ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.06.16 Справа № 904/3332/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАНА ЛЮКС ЛОГІСТИК", м. Бровари, Київська область

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

про стягнення збитків у розмірі 9 833,00 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: Решетило С.В., довіреність б/н від 13.01.2016

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАНА ЛЮКС ЛОГІСТИК" (надалі-Позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі-Відповідач) про стягнення збитків у розмірі 9 883,00 грн. за разовим договором-заявкою №6 від 10.02.2016.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2016 порушено провадження по справі та прийнято позовну заяву до розгляду.

В судовому засіданні 19.05.2016 розгляд справи був відкладений на 06.06.2016, відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Судові засідання, призначені на 19.05.2016, 06.06.2016 проводились в режимі відеоконференції на підставі заявлених Позивачем клопотань, відповідно до ст.74-1 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на завдання Відповідачем збитків в сумі 9 833,00 грн., пов'язаних з частковою втратою вантажу при його перевезенні. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір-заявку №6 від 10.02.2016 про надання транспортно-експедиційних послуг в межах України, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу МАЗ 437041-268, реєстраційний номер НОМЕР_1, товарно-транспортну накладну №ПЕ-01/10/02/16 від 10.02.2016, акт №51-2 від 12.02.2016, висновок №03/022016 від 17.02.2016, претензію №3 від 12.02.2016, платіжне доручення №5658 від 02.03.2016, претензію вих. №66 від 09.03.2016.

Відповідач в судові засідання, призначені на 19.05.2016, 06.06.2016 не з'явився; відзив на позовну заяву не надав; пояснень щодо причин неприбуття в судові засідання не надходило; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за адресою, підтвердженою Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.04.2016: 49000, АДРЕСА_1.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст.64 та ст.87 Господарського процесуального кодексу України.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (пп.3.9.1. п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011).

Таким чином, оскільки неможливість присутності в судовому засіданні представника Відповідача документально підтверджена не була, надані Позивачем матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Відповідача за наявними в справі матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 06.06.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.19.2015 приватне підприємство «ПЕРША ЛОГІСТИЧНА» та товариство з обмеженою відповідальністю «ДІАНА ЛЮКС ЛОГІСТИК» (Позивач) уклали Договір про надання транспортно-експедиторських послуг по організацій перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському сполученні по території України №23/10/15, відповідно до умов якого Позивач зобов'язався за заявками Постачальника надавати останньому транспортно-експедиційні послуги з організації перевезення вантажів за маршрутами, що визначені в таких заявках.

10.02.2016 Постачальник надіслав на адресу електронної пошти Позивача заявку на перевезення кліматичної техніки, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ОПТІМ», з адреси завантаження (АДРЕСА_2) до адреси розвантаження (АДРЕСА_3).

Позивач, з метою виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених вищевказаним договором, для організації відповідного перевезення кліматичної техніки, звернувся з пропозицією виконати таке перевезення до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

10.02.2016 Позивачем був підготовлений Договір-заявка №6 від 10.02.2016 про надання транспортно-експедиційних послуг в межах України. Зазначений Договір-заявка був підписаний Позивачем та відправлений для підписання на адресу електронної пошти Відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

На виконання умов Договору, водій ОСОБА_4, на автомобілі МАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є Відповідач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, прибув до пункту завантаження вантажу, а саме: АДРЕСА_2, що підтверджується товарно-транспортною накладною №ПЕ-01/10/02/16 від 10.02.2016.

Згідно зі ст.642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлене законом.

Отже, Сторони, уклавши зазначений вище Договір, а також вчинивши дії, що свідчать про прийняття умов такого Договору, дійшли згоди щодо всіх його істотних умов та визначили взаємні права та обов'язки для виконання сторонами.

Після прибуття вантажу за адресою розвантаження, що визначена розділом 1 договору та ТТН, а саме: АДРЕСА_3, представниками Вантажоодержувача (ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес») та ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ОПТІМ» (яке є власником Товару) було виявлено нестачу та пошкодження вантажу, а саме:

- виявлена нестача водонагрівача газового проточного типу Roda JSD-10A1 (8419 11 00 00) у кількості 4 шт.;

- виявлено пошкодження внутрішнього блоку кондиціонера Toshiba RAS-10EKV-EE (8415 10 90 00) у кількості 1 шт., що підтверджується актом №5102 від 12.02.2016, на якому, зокрема, міститься підпис Відповідача про ознайомлення з інформацією, викладеною в Акті, та згодою з нею.

Вартість втраченого Товару, яка була передана Постачальником Відповідачу для перевезення визначена в товарно-транспортній накладній №№ПЕ-01/2002/16 від 10.02.2016, та складає 8 268 грн. Крім того, відповідно до висновку №03/022016 від 17.02.2016, складеного ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ОПТІМ», вартість ремонту пошкодженого вантажу складає 1 565,00 грн. Загальна сума збитків склала 9 833,00 грн.

12.02.2016 Постачальником на адресу Позивача була надіслана претензія №3 про відшкодування завданих збитків, яку Позивач задовольнив та здійснив оплату завданих збитків в сумі 9 833,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5658 від 02.03.2016.

Відповідно до ст.228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про стягнення збитків, відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці збитки були понесені, доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач довів належними та допустимими доказами факт втрати вантажу та розмір заподіяних збитків. Крім того судом встановлена наявність всіх елементів складу збитків, а саме: незбереження вантажу під час перевезення, часткова втрата та псування вантажу, відповідальність за незбереження вантажу, яка встановлена ст.924 Цивільного кодексу України, втрата вантажу саме під час перевезення його Відповідачем. В свою чергу Відповідач не надав жодних доказів, які могли б підтвердити, що втрата, нестача вантажу сталося внаслідок обставин, яким він не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАНА ЛЮКС ЛОГІСТИК» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Олега Оникієнка, 134, ) 9 833,00 грн. - збитків, 1 378,00 грн. - судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.06.2016.

Суддя А.Є. Соловйова