ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.06.16р. Справа № 904/1877/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Міркон", (м. Запоріжжя)

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", (м. Павлоград, Дніпропетровська область)

про стягнення 4 700,90 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - директор (довідка; паспорт)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Міркон" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі-відповідач) про стягнення 4 700,90 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 3 223,20 грн. - основний борг, 1 429,49 грн. - інфляційні втрати, 48,21 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за гарантійним листом № 4/3524 від 01.09.2014р., в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену продукцію.

Представник позивача у судовому засіданні надав банківську довідку № ZAP-52/369 від 17.03.16р., в якій зазначено, що від ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на поточний рахунок 1206 ТОВ "Компанія Міркон" за період з 05.09.2014р. по 16.03.2016р. надходжень не здійснювалось.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, причину неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось до господарського суду та знаходиться в матеріалах справи.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Міркон" в судовому засіданні подано клопотання від 05.05.16р., в якому просить суд продовжити строк розгляду спору по справі № 904/1877/16 на 15 (п'ятнадцять) днів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.16р. продовжено строк вирішення спору по справі № 904/1877/16 з 24.05.16р. по 07.06.16р. включно.

Відповідач тричі у судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, причину неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що також підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулись до господарського суду та знаходяться в матеріалах справи.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", як покупець, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Міркон", як постачальник, був укладений усний договір купівлі-продажу обладнання, невід'ємною частиною якого є гарантійний лист № 4/3524.

Відповідно до абзацу 1 гарантійного листа, за результатами проведених торгів на поставку в адресу ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" фланців, ТОВ "Компанія Міркон" обрано постачальником ТМЦ в кількості і за цінами згідно табл. 1 (а.с. 10).

Згідно абзацу 2 гарантійного листа, поставку даної продукції необхідно здійснити не пізніше 20.09.2014р.

Відповідно до таблиці 1 вказаній в гарантійному листі, продукцією являється: фланець Ду80Ру16 в кількості 34 шт. на загальну суму 3 223,20 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 537,20 грн.

У відповідності до абзацу 4 гарантійного листа ТОВ "Компанія Міркон" зобов'язано поставити ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" вищезазначену продукцію. В свою чергу ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" гарантує своєчасну оплату на 90 (дев'яностий) календарний день по факту поставки продукції.

На підставі видаткової накладної № РН-0137 від 05.09.14р. постачальником був поставлений покупцю товар у відповідній кількості згідно таблиці 1 гарантійного листа на загальну суму 3 223,20 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 537,20 грн.

Вищевказаний товар був отриманий представником відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю № 219753/П від 05.09.14р., що підтверджується підписом останнього у видатковій накладній № РН-0137 від 05.09.14р.

Таким чином, позивачем виконані належним чином взяті на себе зобов'язання щодо поставки вищевказаного обладнання, дата отримання обладнання є 05.09.2014р.

Позивач вказує на те, що строк оплати за поставлену продукцію сплив 04.12.14р. тобто через 90 (дев'яносто) календарних днів по факту поставки продукції.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає у загальному розмірі 3 223,20 грн.

07 грудня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлялась претензія (а.с. 15-16) вих. № 0182 щодо повернення суми боргу по даному договору. Однак, останній відповіді на вимогу не надав, заборгованість залишилась непогашеною.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлену продукцію у загальному розмірі 3 223,20 грн.

Доказів виконання по оплаті на загальну суму 3 223,20 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Зазначене вище узгоджується з приписами п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду Дніпропетровської області "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 року.

Тобто, після отримання відповідачем товару за вже зазначеною видатковою накладною, у останнього виник обов'язок щодо його оплати.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу у сумі 3 223,20 грн.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 48,21 грн. та інфляційні втрати у сумі 1 429,49 грн., згідно розрахунку, який наведений в позовній заяві (а.с. 4 - 5).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становить менше одиниці (тобто мала місце дефіляція).

З огляду на викладене вимоги позивача щодо стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 40,00 грн. та інфляційних втрат частково в сумі 1 329,36 грн., в решті позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат позов задоволенню не підлягає, у зв'язку з допущеними арифметичними помилками при розрахунку.

Також, позивачем заявлена вимога щодо стягнення суми судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у розмірі 1 515,53 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Міркон" та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової (юридичної) допомоги (цивільні, адміністративні справи) № 5 від 01.03.2016 року.

Матеріалами справи встановлено, що надані документи позивачем, які свідчать про його витрати, пов'язані з отриманням адвокатських послуг по складанню позовної заяви та участю адвоката у судових засіданнях, а саме: акт надання послуг № Д-002 від 16.03.16р. та копії платіжних доручень № 291 від 16.03.16р., № 288 від 16.03.16р., № 289 від 16.03.16р., № 290 від 16.03.16р. про оплату у загальному розмірі 1 515,53 грн.

Згідно зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України оплата послуг адвоката відноситься до складу судових витрат і згідно зі статтею 48 цього Кодексу вони визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Статтею 12 цього Закону передбачено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Враховуючи вищевикладене, вимогу позивача щодо стягнення суми судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у розмірі 1 515,53 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Викладене є підставою для часткового задоволення позову.

Судові витрати по справі на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача пропорційно до заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 629, 692, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, 76; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Міркон" (69121, АДРЕСА_1; ) - 3 223 (три тисячі двісті двадцять три) грн. 20 коп. основного боргу, 1 329 (одна тисяча триста двадцять дев'ять) грн. 36 коп. інфляційних втрат, 40 (сорок) грн. 00 коп. 3% річних, 1 515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 53 коп. витрат на послуги адвоката, 1 346 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 24 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.06.16р.

Суддя ОСОБА_4