ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р.Справа № 922/1598/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Роганський м'ясокомбінат"
про стягнення коштів в розмірі 5 464,48 грн.
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_1, довіреність № 26 від 01.06.2016 р.;

представник відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Роганський м'ясокомбінат", в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 5 058,40 грн., 3% річних у сумі 415,01 грн., а також покласти на відповідача судовий збір.

Позов мотивовано порушенням відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару за договором поставки №29 від 01 липня 2014 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25 травня 2016 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/1598/16 та призначено її до розгляду на 07 червня 2016 року.

06 червня 2016 року через канцелярію Господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 5 058,40 грн., 3% річних у сумі 415,01 грн.

На підставі частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У пункті 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Дослідивши заяву позивача про уточнення розміру позовних вимог, виходячи з її змісту, а також зі змісту раніше поданої позовної заяви, суд розцінює її як заяву про зменшення розміру позовних вимог та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

В судовому засіданні 07 червня 2016 року судом було оголошено перерву до 14 червня 2016 року.

14 березня 2016 року через канцелярію Господарського суду Харківської області від представника позивача надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 5058,40 грн., 3% річних у сумі 406,08 грн. та суму судового збору.

Дослідивши заяву позивача про уточнення розміру позовних вимог, виходячи з її змісту, а також зі змісту поданої позовної заяви з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог, суд розцінює її як заяву про зменшення розміру позовних вимог та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Присутній у судовому засіданні 14.06.2016 р. представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підставі, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 14.06.2016 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у попередньому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ним надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/1598/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВП Роганський м'ясокомбінат" (Покупець) був укладений Договір поставки №29 від 01 липня 2014 року (надалі - Договір поставки), відповідно до предмету якого Постачальник зобов'язався виготовляти та передавати Покупцю гофротару (ОСОБА_2), а Покупець зобов'язався приймати і своєчасно здійснювати оплату ОСОБА_2 на умовах цього Договору.

Розділом 3 Договору поставки сторони погодили суму договору і порядок розрахунків, зокрема, оплата товару, зазначеного в пункті 1.1. цього Договору здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника: 100% відстрочки платежу вартості партії ОСОБА_2, на термін до 14 календарних днів згідно відвантажувальних документів (пункт 3.2. Договору поставки).

Відповідно до пункту 6.1. Договору поставки, у разі порушення термінів оплати поставленого ОСОБА_2, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Даний Договір вважається укладеним і набирає законної сили з моменту підписання і діє до 31.12.2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором. Дія даного Договору вважається продовженою на один календарний рік, якщо за 1 місяць до закінчення терміну дії Договору жодна зі Сторін не повідомила іншу про його розірвання (пункти 9.1., 9.2. Договору поставки).

Як свідчать матеріали справи, Позивач на виконання своїх зобов'язань за Договором поставки виготовив та поставив відповідачу товар на загальну суму 208136,26 грн., що підтверджується видатковими накладними: №931 від 05.04.2016 р., №945 від 06.04.2016 р., №960 від 07.04.2016 р.

Поставлений ОСОБА_2 був отриманий відповідачем без зауважень на підставі довіреності №000115 від 05 квітня 2016 року.

Проте, Відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором щодо оплати поставленого ОСОБА_2 виконував з порушенням строку, встановленого Договором поставки.

Вважаючи свої права порушеними, Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, пені в розмірі 5 058,40 грн., 3% річних у сумі 406,08 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу, укладеного між сторонами Договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України поставлений від позивача ОСОБА_2 оплатив з порушенням встановлених строків. Дана обставина відповідачем визнається.

В силу ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 6.1. Договору поставки, у разі порушення термінів оплати поставленого ОСОБА_2, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Перевіривши надані позивачем нарахування пені в розмірі 5 058,40 грн. та 3% річних у сумі 406,08 грн., суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та законними.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД", з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог, підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями статями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Роганський м'ясокомбінат" (61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 151, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД" (61117, м. Харків, вул. Залютинська, буд. 4, ) пеню в розмірі 5 058 (п'ять тисяч п'ятдесят вісім) грн. 40 коп., 3% річних у сумі 406 (чотириста шість) грн. 08 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

справа №922/1598/16