ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 року Справа № 904/7674/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Березкіна О.В.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Довгаль С.В., договір про надання юридичної допомоги №б/н від 06.06.2016р., представник

від третьої особи: Кравчук В.Л., довіреність №20-22/683 від 30.12.2015р., представник

від Нікопольського міськрайонного ВДВС: Гукайло В.В., довіреність №б/н від 28.04.2016р., представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р.

за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на дії державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у справі №904/7674/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Гайсин, Вінницька область

до Приватного підприємства "Нікопольська приватна пивоварня", м.Нікополь, Дніпропетровська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби, м.Київ

про захист права власності шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. у справі №904/7674/15 (суддя Золотарьова Я.С.) скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на дії державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції задоволено частково. Визнано неправомірними дії відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в особі заступника начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Кутови Т.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №49336237 від 11.01.2016. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49336237 від 11.01.2016, винесену заступником начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Кутовою Т.В. В іншій частині у задоволенні скарги відмовлено.

Задовольняючи вимоги скаржника в частині визнання неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, судом було зазначено, що здійснювати дії щодо витребування майна з чужого незаконного володіння має саме державний виконавець, а не боржник, тому застосування як підстави для закриття виконавчого провадження п. 11 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" є незаконним. Суд вказав, що не вбачає підстав для задоволення вимоги скаржника щодо зобов'язання означеної державної виконавчої служби примусово виконати рішення у даній справі шляхом опису та вилучення у боржника належного ФОП ОСОБА_4 майна, у зв'язку з тим, що такі вимоги є передчасними, оскільки з матеріалів виконавчої справи не вбачається, що державний виконавець виявив майно, яке потрібно вилучити у боржника.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій вважає, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. у справі №904/7674/15 підлягає скасуванню, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, винесена з порушенням чинного законодавства, тому просить означену ухвалу скасувати в повному обсязі та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області посилається на те, що державним виконавцем вживалися заходи у точній відповідності до вимог чинного законодавства та у спосіб, визначений виконавчим документом, а саме: зобов'язано боржника ПП "Нікопольська приватна пивоварня" виконати вимоги виконавчого документа передати майно стягувану ОСОБА_4 Зазначає, що при виконанні наказу господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/7674/15 державний виконавець не міг застосовувати норми ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки це різні способи виконання рішення суду, що в свою чергу передбачає різні заходи примусового виконання. Зазначає, що дана стаття не передбачає таких заходів примусового виконання рішення суду, як витребувати та зобов'язати передати. На думку скаржника, у разі застосування вказаної статті, державний виконавець вийшов би за межі способу виконання рішення, передбаченого виконавчим документом, тобто вчинив би дії не у відповідності до вимог чинного законодавства та у спосіб, визначений виконавчим документом.

Позивач (ФОП ОСОБА_4.) відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав, про причини неявки свого представника суд апеляційної інстанції не повідомив.

В судовому засіданні 06.06.2016р. представник Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, представник відповідача та представник третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги. При цьому представник відповідача наголошував на тому, що майно, яке підлягає передачі позивачу, наразі у підприємства відсутнє.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, третьої особи та органу державної виконавчої служби, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2015р. позов задоволено повністю. Витребувано із чужого незаконного володіння Приватного підприємства "Нікопольська приватна пивоварня" та зобов'язано передати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 майно, яке зазначено в акті про проведені електронні торги №25/5 від 09.02.2015, а саме:

- Дробилка солоду;

- Фільтраційний чан 900 літрів з нержавіючої сталі;

- Барочний казан з нержавіючої сталі у кількості 2 шт.;

- Електронагріваючі тени у кількості 2 шт.;

- Ємність для гарячої води з нержавіючої сталі;

- Насос для перекачування сусла (у комплекті система трубопроводів і арматур, шарові

крани);

- Електророздільний щит;

- Пластинчатий охолоджувач;

- Ємність для холодної води;

- Ємність шумування 1800 літрів з нержавіючої сталі з водяною сорочкою,

теплоізоляцією у кількості 2 шт.;

- Ємність доброжування 1800 літрів з нержавіючої сталі з водяною сорочкою,

теплоізоляцією у кількості 5 шт.;

- Насос для перекачування пива;

- Установка для заправлення;

- Ємність для зберігання дріждів;

- Електрична шафа холодильного устаткування у кількості 2 шт.;

- Охолоджувальний компресор;

- Насос для крижаної води у кількості 2 шт.;

- Рамний фільтр для фільтрації пива.

16.10.2015р. на виконання зазначеного рішення господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ зі строком пред'явлення до виконання до 17.10.2016р.

13.11.2015р. за заявою ФОП ОСОБА_4 заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції КутовоюТ.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49336237 (а.с.103).

За приписами частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

11.01.2016р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Кутовою Т.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49336237 з підстав, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження". В постанові зазначено, що витребувати із чужого незаконного володіння визначене за виконавчим документом майно не представилося можливим. У відповідності до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" Приватне підприємство "НІКОПОЛЬСЬКА ПРИВАТНА ПИВОВАРНЯ" зобов'язано виконати вимоги виконавчого документу - передати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 майно, яке зазначено в акті про проведенні електронні торги № 25/5 від 09.02.2015р. та визначене за виконавчим документом майно в натурі. Факт невиконання боржником вимог виконавчого документа підтверджується здійсненими виконавцем перевірками. За невиконання зазначених вимог державним виконавцем на керівника підприємства накладено штрафи відповідно до ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження". Боржником вимоги виконавчого документа не виконані і виконати без участі боржника неможливо. 11.01.2016р. внесено подання Нікопольському відділу поліції при ГУ національної поліції у Дніпропетровській області для притягнення керівника підприємства ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності згідно із законом (а.с.105).

Задовольняючи скаргу ФОП ОСОБА_4, місцевий господарський суд виходив із того, що рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння - це рішення зі спору, що має майновий характер, та не є рішенням про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з наступних підстав.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 1 статті 61 Закону України "Про виконавче провадження", у разі присудження стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що має бути переданий стягувачу в натурі, державний виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Місцевий господарський суд вірно встановив, що докази (акт) знищення майна боржника, зазначеного у виконавчому документі, в матеріалах справи відсутні. Щодо складеного державним виконавцем Акту від 22.12.2015р. (в.с.156), то цим документом зафіксовано лише відсутність майна боржника за його імсцезнаходженням.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Проте, встановлені вище обставини свідчать, що державним виконавцем не вчинено усіх дій, які належить для повного та своєчасного виконання зазначеного судового рішення.

Щодо посилань державного виконавця у постанові про закриття виконавчого провадження на положення ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", то колегія суддів виходить з такого.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Однак, як правильно визначив місцевий господарський суд, оскільки здійснювати дії щодо витребування майна з чужого незаконного володіння має саме державний виконавець, а не боржник, тому застосовування як підстави для закриття виконавчого провадження п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" є незаконним.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку, що вимога скаржника про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 49336237 від 11.01.2016р. підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні вимоги скаржника щодо зобов'язання Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції примусово виконати рішення у даній справі шляхом опису та вилучення у боржника належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 майна, місцевий господарський суд також обґрунтовано виходив із того, що такі вимоги є передчасними, оскільки з матеріалів виконавчої справи не вбачається, що державний виконавець виявив майно, яке потрібно вилучити у боржника.

Наведені апелянтом доводи, які ґрунтуються на тому, що такий передбачений Законом України "Про виконавче провадження" спосіб виконання судового рішення як «вилучення у боржника майна» не є тотожнім із визначеним судом у означеному рішенні та наказі способом захисту як «витребування майна з чужого незаконного володіння», що на думку державного виконавця унеможливлює у даному випадку застосування порядку примусового виконання рішення, встановленого ст. 61 цього Закону, не спростовують вірних висновків місцевого господарського суду щодо встановлених обставин, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Частина 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції (частина 3 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження").

Однак, передбачені наведеними вище положеннями Закону України "Про виконавче провадження" повноваження щодо отримання роз'яснень резолютивної частини судового рішення державним виконавцем також використані не були.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, ухвала місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 ГПК України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування цієї ухвали немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. у справі №904/7674/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 10.06.2016р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.В. Березкіна