донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.06.2016 р. справа №905/735/16

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача:не зявився;
від відповідача :не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область
на рішення господарського суду Донецької області
від12.04.2016 р.
у справі№ 905/735/16 (суддя: Говорун О.В.)
за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область
доДержавного підприємства "ОСОБА_1 залізниця", м. Донецьк
простягнення 2 173 грн. 14 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" (далі ДП "ОСОБА_1 залізниця", відповідач) вартості недостачі вантажу в розмірі 2 173 грн. 14 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.04.2016 р. позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 1 329 грн. 78 коп. вартості недостачі вантажу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 843 грн. 22 коп.

В частині задоволення позову рішення суду мотивовано обгрунтованістю та доведеністю вимог.

Не погодившись з рішенням господарського суду Донецької області, ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулося до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Позивач стверджує, що суд першої інстанції помилково визначив суму норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто в 2 %, що призвело, на його думку, до прийняття неправильного рішення у даній справі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що спірний вантаж (вугілля камяне марки г - газове) відноситься до класу мінерального палива відповідно до "ГОСТ 17070-87 Угли. Термины и определения", а також до української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності "УКТЗЕД" (розділ 27).

Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія ОСОБА_1 апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" зі станції відправлення Богуславський Придніпровської залізниці за залізничною накладною № 46941415 від 09.06.2015 р. на станцію ОСОБА_1 залізниці здійснило відправлення вагону № 56345887 з вантажем вугілля камяне марки г газове на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго".

Відповідно до зазначеної накладної відповідачем у вагоні № 56345887 зазначено масу вантажу 67100 кг; вантаж у вагон завантажено вантажовідправником, про що у зазначеній накладній зроблено відповідний запис.

Після прибуття вагону № 56345887 на станцію ОСОБА_1 залізниці залізницею було здійснено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у даному вагоні з масою вантажу, вказаною вантажовідправником у накладній № 46941415, про що складено комерційний акт № БН 723029/26 від 12.06.2015 р.

Згідно з вказаним комерційним актом вагон прибув з поглибленням з правої сторони за напрямком руху поїзда над 1, 2, 3 люками, довжиною 2,50 м, глибиною 80 см, шириною 1,20 м. Двері люка закриті, течі вантажу немає.

При подачі на 200-тонних тензометричних вагонних вагах при переважуванні виявилось нетто 64700 кг, тара 22500 кг, брутто 87200 кг, що менше ваги, вказаної у накладній на 2400 кг.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст. 110 Статуту залізниць визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць. Згідно з частиною 2 цієї ж статті за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічна норма міститься у ст. 113 Статуту залізниць.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Частиною першою ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.

За п. 4 Правил складання актів комерційні акти на місцях загального користування складаються у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Статтею 130 Статуту залізниць встановлено, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з ст. 133 Статуту залізниць передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відомостей про те, що недостача спірного вантажу мала місце не з вини перевізника, матеріали справи не містять.

До матеріалів справи позивачем надано свідоцтво № 1146 про якість вугілля відвантаженого споживачам від 09.06.2015 р., яке стосується якісних характеристик вугільної продукції, а не її стану.

В накладній № 46941415 відсутні відомості про те, що спірний вантаж був відправлений вантажовідправником вантажоодержувачу у вологому стані.

На зазначеній залізничній накладній міститься переуступний напис, який свідчить про передачу права на пред'явлення претензії та позову від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", тобто, від вантажоодержувача до вантажовідправника. Переуступний напис засвідчений підписами директора і головного бухгалтера та скріплений печаткою вантажоодержувача.

Позивачем розраховано масу недостачі вантажу із застосуванням 1 % норми природної втрати у кількості 1729 кг вартістю 2 173 грн. 14 коп.

Судова колегія зазначає, що в даному випадку маса недостачі вантажу визначається з урахуванням 0,5 % природної втрати та складає 2064,5 кг, вартість якої становить 2 594 грн. 83 коп.

Однак, позивач наполягає на стягненні на його користь з відповідача вартості недостачі вантажу в сумі 2 173 грн. 14 коп.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати за позовом та апеляційною скаргою покладаються на сторони відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Донецької області від 12.04.2016 року у справі № 905/735/16 задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.04.2016 року у справі № 905/735/16 скасувати частково.

Прийняти нове рішення у справі № 905/735/16, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" до Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" про стягнення 2 173 грн. 14 коп. вартості недостачі вантажу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" (83001, вул. Артема, 68, м. Донецьк, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, вул. Леніна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, ) 2 173 грн. 14 коп. вартості недостачі вантажу, судовий збір в сумі 1 218 грн. 00 коп.

Стягнути з Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" (83001, вул. Артема, 68, м. Донецьк, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, вул. Леніна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 339 грн. 80 коп.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через ОСОБА_1 апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_4