки № 20/05/39 від 15.06.2015 р. передбачено, що забезпечення виконання договору не повертається відповідачеві (банківська гарантія або гарантія страхової компанії) або сплачується відповідачем позивачеві (неустойка) у разі: порушення встановлених договором строків постачання.

З матеріалів справи також вбачається, що 15.06.2015 р. між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) був укладений договір неустойки № 20/05/39-н (далі - договір неустойки), відповідно до п. 1 якого відповідач зобов'язався у випадках, передбачених пунктом 2 цього договору, сплатити позивачу неустойку у розмірі 5% від загальної вартості договору поставки № 20/05/39 від 15.06.2015 р., укладеного між відповідачем як переможцем торгів і позивачем в результаті проведення останнім закупівлі фарби та лаків на основі полімерів (грунт-емаль) за процедурою відкритих торгів.

Згідно з п. 3.1. договору поставки загальна сума договору складає 1 782 636,66 грн., в т.ч. ПДВ 297106,11 грн.

Згідно з п. 2 договору неустойки відповідач сплачує позивачеві неустойку, вказану у п. 1 цього договору, в наступних випадках:

- порушення встановлених договором строків постачання;

- постачання продукції неналежної якості або без повного комплекту належним чином оформлених супроводжувальних документів.

Згідно з п. 3 договору неустойки сплатити неустойку відповідач зобов'язався протягом семи календарних днів після виникнення підстав для її сплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача.

Отже, відповідно до п. 11.2 договору поставки та п. 2 договору неустойки відповідач зобов'язався сплатити позивачеві неустойку у випадку порушення встановлених договором строків постачання.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем неустойки в розмірі 89 131,83 грн. (1 782 636,66 грн. загальна сума договору х 5% = 89 131,83 грн.) (розрахунок, а.с. 17), суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 89 131,83 грн. правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі 89 131,83 грн., пені в розмірі 145 124,99 грн. та штрафу в розмірі 69 709,04 грн. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 15 278,54 грн. у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 610-612, 628, 629, 662-664, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216, 217, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 26 Закону України "Про здійснення державних закупівель", ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кітоврас" (61012, м. Харків, провулок Лопанський, 2/2, п/р 2300 у АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" (71500, Запорізька область, м. Енергодар, ) неустойку в розмірі 89 131,83 грн., пеню в розмірі 145 124,99 грн., штраф в розмірі 69 709,04 грн. та судовий збір в розмірі 4 559,49 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 15.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_2