ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. Справа № 914/1316/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

Юрченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіскотломонтаж-Львів" (надалі ТзОВ "Сервіскотломонтаж-Львів") б/н від 10.04.2016р. (вх. № 01-05/1893/16 від 14.04.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2016р.

у справі № 914/1316/15

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (надалі ФОП ОСОБА_5.)

до відповідача: ТзОВ "Сервіскотломонтаж-Львів"

про стягнення 99915,32 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_6 - представник (довіреність № 166 від 19.02.2016р.);

від відповідача: Липовецький С.О. - директор ( наказ № 1-к від 01.09.2011р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2016р. у справі №914/1316/15 (головуючий-суддя Яворський Б.І., судді: Синчук М.М., Крупник Р.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з ТзОВ "Сервіскотломонтаж-Львів" на користь ФОП ОСОБА_5 63000,00 грн. основного боргу, 3% річних в сумі 5644,10 грн., 31271,22 грн. інфляційних втрат, 2427,00 грн. витрат за проведення експертизи та 1998,31 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором щодо оплати придбаного товару вартістю 63000,00 грн. Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення 5644,10 грн. - 3% річних та 31271,22 грн. - інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що дані вимоги є правомірними. Одночасно судом враховано, що 18.02.2016р. заборгованість за договором купівлі-продажу від 24.04.2012р. передана первісним кредитором новому кредитору - ФОП ОСОБА_5

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що він надав суду договір купівлі-продажу від 24.04.2012р., в якому визначено дату виконання зобов'язань по оплаті за придбаний товар - до 24 квітня 2015 року. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2016р. у справі №914/1316/15, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач не надавав відзиву на апеляційну скаргу, в судовому засіданні представник позивача заперечив проти вимог і доводів апеляційної скарги, просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

06.06.2016р. відповідач подав письмове доповнення до апеляційної скарги (вх.№01-04/4063/16 від 06.06.2016р.), в якому просить призначити у справі № 914/1316/15 судову почеркознавчу експертизу на відповідність підпису особи, виконаної від імені О.Стецюри на позовній заяві, всіх додатках до позовної заяви, довіреності представника, договорі уступки права вимоги дійсному підпису.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги і доводи клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи.

Представник позивача заперечив щодо задоволення клопотання відповідача, вказавши на його безпідставність та необгрунтованість.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, порадившись, прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Проте, зі змісту заявленого клопотання випливає, що експертиза, про призначення якої просить відповідач, не стосується предмету спору у даній справі, а повноважень посадової особи на представництво інтересів позивача в суді першої інстанції.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази про звернення зацікавленої сторони з відповідним клопотанням до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2016р. у справі №914/1316/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2012р. між ТзОВ «Енергозберігаючі технології» (продавець) та ТзОВ «Сервіскотломонтаж-Львів» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 24/04/2012/01-кп, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю майно (далі товар), а саме: автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, рік випуску 2008, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі (а.с. 55, 57).

В матеріалах справи знаходяться два підписані та скріплені печатками сторін оригінали договору купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р., які різняться між собою змістом пункту 2.2 договору, а саме: в пункті 2.2 одного оригінального примірника договору зазначено, що покупець зобов'язаний внести плату за придбаний товар до 25.04.2012р. В пункті 2.2 іншого оригінального примірника договору зазначено, що покупець зобов'язаний внести плату за придбаний товар до 25.04.2015р. Цей запис засвідчено відтиском печатки позивача у даній справі - ТзОВ «Енергозберігаючі технології» (а.с.55, 57).

Зміст решти пунктів договору в обидвох оригінальних примірниках ідентичний.

Відповідно до п. 1.2 договору право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі товару покупцю за договором.

Згідно п.2.1 договору вартість товару складає 63000,00 грн., в тому числі ПДВ - 10500,00 грн.

Розрахунки за придбаний товар здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування всієї суми зі свого рахунку на рахунок продавця (п. 2.3 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що передача товару продавцем і прийняття його покупцем оформляється випискою видаткової накладної і довідки-рахунку.

Права та обов'язки сторін договору передбачені розділом 4.

У відповідності до п. 5.1 договору покупець зобов'язаний в установлений цим договором строк сплатити вартість продажу товару.

Відповідальність сторін договору передбачена розділом 7.

Усі спори, що виникають при виконанні умов цього договору або у зв'язку з тлумаченням розділів цього договору, вирішуються в порядку, встановленому чинним законодавством.

Обидва оригінальні примірники договору купівлі-продажу № 24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р. підписані і скріплені печатками його сторін.

24.04.2012р. ТзОВ "Енергозберігаючі технології" передало, а ТзОВ "Сервіскотломонтаж-Львів" отримало на підставі довіреності №47 від 24.04.2012р. та видаткової накладної № ЛНА-000007 від 24.04.2012р. автомобіль Multivan Т5 VIN НОМЕР_6 вартістю 63000,00 грн. з ПДВ (а.с.11-12).

Крім того, 24.04.2012р. продавець та покупець підписали акт приймання-передачі автомобіля НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, рік випуску 2008, зі змісту якого вбачається, що Товар на момент його передачі від продавця до покупця знаходиться у належному для експлуатації стані (а.с.32).

22.04.2015р. ТзОВ «Енергозберігаючі технології» звернулось в місцевий господарський суд з позовом до ТзОВ "Сервіскотломонтаж-Львів" про стягнення 99915,32грн. В позовній заяві Товариство вказує, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо оплати придбаного автомобіля. Заборгованість за отриманий транспортний засіб складає 63000,00 грн. На підставі ст. 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача 3% річних в сумі 5644,10 грн. та 31271,22 грн. інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що позовні вимоги Товариства є передчасними, оскільки зі змісту договору від 24.04.2012р. вбачається, що покупець зобов'язаний внести плату за придбаний товар до 25.04.2015р., в той час як позовна заява датована 20.04.2015р.

Враховуючи те, що сторонами надано 2 оригінальних примірники договору купівлі-продажу № 24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р., що відрізняються змістом п.2.2, а саме датою, до якої покупець зобов'язався внести плату за придбаний товар, суд першої інстанції за клопотанням позивача призначив у справі № 914/1316/15 судово-технічну експертизу, на вирішення якої поставив наступні питання: 1) Яка давність написання фрагменту тексту "дві тисячі пятнадцятого року 2015р." у п.2.2 договору купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р. (а.с. 57) у порівнянні з іншими частинами тексту даного договору? Якщо такий напис вчинено пізніше, то наскільки? 2) Чи є ідентичним відбиток печатки ТзОВ "Енергозберігаючі технології" на п.2.2 договору купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р. (а.с. 57) з іншими відбитками печаток ТзОВ "Енергозберігаючі технології", що містяться на даному договорі і договорі на а.с. 55 та чи вчинені такі відбитки одночасно? (а.с.59-60).

У висновку судово-технічної експертизи № 3961/3962 від 03.02.2016р. зазначено, що відтиски печатки від імені ТзОВ "Енергозберігаючі технології" в двох примірниках договору а.с.57,55 в графі «Продавець» та відтиск печатки від імені ТзОВ "Енергозберігаючі технології" в п.п.2.2 в примірнику Договору а.с.57 нанесені однією рельєфною еластичною (гумовою, фотополімерною) друкарською формою. Наявність у відтисках печатки від імені ТзОВ "Енергозберігаючі технології" в двох примірниках договору (а.с.57,55) в графі "Продавець" так званих "часових" ознак та відсутність таких у відтиску печатки від імені ТзОВ "Енергозберігаючі технології" в п.п.2.2 в примірнику договору а.с.57, а також різний колір та інтенсивність фарбувальної речовини порівнюваних відтисків, відповідно, блакитний та синій, вказує на різний час виконання. Встановити час виконання рукописного тексту "дві тисячі п'ятнадцятого року 2015р." у п.2.2 Договору купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р. (а.с.57) у порівнянні з іншими частинами тексту даного договору не видається можливим з причин відсутності в Львівському НДІСЕ необхідного обладнання, а саме хроматомасспектрометра (а.с.98-102).

Під час перебування справи №914/1316/15 в провадженні суду першої інстанції ТзОВ "Енергозберігаючі технології" (цедент) та ФОП ОСОБА_5 (цесіонарій) уклали договір про відступлення права вимоги (цесії) № 01 від 18.02.2016р., згідно якого цедент відступає цесіонарієві у порядку та на умовах, визначених цим договором, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договором купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24 квітня 2012р. (а.с.118).

Відповідно до п. 1.2 договору цесіонарій набуває право вимагати від боржника (ТзОВ "Сервіскотломонтаж-Львів") сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24 квітня 2012р. у сумі 63000,00 грн.

Згідно п. 1.3 договору документом, що посвідчують право вимоги, яке відступається цесіонарієві є договір купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24 квітня 2012р.

24.02.2016р. ТзОВ "Енергозберігаючі технології" звернулось до суду першої інстанції з заявою, в якій просило замінити позивача ТзОВ "Енергозберігаючі технології" його правонаступником за договором купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24 квітня 2012р. -Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (а.с.116-117).

Ухвалою господарського суду львівської області від 16.03.2016р.замінено позивача у справі № 914/1316/15 - ТзОВ "Енергозберігаючі технології" на ФОП ОСОБА_5 (а.с.127-129).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду апеляційної скарги ТзОВ "Сервіскотломонтаж-Львів" судом встановлено, що між ТзОВ "Енергозберігаючі технології" та ТзОВ "Сервіскотломонтаж-Львів" укладено договір купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24 квітня 2012р., на підставі якого відповідач отримав згідно видаткової накладної №ЛНА-000007 від 24.04.2012р. автомобіль вартістю 63000,00 грн.

Станом на момент прийняття оскаржуваного рішення місцевого господарського суду в матеріалах справи відсутні докази про виконання відповідачем свого зобов'язання щодо оплати придбаного в ТзОВ "Енергозберігаючі технології" автомобіля.

Відповідно до частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 Цивільного кодексу України).

Згідно приписів статі 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З урахуванням умов вищеописаного договору про відступлення права вимоги (цесії) №01від 18.02.2016р., укладеного між ТзОВ "Енергозберігаючі технології" та ФОП ОСОБА_5, колегія суддів констатує, що заборгованість за договором купівлі-продажу від 24.04.2012р №24/04/2012/01-кп була передана первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології" новому кредитору Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5.

Як видно з наявної у справі копії опису вкладення до цінного листа, 23.02.2016 р. ТзОВ "Енергозберігаючі технології" надіслало боржнику повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.136).

Відповідно до статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Проаналізувавши вищенаведені приписи Цивільного кодексу України, Господарського процесуального кодексу України та матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для заміни позивача у даній справі з ТзОВ "Енергозберігаючі технології" на ФОП ОСОБА_5 та стягнення з відповідача на користь останнього 63000,00 грн. основного боргу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь ФОП ОСОБА_5, як нового кредитора, 3% річних в сумі 5644,10грн.та 31271,22 грн. інфляційних втрат.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 1.2 та 2.1 договору про відступлення права вимоги № 01 від 18 лютого 2016 року цесіонарій набуває право вимагати від боржника (ТзОВ "Сервіскотломонтаж-Львів") сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24 квітня 2012р. у сумі 63000,00 грн., а також штрафних санкцій, пов'язаних із неналежним виконанням зобов'язань за договором.

Названим договором про відступлення права вимоги первісний кредитор не передавав новому кредитору прав щодо стягнення з відповідача 3% річних і інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Тому, у цій частині вимог в позові належало відмовити, враховуючи положення статті 514 ЦК України та умови договору про відступлення права вимоги № 01 від 18 лютого 2016 року.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд вважає, що висновки, наведені в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду, не у повній мірі відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому його необхідно скасувати в частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 5644,10 грн. та 31271,22 грн. інфляційних втрат. Прийняти у цій частині нове рішення про відмову в позові. В решті - залишити без змін.

Згідно положень ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору та за проведення експертизи необхідно покласти на сторони у даній справі пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись, ст. ст. 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіскотломонтаж-Львів" задоволити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2016р. у справі №914/1316/15 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіскотломонтаж-Львів" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 3% річних в сумі 5644,10 грн. та 31271,22 грн. інфляційних втрат. В цій частині прийняти нове рішення. Відмовити в задоволенні позову.

В рештій частині рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2016р. у справі № 914/1316/15 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіскотломонтаж-Львів" (79044, м. Львів, вул. Природна, 5Б/20, ідентифікаційний код 37801512) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (03150, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) 1259,93 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 1530,22 грн. витрат за проведення експертизи.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (03150, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіскотломонтаж-Львів" (79044, м. Львів, вул.Природна,5Б/20, ідентифікаційний код 37801512) 812,21 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

Юрченко Я.О.