КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 910/4534/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Демчук О.В.-представник;

Від відповідача: Дробишева Ю.Р.-представник;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016

у справі № 910/4534/16 (головуючий суддя Привалов А.І)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

про стягнення 168 259,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" про стягнення 168 259,49 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу природного газу № 2938/14-ТЕ-41 від 07.10.2014р. у визначений строк не розрахувався за отриманий природний газ у встановлені договором строки, внаслідок чого позивачем нараховані пеня в сумі 42 417,45 грн., 3% річних у сумі 4544,73 грн. та 121 297,31 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 по справі № 910/4534/16 позовні вимоги було задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" інфляційних втрат - 121 297,31 грн., пені - 21 011,29 грн., 3% річних - 2 251,21 грн. та 2 168,40 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 у справі №910/4534/16 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" у справі № 910/4534/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 16.05.2016 було прийнято до провадження апеляційну скаргу, розгляд справи призначено на 07.06.2016.

В судовому засіданні 07.06.2016 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2014 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз-України" (за договором - продавець, далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (за договором - покупець, далі - відповідач) було укладено договір № 2938/14-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов'язався передати відповідачу в 2014 році імпортований природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій Актів приймання-передачі природного газу, та не заперечується відповідачем, виконуючи умови договору, протягом періоду з жовтня-грудень 2014 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 70 921 234,85 грн.

Відповідно до пункту 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати вартості обсягів газу в термін до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору, покупець у безспірному порядку зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Строк дії договору відповідно до розділу 11 договору встановлений з моменту підписання договору сторонами і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що 21.01.2015 між Головним управлінням державної казначейської служби України у місті Києві, Департаментом фінансів виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної організації), Департаментом соціальної політики виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної організації) та сторонами у справі було підписано спільне протокольне рішення № 135 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до вимог постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету).

В своїх поясненнях відповідач зазначає, що відповідно до п. 1.1., діє організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" та вказує на те, що умовами вказаного протокольного рішення сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, спожитий за спірним договором на загальну суму 3 488 057,13 грн. Відтак, на думку відповідача, за умовою протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків оплата заборгованості за поставлений природний газ, прострочення сплати якої є підставою для нарахування заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, мала відбуватись виключно у порядку, на умовах та у строки, передбачені саме спільним протокольним рішенням № 135 від 21.01.2015р. з огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій між Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві (Сторона 1), Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держадміністрації (Сторона 2), Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Сторона 3), Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (Сторона 4) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (Сторона остання) підписано спільне протокольне рішення № 135 від 21.01.2015р. про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання.

За наслідками спільного протокольного рішення сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором у розмірі 3 488 057,13 грн.

Зазначеним спільним протокольним рішенням сторони погодили перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сторонами Спільного протокольного рішення.

Факт перерахування грошових коштів за даними протокольними рішеннями підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Таким чином, усього за рахунок коштів субвенції з державного бюджету на надання пільг, субсидій та компенсацій заборгованість відповідача перед позивачем була погашена на загальну суму 3 488 057,13 грн.

Постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 було затверджено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату теплової енергії, визначено Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Згідно з пунктом 1.2. Порядку № 55/57/43 від 03.02.2009 розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2.

Як вбачається з матеріалів справи, оплата частини вартості природного газу спожитого відповідачем у грудні 2014 була здійснена відповідачем позивачу на виконання спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за енергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 21.01.2015 №135 укладеного між учасниками розрахунків, а саме:

сторони № 1 - Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, сторони № 2 - Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

сторони № 3 - Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

сторони 4 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" сторони № 5 - ПАТ "НАК "Нафтогаз України"

Відповідно до пунктів 2.6 та 3 вказаного спільного протокольного рішення від 21.01.2015 сторони передбачили порядок та строки проведення взаєморозрахунків, зокрема в п. 2.6 визначили що сторона 4 перераховує отримані від сторони 3 кошти у сумі З 488 057, 13 грн. стороні 5 на оплату вартості спожитого природного газу в п. З визначили, що усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Отже, слід дійти висновку що уклавши спільне протокольне рішення сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за спожитий природний газ, поставлений відповідно до договору № 2938/14-ТЕ-41 від 07.10.2014 на суму 3 488 057,13 грн.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (зі змінами) та Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Державної казначейської служби України від 03.02.2009 N55/57/43, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 342/16358. не передбачено додаткової відповідальності крім відповідальності визначеної у п. З названих вище Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, у вигляді надання Державній казначейській службі України права самостійного перерахування коштів з рахунку учасника розрахунків, у разі прострочення таким учасником розрахунків надання платіжних документів на перерахування коштів за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням. Тобто відповідальність встановлена лише за порушення учасником розрахунків зобов'язання з перерахування коштів не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок такого учасника розрахунків (п. 3 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків).

Що стосується застосування санкцій, а саме пені, яка передбачена п. 7.2 Договору №2938/14-ТЕ-41 від 07.10.2014 за наслідками порушення грошового зобов'язання, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оплату необхідно, здійснювати поза межами порядку і строків, визначених спільним протокольним рішенням від 21.01.2015, а тому колегія суддів дійшла висновку, що строки проведення зазначених розрахунків відповідачем не порушені.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України11.11.2015 №3-968гс15. від 07.10.2015 №3-883гс15.

Відповідно до здійсненого Відповідачем контррозрахунку, арифметично вірною сумою прострочених Відповідачем зобов'язань за спірним договором є сума 424 759,33 грн. на яку сума нарахованої пені складає 2 280,90 грн., З % річних - 244,38 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із змісту листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" випливає, що розраховані Міністерством статистики України індекси інфляції застосовуються помісячно, при цьому, якщо в індексованому періоді набирається не менше п'ятнадцяти днів. Враховуючи зазначене, та те, що вищезазначена сума прострочених Відповідачем зобов'язань за спірним договором була прострочена лише на 7 днів, а тому сума інфляційних нарахувань пов'язаних з таким порушенням стягненню не підлягає.

Суд першої інстанції наведеного вище не врахував, допустивши при цьому неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи в частині вимог про стягнення пені та 3% річних, тому відповідно до приписів ст. 104 ГПК України, рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 у справі № 910/4534/16 підлягає зміні в частині розміру пені та 3% річних, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „Євро-Реконструкція" підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати за подання позову та апеляційної скарги розподіляються відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 90, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Євро -Реконструкція" - задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 у справі № 910/4534/16 змінити в частині розміру стягнутої суми пені та 3% річних, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції:

,, 1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Євро -Реконструкція" (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, офіс 20; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) пені - 2 280,90 грн., 3% річних - 244,38 грн. та 37,88 грн. - витрат по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви. Видати наказ.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити. "

4.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Євро -Реконструкція" (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, офіс 20; ) судовий збір 2 734,34 грн. за розгляд апеляційної скарги. Видати наказ.

5.Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6.Матеріали справи № 910/4534/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко