донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.06.2016 справа №908/378/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого : Геза Т.Д,

суддів Дучал Н.М., Склярук О.І..

при секретарі Калмиковій О.О.

за участю представників сторін

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

розглянувши Запорізької міської ради м.Запоріжжя

апеляційну скаргу

на рішення господарського суду Запорізької області

від 06.04.16 р.

у справі № 908/378/16

за позовом Запорізької міської ради м.Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства

„Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь м.Запоріжжя

про стягнення 364 340, 20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16 у задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради, м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, м. Запоріжжя - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено факту протиправного ухилення відповідача від укладення спірного договору.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Договір є підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури на території м. Запоріжжя.

Судом першої інстанції встановлено, що в порушення Порядку залучення, розрахунку розміру та використання засобів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, Департаментом, виконавчим комітетом та Запорізькою міською радою, після введення в експлуатацію об'єкту будівництва, на адресу ВАТ Запоріжсталь були направлені пропозиції укласти договір та вимога про сплату збитків по об'єкту: Будівництво сушильного комплексу для сушіння деревних пиломатеріалів на території ВАТ Запоріжсталь.

Зазначений договір до прийняття спірного обєкта в експлуатацію між сторонами укладено не було. Позивачем була порушена процедура укладення договорів пайової участі, яка передбачена Порядком та Законом, а у ПАТ Запоріжсталь, тому відсутні правові підстави для укладення договорів пайової участі після введення об'єктів в експлуатацію. Судом не прийнято доводи позивача про те, що саме відповідач зобовязаний був звернутися для укладання вказаного договору, оскільки право оферти має як відповідач, так і позивач.

Враховуючи, що договір між сторонами не укладався, господарський суд дійшов до висновку, що відсутність укладеного договору не породжує у сторін цивільних прав та обовязків, повязаних з виконанням такого договору та виключать можливість застосування до них положень ст. ст. 22, 612, 613 Цивільного кодексу України щодо відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди).

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем була порушена процедура укладення договорів пайової участі, яка передбачена Порядком та Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, тому у ПАТ Запоріжсталь, відсутні правові підстави для укладення договорів пайової участі після введення об'єктів в експлуатацію.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Запорізька міська рада звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Запорізької міської ради до Публічного акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь м.Запоріжжя у повному обсязі. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.16 р. у справі №908/378/16 до ухвалення судового рішення у справі.

На думку апелянта, при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції були неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Апелянт посилається на те, що п.2 ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту здійснюється на договірних засадах.

Апелянт посилається на те, що в порушення вимог ст.36,40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та рішення Запорізької міської ради від 10.09.2014 р. №40, відповідач не звертався до виконавчого комітету Запорізької міської ради з приводу укладання договору про сплату пайової участі та не повідомив позивача про початок виконання будівельних робіт.

На момент отримання позивачем інформації про ведення відповідачем будівельних робіт, обєкт будівництва вже було введено в експлуатацію.

Відповідач не проінформував виконавчий комітет Запорізької міської ради про початок будівельних робіт та не звернувся до виконавчого комітету щодо укладання договору

Таким чином, на думку апелянта, внаслідок цих дій відповідача територіальній громаді м.Запоріжжя завдано збитки у сумі 364 340,20 грн.

Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» м.Запоріжжя у відзиві на апеляційну скаргу та доповненнях до відзиву просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Запорізької міської ради, рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16 залишити без змін.

Відповідач посилається на те, що позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про пайову участь вже після того, як обєкт будівництва було прийнято в експлуатацію. Оскільки минув передбачений чинним законодавством граничний термін для укладення цього виду договору, відповідач не може виконувати дії, які для нього не є обовязковими.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.04.2016 року порушено провадження за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16. Розгляд апеляційної скарги призначено на 07.06.2016 року.

Вказаною ухвалою задоволено клопотання Запорізької міської ради м.Запоріжжя про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.16 р. у справі №908/378/16.

Відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.16р. у справі №908/378/16 до дати розгляду апеляційної скарги 06.06.16 р.

Зобовязано апелянта до дати судового засідання 06.06.16 року, надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.16 р. у справі № 908/378/16.

Для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2, ОСОБА_3

На виконання вимог ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 26.04.2016 року апелянт 30.05.2016 року надав докази сплати судового збору платіжне доручення від 25.04.2016 № 409 за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 р. у справі № 908/378/16 за позовом Запорізької міської ради до Публічного акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь про стягнення збитків.

У звязку з перебуванням судді Дучал Н.М. у відпустці, 06.06.2016 р. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, визначено наступний склад колегії суддів для розгляду апеляційної скарги Запорізької міської ради: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_4, ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2016 року розгляд апеляційної скарги Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16 відкладено на 14.06.2016 року.

У звязку з перебуванням судді Ушенко Л.В. у відпустці, 13.06.2016 р. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, визначено наступний склад колегії суддів для розгляду апеляційної скарги Запорізької міської ради: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідно до ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях апеляційної інстанції 07.06.2016 та 14.06.2016 року складено протокол.

У судове засідання представники сторін не зявились, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, про наявність поважних причин неявки суд не повідомили. Про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлені належним чином.

Враховуючи, що явка сторін у судове засідання не визнавалась обовязковою, справа апеляційною інстанцією, відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, розглядається за наявними в матеріалах справи доказами.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними в ній доказами та не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши докази матеріалів справи, правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, заслухавши присутнього у судовому засіданні 07.06.2016 р. представника позивача, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Запорізька міська рада звернулась до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь Запорізької міської ради суму збитків в розмірі 364 340,20 грн., на підставі ст. ст. 181, 218, 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 15,16,22,611,612,638,640-642, 646,649 Цивільного кодексу України, ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.36,40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Позивач посилається на те, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає в перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Ч.1 ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності встановлено, що порядок залучення, розрахунок розміру використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону.

24.12.2012 року Запорізькою міською радою прийнято рішення №77 Про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м.Запоріжжя.

10.09.2014 р. Запорізькою міською радою прийнято рішення №40 Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м.Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 р. № 77.

Пунктом 3.1.3. вказаного порядку передбачено, що замовник, який має намір укласти Договір, зобовязаний звернутися до міського голови.

Договір про участь замовників у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м.Запоріжжя укладається не пізніше 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

Відповідач не звертався у встановленому законом порядку до міського голови щодо укладання Договору.

В позові Запорізька міська рада посилається на те, що з метою забезпечення виконання відповідачем обовязку щодо сплати пайової участі, виконавчий комітет Запорізької міської ради 16.02.2015 р. звернувся до відповідача з повідомленням про необхідність укласти договір про пайову участь. Листом від 18.03.2015 р. відповідач відмовився укладати вищезазначений договір.

З метою досудового врегулювання спору, шляхом добровільного виконання простроченого зобов'язання відповідачем, Запорізька міська рада в інтересах територіальної громади м.Запоріжжя 21.07.2015 р. звернулась до відповідача з вимогою про відшкодування збитків в розмірі внеску пайової участі, від виконання якої відповідач відмовився на підставі відсутності укладеного договору про пайову участь.

Позивач вважає, що відповідачем порушено норми ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 р. № 40, за наслідком чого територіальній громаді м.Запоріжжя завдано збитки.

Позивач посилається на те, що збитками є, зокрема, доходи, які позивач міг би реально одержати, якби його право не було порушено.

У відзиві на позовну заяву Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь просить відмовити у задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради у повному обсязі.

На думку відповідача, він не може бути примушений до вчинення дій щодо укладання договору про пайову участь у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м.Запоріжжя за межами законодавчо встановленого терміну, так і до внесення пайового внеску, обовязок сплати якого виникає безпосередньо з договору про про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

06.04.2016 року господарським судом Запорізької області прийнято рішення, яке оскаржується.

З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2014р. за № ЗП 59 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва Будівництво сушильного комплексу для сушіння деревних пиломатеріалів на території ВАТ Запоріжсталь. Замовником будівництва є Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь .

Частиною 1 статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності закріплено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону.

Частиною 2 статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності встановлено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина 3 статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності).

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

24.12.2012р. Запорізькою міською радою прийнято рішення № 77 Про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (Рішення № 77).

10.09.2014 р. Запорізькою міською радою прийнято рішення №40 Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м.Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 р. № 77.

Пунктом 3.1.3 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженому рішенням № 77 (Порядок), передбачено, що замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови.

Договір про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя (Договір про пайову участь) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь не зверталась у встановленому законом порядку до міського голови щодо укладення Договору про пайову участь.

Частинами 2 та 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно з абзацом сьомим частини дев'ятої статті 40 вказаного Закону визначено, що кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Приписи ч.9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", які визначають граничний термін для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (не пізніше дати прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), є імперативними, тобто підлягають обов'язковому виконанню всіма учасниками спірних правовідносин, а не лише відповідачем як замовником будівництва.

Таким чином, якщо замовник не звернувся про укладення договору та не підписав договір у встановлений термін, позивач вправі звернутися з позовом про укладення договору в судовому порядку, проте, необхідною підставою для укладення договору про пайову участь за рішенням суду є виникнення між сторонами переддоговірного спору в межах строків укладання договору, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2015р. за № ЗП 11 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (том 1 а.с. 12).

Таким чином, об'єкт будівництва, замовником якого був відповідач, введено в експлуатацію 18.02.2015 р., однак договір пайової участі до вказаної дати сторонами укладено не було, а відтак у відповідача не виникло зобов'язання щодо сплати коштів пайової участі.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий комітет Запорізької міської ради 21.02.2015 р. звертався до ВАТ Запоріжсталь з пропозицією укласти договір листом № 08/02-21/00477 від 16.02.2015 року (вказаний лист, відповідно до вхідного штампу відповідача отримано 19.02.2015р.), проте як згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації об'єкт прийнято в експлуатацію 18.02.2015р. (том 1 а.с.67).

Запорізька міська рада на адресу відповідача направила вимогу № 01/02-21/02321 від 17.07.2015р. про сплату суми збитків, яка надійшла на адресу ВАТ Запоріжсталь 27.07.2015р. (том 1 а.с. 70).

З наведеного вбачається, що на момент звернення позивача до відповідача з вимогою № 01/02-21/02321 від 17.07.2015р., (яка надійшла на адресу ВАТ Запоріжсталь 27.07.2015р.), про сплату суми збитків та на момент звернення з даним позовом до господарського суду, замовником вже були оформлені відповідні документи та об'єкт будівництва прийнятий в експлуатацію.

Вищенаведеними правовими нормами встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Договір є підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури на території м. Запоріжжя.

Таким чином, враховуючи відсутність між сторонами договору про пайову участь, відсутня й підстава для сплати відповідачем пайових внесків, а у поведінці відповідача відсутні ознаки протиправності.

З наведеного вбачається, що у даній справі сплив передбачений законом граничний термін для укладення такого виду договору, і чинне законодавство у сфері містобудування не передбачає можливість продовження чи відновлення цього терміну.

Відповідно до частини другої ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Припис аналогічного змісту міститься у ст. 224 ГК України, згідно з якою учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені.

Згідно з ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов'язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Так, на думку Запорізької міської ради ПАТ Запорізький металургійний комбінат Запоріжстальпорушило вимоги статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку, затвердженого Рішенням № 40.

Однак, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно із ч. 1-2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

З аналізу Закону України Про регулювання містобудівної діяльності вбачається, що не передбачено прямого обовязку щодо сплати відповідачем паю, а передбачено укладення договору на підставі якого відповідач зобовязаний сплатити пай, або, у разі невиконання, сплатити збитки.

Оскільки обовязок щодо сплати не витікає ні з договору, ні з закону, тому, підстав для стягнення з відповідача збитків не вбачається.

Таким чином, враховуючи відсутність договірних зобов'язань між сторонами, недоведеності протиправності у діях відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю відповідача та неотриманням позивачем коштів, то склад цивільного правопорушення є недоведеним.

Аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд України у постановах по справі № 909/947/15 від 29.03.2016 р., по справі № 917/604/15 від 17.11.2015 р., по справі № 922/5993/14 від 30.07.2015 року.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку господарського суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному процесуальному документі висновки відповідають фактичним обставинам справи та прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим підстав для скасування рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16 не вбачається.

Апеляційна скарга Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16 не підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Враховуючи наведене, керуючись ст.49, 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 року по справі № 908/378/16 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий: Т.Д.Геза

Судді: Н.М.Дучал

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1 позивачу

1 відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1ГСЗО