РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016Справа №910/5361/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Компас»

про стягнення 46110,40 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Телегін Д.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Компас» про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 17914,86 грн., 24944,26 грн. інфляційних втрат та 3251,28 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.09.2012 між сторонами укладено Договір №1320052 на постачання теплової енергії у гарячій воді, згідно якого позивач здійснював відповідачу постачання теплової енергії у гарячій воді для потреб опалення вентиляції та гарячого водопостачання в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року.

Відповідач, в порушення умов договору, неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо сплати вартості поставленої теплової енергії, внаслідок чого за період з 01.08.2013 по 01.09.2014 виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 17914,86 грн.

Крім того на вказану заборгованість позивачем у відповідності до ст..625 ЦК України нараховано також 3% річних у розмірі 3251,28 грн. та інфляційні втрати в розмірі 24944,26 грн. за період з серпня 2013 по грудень 2015.

На підставі викладеного просить задовольнити позов та стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію та нараховані фінансові санкції.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач присутність повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Судом встановлено, що 10.09.2012 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою «Компас» (споживач) укладено Договір №1320052, за умовами якого постачальник зобов'язався виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі.

Згідно з п. 2.2.1. договору постачальник зобов'язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження зазначеними в додатку № 1.

Пунктом 2.2.2 договору встановлено, що постачальник зобов'язується щомісячно оформляти для відповідача величину фактично спожитої теплової енергії, визначену в гігакалоріях (облікову картку), та її вартість за кожним особовим рахунком споживача за розрахунковий період (місяць).

Згідно п. 2.3.1 договору відповідач зобов'язався додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами зазначеними в додатку № 2.

Додатком 1 до договору передбачено, що позивач відпускає теплову енергію в гарячій воді в межах Q рік = 5752,1 Гкал/рік. Пунктом 4 цього ж додатку передбачено право споживача ініціювати зміну заявленого споживання теплової енергії, що оформляється як додаток до договору, за 15 днів до початку розрахункового періоду.

Відповідно до п.10 додатку № 2 до договору споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок постачальника або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком.

Згідно пункту 2 додатку 2 до договору у разі встановлення у споживача будинкових комерційних приладів обліку теплової енергії - кількість спожитої ним теплової енергії у розрахунковому періоді визначається відповідно до показників цих приладів, встановлених на межі балансової належності.

В пункті 8 додатку 2 до договору передбачено, що у разі відсутності у споживача будинкових комерційних приладів обліку або ненадання споживачем показників приладів обліку у встановлені цим додатком терміни, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді на опалення визначається як множення кількості годин споживання теплової енергії за місяць на величину годинного теплового навантаження, зазначеного в додатках 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури теплоносія; на гаряче водопостачання визначається як множення кількості діб споживання за місяць на величину добового теплового навантаження, зазначеного в додатках 1, 6, 7, з урахуванням середньомісячної температури теплоносія.

Пунктом 4.1 договору визначено, що вказаний договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 05.06.2013 року.

Листом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» №029/53/5301 від 10.06.2014 термін дії договору №1320052 від 10.09.2012 продовжено до 15.06.2015.

Як вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів справи, позивач на підставі вказаного договору здійснював відповідачу постачання теплової енергії в гарячій воді для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання.

На виконання умов вказаного договору позивачем за період з 01.08.2013 по 01.09.2014 поставлено теплову енергію, що підтверджується наявними в матеріалах справи обліковими картками, на суму 609645,42 грн.

Разом з тим, як встановлено судом з пояснень представника позивача та матеріалів справи, станом на час звернення позивача до суду з позовом - 24.03.2016, відповідачем за вказаний період розрахунок за поставлену теплову енергію проведено не у повному обсязі, зокрема сплачено 591730,56 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість за поставлену теплову енергію в розмірі 17914,86 грн.

Вказана заборгованість також підтверджується довідкою про надходження коштів за спожиту Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» теплову енергію відповідно до якої заборгованість відповідача перед позивачем становить 17914,86 грн.

Доказів існування між сторонами спору щодо кількості, якості чи вартості поставленої теплової енергії суду не надано.

Згідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору в частині оплати поставленої теплової енергії утворилась заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для її стягнення на користь позивача за період з 01.08.2013 по 01.09.2014 в розмірі 17914,86 грн.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до положень статті 625 ЦК України, позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 3251,28 грн. та інфляційні втрати в розмірі 24944,26 грн. за період з серпня 2013 по грудень 2015. Перевіривши наданий розрахунок на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, суд вважає, що вказані нарахування також підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладається відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас» (02081, м. Киїа, просп. П.Григоренко, 22/20; ідентифікаційний код 25197848) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) 17914 (сімнадцять тисяч дев'ятсот чотирнадцять) грн. 86 коп. заборгованості, 3251 (три тисячi двісті п'ятдесят одна) грн. 28 коп. 3% річних, 24944 (двадцять чотири тисячi дев'ятсот сорок чотири) грн. 26 коп. інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 13.06.2016

Суддя Я.В. Маринченко