ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.06.16р. Справа № 904/2649/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат ", 50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнесремонт", 50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Каунаська, 8

про стягнення 1 440 720,00 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 52-16/66 від 24.12.2015 року

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 4 від 11.05.2016 року

від відповідача ОСОБА_3 - керівник, витяг з ЄДР, протокол № 1 від 25.12.2014 року загальних зборів учасників

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнесремонт" про стягнення 657 720,00 грн. - пені та 783 000,00 грн. - штрафу; судового збору у розмірі 21 610,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору підряду № 2015/д/ТО/830 від 15.06.2015 року.

Відповідач позов не визнає (відзив на позовну заяву від 25.05.2016 року) посилаючись на те, що:

- 31.08.2015 року відповідач листом № 81 здійснило виклик представників позивача на 02.09.2015 року на територію ПРАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (де фактично здійснювались роботи по ремонту обладнання), для приймання, випробування та відправки з ремонту тепловозу серії ТЕМ2 зав. № 7273. У відповідь на вказаний лист відповідальний працівник позивача листом № 52-19/632 від 01.09.2015 року повідомив ПІБ представників позивача, які прибудуть 02.09.2015 року для попереднього приймання тепловозу. Крім того зазначає, що Договором № 2015/д/ТО/830 не передбачено жодного двостороннього документа, яким підтверджував факт закінчення робіт, а тому посилання позивача на дату складання акту виконаних робіт є безпідставними. Фактично роботи були виконані відповідачем 31.08.2015 року.

Заперечуючи проти позову, Відповідач також посилається на неприпустимість застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення, оскільки одночасне їх застосування свідчить про подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України.

А також зазначає, що 29.09.2015 року зобовязання за ремонтом вже було виконане відповідачем, що унеможливлює включення вказаного дня до періоду нарахування пені за прострочення виконання ремонту, а тому проведений позивачем розрахунок пені, в якому в період прострочення включено вказаний календарний день, є помилково.

Позивачем 26.04.2016 року подано до суду заяву від 25.04.2016 року про забезпечення позову, в якій ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" просить суд накласти арешт на грошові суми, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнесремонт" в розмірі 1 440 720 грн. до вирішення спору по суті.

Заява не задовольняється господарським судом Дніпропетровської області з огляду на наступне:

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

За приписами п. 1, п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року за № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Позивачем не надано обґрунтованих доказів на підтвердження викладених у заяві обставин.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі Замовник, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕСРЕМОНТ" (далі Відповідач) було укладено договір №2015/д/ТО/830, згідно якого Підрядник приймає на себе обовязки щодо здійснення робіт по капітальному ремонту тепловоза ТЕМ2 зав. №7273, інв. №5003423, в обємі КР-2 і у відповідності з діючими правилами заводського ремонту та дефектної відомості (далі Договір).

Відповідно до пункту 2.1. Договору вартість робіт з ремонту ТЕМ2 з нових матеріалів та запасних частин Підрядника, становить 4 350 000,00 грн., крім того ПДВ (20%) -870 000,00 грн., разом 5 220 000,00 грн.

Пунктом 2.2. Договору оплата робіт по ремонту тепловозу ТЕМ2 зав. № 7273 здійснюється поетапно:

1 етап: замовник перераховує на поточний рахунок підрядника передоплату у розмірі 50% від загальної вартості ремонту тепловоза ТЕМ2, протягом 6 (шести) робочих днів з моменту виставлення рахунку-фактури, що відповідно складає 2 175 000 грн. без ПДВ, крім того ПДВ (20%) 435 000 грн., а всього 2 610 000 з ПДВ. Протягом 3-х календарних днів, з моменту перерахування попередньої оплати, підрядник зобов'язаний надати замовнику податкову накладну на суму отриманої оплати. Податкова накладна, розробляється в електронній формі з дотриманням умов відносної реєстрації в порядку, зазначеному у законодавстві, електронного підпису уповноваженого платником особою, и зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

2 етап: замовник перераховує на поточний рахунок підрядника 50%, що лишилися від загальної вартості ремонту тепловозу ТЕМ2, протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту підписання акта виконаних робіт з ремонту, виставлення рахунку-фактури, що на дату укладення Договору складає 2 175 000 грн. без ПДВ, крім того ПДВ (20%) 435 000 грн., а всього 2 610 000 з ПДВ. Податкова накладна, розробляється в електронній формі з дотриманням умов відносної реєстрації в порядку, зазначеному у законодавстві, електронного підпису уповноваженого платником особою, и зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, за фактично виконані роботи, надається в день підписання акта виконаних робіт.

Строк виконання ремонту 45 робочих днів з моменту підписання акту приймання передачі ремонтного фонду в ремонт (п. 4.1. Договору).

При виникненні обставин, які не залежать від відповідача та перешкоджають виконанню його обов'язку у визначені строки, відповідач має право ставити перед позивачем питання про перенесення строків завершення робіт. При цьому підписуються відповідні додаткові угоди про перенесення зазначених строків (п. 4.3 Договору).

Пунктом 5.9. Договору сторони передбачили, що про виконання робіт підрядник письмово повідомляє замовника. Огляд та підписання попереднього акта огляду здійснюється на території підрядника.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачем не виконані в строки передбачені роботи, що свідчить про порушення умов договору, та є підставою для застосування відповідальності, яка передбачена п. 9.2. Договору.

Так позивач зазначає, що станом на час звернення з даним позовом до суду, Відповідачем виконані роботи з прострочкою, а саме як вбачається з матеріалів справи сторонами підписано акт приймання передачі в ремонт тепловоза 15.06.2015 (а.с. 14). Відтак, роботи повинні бути виконані Підрядником в строк до 18.08.2015.

Однак, роботи виконані Підрядником з порушенням строків, що підтверджується Актом виконаних робіт №1 по капітальному ремонту тягового агрегату ТЄМ2, зав.№7273, в обємі КР-2, відповідно до Договору №2015/д/ТО/830 від 15.06.2015, який підписано сторонами 29 вересня 2015 року, що, відповідно пізніше, а ніж передбачено умовами Договору.

З огляду на те, що при наявності обставин, які перешкоджали виконанню робіт у встановлені договором строки, сторони відповідно до умов п. 4.3 Договору не врегулювали питання перенесення строків закінчення робіт шляхом укладення відповідної додаткової угоди, зазначені обставини не звільняють Відповідача від відповідальності за порушення строків виконання робіт.

30.03.2016 Позивачем, на виконання п. 9.2. Договору, направлено на адресу Відповідача рахунок № ЮГ000002400 від 30.03.2016 щодо сплати ним штрафних санкцій за порушення термінів проведення ремонту тепловоза ТЕМ2 в розмірі 1 440 720,00 грн. в т.ч. штраф у розмірі 783 000,00 грн. та 657 720,00 грн. пені (а.с. 16). Строк оплати зазначеного рахунку - до 06.04.2016.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 ГК України).

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 217 ГК України, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За змістом сит. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Як вище встановлено судом, умовами п. 4.1. Договору, сторони передбачили виконання робіт в строки, погоджені в графіку виконання робіт.

Згідно умов Договору відповідач повинен був здійснити роботи у період 45 днів з моменту підписання акту-приймання передачі ремонтного фонду в ремонт.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не дотримався погоджених сторонами в договорі строків виконання підрядних робіт, чим припустив порушення господарського зобов'язання. А саме роботи виконав 29.09.2015 року, що підтверджується Актом виконаних робіт №1 по капітальному ремонту тягового агрегату ТЄМ2, зав.№7273, в обємі КР-2, відповідно до Договору №2015/д/ТО/830 від 15.06.2015, який підписано сторонами 29 вересня 2015 року.

Відповідно до умов п. 9.2. Договору, сторони передбачили, що у випадку порушення строків виконання робіт з вини Підрядника, останній зобов'язаний оплатити Замовнику пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,3% від загальної вартості робіт згідно договору, а також оплатити на користь Замовника штраф у розмірі 15 % від вартості не виконаних робіт.

Згідно наведеного в позові розрахунку, за порушення строків виконання підрядних робіт, Позивачем розрахована пеня у розмірі 0,3 % від загальної вартості робіт за період з 19.08.2015 по 29.09.2015, яка складає 657 720 грн. Розмір передбаченого договором штрафу, за розрахунками Позивача, склав суму 783 000 грн., що становить 15% від вартості невиконаних робіт у строк робіт.

Оскільки, наданий позивачем розрахунок пені є невірним, так як позивачем включено у період прострочення день виконання зобовязання, а саме підписання акту виконаних робіт, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 657 720 грн. пені підлягає частковому задоволенню у сумі 642 060 грн. за загальний період з 19.08.2015 р. по 28.09.2015 р.

За аналогією до вказаних відносин можна застосувати розяснення Вищого господарського суду, який у п. 1.9 Постанови Пленуму "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" № 14 від 17.12.2013 року вказує, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Тобто день фактичного виконання зобовязання не може включатись в період прострочення виконання такого зобовязання, оскільки в цей зобовязання фактично виконане боржником.

Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача з посиланням на те, що акт виконаних робіт не підтверджує, в тому числі і не вказує на дату завершення ремонту, у звязку з тим, що умовами п. 5.10 Договору сторони передбачили, що приймання з ремонту тепловозу ТЕМ2 здійснюється комісією на території замовника.

Згідно ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами частин 1, 4, 6 ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

А відтак акт приймання виконаних робіт є підтвердженням закінчення ремонтних робіт.

Крім того, як встановлено матеріалами справи і на що звертає увагу позивач (заперечення на відзив від 07.06.206 року № 52-16/462) відповідач у листі від 31.08.2015 року за вих.. № 81 повідомив позивача про те, що на тепловозі в момент приймання не буде встановлена система гребнезмазки. Тобто фактично ремонт тягового агрегату ТЕМ2, зав. № 7273, в обємі КР-2 не здійснено.

Заперечення Відповідача з посиланням на неможливість одночасного застосування пені та штрафу за порушення строків виконання підрядних робіт, суд вважає безпідставними, адже у відносинах, що виникають при виконанні господарських зобов'язань, можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобовязань, прямо передбачена ч. 2 ст. 231 ГК України. При цьому, в інших випадках порушення господарських зобовязань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені Позивачем вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з Відповідача 642 060 грн. пені та 783 000 грн. штрафу.

Витрати по сплаті судового збору, згідно приписів ст. 49 ГПК України, покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 66, 67, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнесремонт" (50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Каунаська, 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, ) 642 060 (шістсот сорок дві тисячі шістдесят) грн. 00 коп. - пені, 783 000 (сімсот вісімдесят три тисячі) грн. 00 коп. - штрафу, 21 375 (двадцять одна тисяча триста сімдесят п'ять) грн. 90 коп. - судового збору, про що видати наказ.

В решті задоволення позовних вимог відмовити.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 11.03.2015 року про забезпечення позову - відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.06.2016 року.

Суддя С.П. Панна