ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 Справа № 917/888/16

м. Полтава

за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго", вул. Чкалова, 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1; юридична адреса: АДРЕСА_2

про стягнення 5357 грн. 91 коп.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Величко О.Г., довіреність від 17.07.2015 року №1-17/1715;

Від відповідача: не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 5820 грн. 97 коп. заборгованості за договором №347 від 20.03.2014 року купівлі-продажу теплової енергії, з яких: 2 824,69 грн. - основний борг за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року; 2824,69 грн. - пеня за період з 01.12.2015 року по 25.05.2016 року; 17,85 грн. - 3% річних з 31.12.2015 року по 25.05.2016 року; 153,74 грн. - інфляційні витрати за період з листопада 2015 року по травень 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати отриманої теплової енергії, у зв'язку з чим позивач вказує на існування підстав для нарахування і стягнення пені, інфляційних витрат та 3% річних.

Позивач заявою від 17.06.2016 року зменшив позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в зв'язку з тим, що відповідач 02.06.2016р. за платіжним дорученням №01/02-06 добровільно сплатив частину боргу в розмірі 3 550,00 грн. Згідно заяви позивача, сплачена відповідачем сума була розділеною, а саме: 463,06 грн. - на погашення заборгованості за теплову енергію надану в лютому 2016 року, у відповідності до призначення платежу, інша частина, в розмірі 3 086,94 грн. - на погашення заборгованості за рішенням господарського суду Полтавської області від 26.11.2015р. по справі №917/2152/15; сума сплачена 14.06.2016р. також розділяється: 74,82 грн. йдуть на погашення заборгованості за теплову енергію надану в квітні 2016 року, у відповідності до призначення платежу, інша частина, в розмірі 1 775,18 грн., йде на погашення заборгованості за рішенням господарського суду Полтавської області від 26.11.2015р. по справі №917/2152/15.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основної заборгованості в розмірі 2 824,69 грн. позивач просить зменшити на суму 537,88 грн., та стягнути з відповідача 2 286,81 грн. Позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляції та річних підтримані позивачем в повному обсязі.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб, заява від 17.06.2016 року приймається господарським судом до розгляду.

Виходячи з п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Згідно абзацу четвертого підпункту 4.6 пункту 4 вказаної постанови зменшення позивачем суми позову, в тому числі й з підстав необґрунтованості первісного розрахунку ціни позову, не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Таким чином, ціна позову, яку згідно з частиною третьою статті 55 ГПК вказує позивач складає 5357 грн. 91 коп.

Відповідач відзив на позов та витребуваних ухвалою від 01.06.2016 року документів не подав, звірку з позивачем не провів, в судове засідання не з'явився, своїм правом на судовий захист не скористався.

Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду спору по суті, визнав за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

За змістом ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.11.2015 року по справі № 917/2152/15, встановлено наступне.

20.03.2014 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №347 та додатки до нього згідно якого, позивач зобов'язується надавати відповідачеві теплову енергію в обсягах, зазначених у Додатку 1 до Договору, а відповідач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.2 договору встановлено, що на момент укладення Договору діє тариф затверджений постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 30 вересня 2011 року №84, за кожну відпущену 1 Гкал - 847,49 грн.; крім того ПДВ - 169,50 грн., всього 1016,99 грн. В період дії Договору можлива зміна тарифів на теплову енергію. Строки їх введення та розміри затверджуються уповноваженими органами та не підлягають узгодженню між сторонами Договору.

Згідно п.4.5 договору порядок розрахунків за поставлену теплову енергію визначається умовами додатку 3 до договору. Зокрема, в даному додатку в п. 5 визначено, що споживач самостійно розраховує та до першого числа розрахункового періоду, сплачує позивачеві повну вартість заявленого у додатку 1 до Договору обсягу споживання теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків.

Якщо обсяг спожитої теплової енергії, визначеної з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря у розрахунковому періоді перевищує сплачений заявлений обсяг, вартість такого перевищення сплачується відповідачем не пізніше 10-го числа періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до рахунку, наданого теплопостачальною організацією. (п. 5.2 Додатку 3 до Договору).

Пунктом 6.1.1 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати теплової енергії, відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три процента річних від простроченої суми, а також сплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше 100 % загальної суми боргу, згідно закону України від 20.05.1999 р. №686 «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги».

Даний договір набуває чинності з моменту його укладення, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.10.2013 р. і діє в частині поставки теплової енергії до 30.04.2016 р., а в частині проведення розрахунків за теплову енергію - до їх повного здійснення (п. 9.1 Договору).

На виконання умов Договору позивачем відпускалась теплова енергія споживачу.

Позивачем надані підписані сторонами акти прийняття-передачі теплової енергії за жовтень 2015 року - квітень 2016 року, які свідчать про відпуск теплової енергії споживачу та її вартість.

Позивач посилається, що відповідач не здійснював оплату за спожиту теплову енергію у визначений спосіб, та строки, а отже ігнорував строк виконання зобов'язань по оплаті планових платежів згідно договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1428 від 30.04.2016р. установлено з 01.05.2015р. Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Лубнитеплоенерго» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) - 1 777,90 грн. за 1 Гкал з ПДВ.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2690 від 29.10.2015р. установлено з 01.11.2015р. Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Лубнитеплоенерго» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) - 1 711,62 грн. за 1 Гкал з ПДВ.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №54 від 28.01.2016р установлено з 01.02.2016р. Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Лубнитеплоенерго» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) - 1 650, 89 грн. за 1 Гкал з ПДВ.

Як свідчить розрахунок позивача та наявні у справі докази, за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року за відпущену теплову енергію до сплати нараховано 2824,69 грн., відповідачем сплачено 537,88 грн., в зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 2286,81 грн.

Приймаючи до уваги визначений Договором порядок та строки розрахунків за відпущену теплову енергію, строк виконання відповідачем обов'язку з оплати за отриману теплову енергію в період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року є таким, що настав.

Факт отримання теплової енергії відповідачем та порушення ним своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості за Договором.

Таким чином, до стягнення підлягає 2286,81 грн. основного боргу.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

П. 21 передбачено, що у випадку неоплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі 1,0 % за кожний день прострочки платежу, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України , якщо інше не передбачено діючим законодавством, а також стягнення 3% річних з простроченої суми, згідно ст. 625 ЦК України.

У відповідності до п. 6.1.1 Договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 01.12.2015 року по 25.05.2016 року в розмірі 2824,69 грн. (1% від суми прострочки платежу, але не більше 100% боргу).

При вирішенні позову в частині вимог про стягнення пені суд керується наступним.

За змістом частини 3 статті 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне виконання плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження своєї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 % загальної суми боргу.

Цей Закон є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини, що виникають при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 16.04.2013 року у справі № 3-6гс13 (справа № 18/957/12), нормою ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" встановлено законну неустойку за порушення грошового зобов'язання у сфері правовідносин з надання житлово-комунальних послуг - пеня в розмірі 1,0% за кожен день прострочення платежу, але не більше 100% боргу. Кредитор має право на стягнення цієї законної неустойки у тому числі й за відсутності у договорі умови про неустойку. Той факт, що сторони у договорі зафіксували неустойку саме в тому розмірі, який встановлено Законом, не перетворює цю неустойку на договірну, що набуває обов'язковості за відсутності домовленості сторін про інше.

Вказана постанова, згідно ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, є обов'язковою для застосування до даних правовідносин.

Таким чином, вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню повністю, оскільки її розмір і період нарахування є обґрунтованим та таким, що відповідає Закону та умовам Договору

Стаття 625 ЦК України визначає обов'язок боржника сплатити грошову суму на вимогу кредитора, а також 3 % річних від простроченої суми.

Позивачем заявлено до стягнення 17,85 грн. - 3% річних з 31.12.2015 року по 25.05.2016 року та 153,74 грн. - інфляційних витрат за період з листопада 2015 року по травень 2016 року.

При перевірці наданого позивачем розрахунку судом виявлено, що період та розмір нарахування 3% річних, інфляційних витрат є обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства України, тому, приймаючи до уваги, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобов'язання, вимоги в цій частині вимог задовольняються в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44-49 (ч.2), 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1; юридична адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго", вул. Чкалова, 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500, - 2 286 грн. 81 коп. основного боргу; 2 824 грн. 69 коп. пені; 17 грн. 85 коп. - 3% річних; 153 грн. 74 коп. інфляційних витрат; 1378 грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ при набранні рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.