ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р.Справа № 916/936/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А.,

ОСОБА_1

при секретарі - Альошина Г.М.

за участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача: ОСОБА_3

Від третьої особи: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРІ ПРО»

на ухвалу господарського суду Одеської області

від 10 травня 2016 року

у справі № 916/936/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРІ ПРО»

до ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби України в Одеській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби України в Одеській області

про стягнення

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗОРІ ПРО" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про стягнення 583 906 грн. боргу.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ТОВ «ЗОРІ ПРО» у встановленому законом порядку було включено до Єдиного реєстру субєктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави, у звязку з чим з жовтня 2014 року і по теперішній час слідчі слідчого управління фінансових розслідувань ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби України в Одеській області передали на відповідальне зберігання ТОВ «ЗОРІ ПРО» велику кількість речових доказів по різним кримінальним провадженням, що підтверджується відповідними актами приймання передачі. Таким чином, за вказаний період ТОВ «ЗОРІ ПРО» надало відповідачеві послуги по зберіганню товарно матеріальних цінностей на загальну суму 456 486 грн., а також послуги по знищенню неякісної алкогольної продукції та тютюнових виробів на загальну суму 127 420 грн. Проте, неодноразові звернення до відповідача щодо погашення понесених витрат по зберіганню та знищенню речових доказів були залишені останнім без відповіді та задоволення. А тому, на підставі ст. ст. 526, 627 ЦК України, ст. ст. 174, 193, 216, 224, 226 ГК України та Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998р. № 1340 (далі - Порядок) позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.05.2016 року (суддя Рога Н.В.) провадження у справі № 916/936/16 припинено на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України з посиланням на те, що позовні вимоги ТОВ «ЗОРІ ПРО» до ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про стягнення боргу у розмірі 583 906 грн. за послуги по зберіганню та знищенню товарно матеріальних цінностей мають бути вирішені судом при розгляді кримінальних справ з урахуванням ст.ст.123, 124 КПК України. За висновком місцевого суду, предметом спору у справі є правовідносини, які виникли в межах кримінального провадження й стосуються розгляду кримінальних справ.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ТОВ «ЗОРІ ПРО» звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та передати справу на розгляд господарського суд Одеської області. Апеляційна скарга обґрунтована неповним зясуванням обставин справи та неправильним застосуванням і порушенням норм матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, а також інші юридичні факти.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України унормовано, що господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18, припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, зокрема, що справа зі спору непідвідомча господарському суду (стаття 12 ГПК).

Відповідно до розяснень, що містяться в п.п. 2, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 N 10, з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: - участь у спорі суб'єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з: - укладенням, зміною, виконанням і розірванням усіх господарських договорів між суб'єктами господарювання і органами державної влади і місцевого самоврядування, включаючи договори, які укладаються шляхом проведення конкурсу, біржових торгів, аукціонів тощо; - вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є матеріально правова вимога позивача ТОВ «ЗОРІ ПРО» до відповідача ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про стягнення 583 906 грн. боргу, що виник у звязку з невідшкодуванням понесених за період з жовтня 2014 року по теперішній час витрат зі зберігання та знищення товарно матеріальних цінностей, переданих відповідачем позивачеві на зберігання за актами приймання передачі.

Отже, з урахуванням субєктного складу сторін та предмету спору у справі даний спір підлягає вирішенню в господарських судах України.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ «ЗОРІ ПРО» не є учасником кримінальних проваджень, по яким органами досудового розслідування вилучалися товарно матеріальні цінності, не є бюджетною організацією, не фінансується з державного бюджету та не входить в систему підприємств, установ та організацій, що забезпечують діяльність правоохоронних органів, а тому договірні відносини між позивачем та відповідачем зі зберігання та знищення товарно матеріальних цінностей ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності. Відтак, на дані правовідносини не розповсюджуються норми ст. ст. 124, 126 КПК України.

Таким чином, висновок місцевого суду про те, що предметом спору у справі № 916/396/16 є правовідносини, які виникли в межах кримінального провадження й стосуються розгляду кримінальних справ, є помилковим та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Місцевий господарський суд вищевикладене не врахував, що призвело до безпідставного припинення провадження у справі. За таких обставин, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду визнати законною та обґрунтованою не можна, у звязку з чим вона підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд господарського суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 99, 101-106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд -,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРІ ПРО» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 10 травня 2016 року у справі № 916/936/16 скасувати, а справу передати до господарського суду Одеської області на розгляд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_1