Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" червня 2016 р. Справа № 906/372/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність № 417/1 від 01.02.2016;

від третьої особи: ОСОБА_2 - довір. від 04.01.2016 вих. № 11/19;

ОСОБА_3 - довір. від 01.02.2016 вих. № 623/19;

від відповідача: ОСОБА_4 - довіреність від 22.05.2015

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (м. Житомир) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: публічного акціонерного товариства "Житомиргаз" (м. Житомир)

до управління освіти Житомирської міської ради (м. Житомир)

про стягнення 1955936,56 грн

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача 1955936,56 грн заборгованості за поставлений природний газ у січні - березні 2016 року.

Ухвалою від 02.06.2016 господарський суд залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача публічне акціонерне товариство "Житомиргаз".

Ухвалою господарського суду від 09.06.2016, в судовому засіданні, у відповідності до ст. 77 ГПК України, було оголошено перерву до 10:00 10.06.2016.

До початку розгляду справи до суду надійшли такі документи:

- від позивача - додаткові письмові пояснення від 10.06.2016, до яких додано заяву відповідача про корегування ліміту газу на 2016 рік помісячно та платіжні доручення як докази часткової оплати відповідачем у 2016 році суми боргу у розмірі 454158,43 грн;

- від третьої особи - клопотання від 10.06.2016 вих. № 5929/19 про долучення до матеріалів справи копій таких документів як: заява-приєднання № 0942023Z6JAB016 до умов договору розподілу природного газу від 01.01.2016, договірні обсяги розподілу та постачання природного газу на 2016 рік, інформаційний лист та платіжні доручення про оплату відповідачем у 2016 році послуг з розподілу газу на суму 232471,10 грн.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях від 10.06.2016. Повідомив, що станом на дату судового засідання заборгованість відповідача не змінилась і складає 1955936,56 грн. Додатково в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що твердження відповідача про те, що акти приймання-передачі природного газу підписані не уповноваженими на те особами, є безпідставними, оскільки вони були підписані зі сторони відповідача посадовим особами, які виконують функції керівників (відповідальних осіб) на об'єктах газопостачання управління освіти ЖМР. Цими ж особами були підписані і акти приймання-передачі розподілу природного газу, які оплачені відповідачем. На думку позивача, підписання актів приймання-передачі розподілу природного газу посадовими особами об'єктів газопостачання управління освіти ЖМР і їх оплата відповідачем, свідчить про визнання цих актів первинними бухгалтерськими документами, що одночасно підтверджує фактичне делегування управлінням повноважень на здійснення таких операцій керівникам (посадовими особами) об'єктів газопостачання. Зобов'язання з оплати боргу, що виник, позивач вважає договірними, оскільки дію договору № 2015/ТП-БО-700072 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 28.08.2015 було продовжено на 2016 рік. Враховуючи соціальну необхідність об'єктів, за якими здійснювалося постачання природного газу відповідачу, позивач не припиняв газопостачання та продовжував постачати газ в об'ємах не визначених в додатку № 3 до договору. Заяву відповідача про корегування ліміту газу на 2016 рік помісячно, згідно з якою останній просив збільшити об'єми поставки природного газу до комерційних вузлів обліку газоспоживання, позивач вважає документом, що засвідчує відносини сторін по продовженню строку чинності договору № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015 та поширенню його дії на той обсяг поставки природного газу, що зазначені в заяві.

Представники третьої особи на стороні позивача в судовому засіданні повідомили, що позов вважають обґрунтованим з тих підстав, що управління освіти ЖМР, оплачуючи послуги з розподілу природного газу в обсягах, визначених в актах приймання-передачі розподіленого природного газу, визнало факт споживання природного газу (отримання товару від позивача).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а. с. 92 - 95 у т. 1), з урахуванням письмових пояснень (а. с. 130 - 133, 223 - 225 у т. 1, а. с. 23, 24 у т. 2). Вважає, що договір № 2015/ТП-БО-700072 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 28.08.2015 виконано відповідачем у повному обсязі, тому заборгованість за договором перед позивачем відсутня. Що стосується актів приймання-передачі природного газу, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, то, як зазначено відповідачем, на жодному із них не має печатки та підпису уповноважених осіб відповідача. Всі вони підписані представниками та засвідчені печатками навчальних закладів, які виступили безпосередніми споживачами природного газу, які є окремими юридичними особами і самостійно відповідають за свої зобов'язання. З урахуванням викладеного, управління освіти може виступати лише третьою особою у справах, пов'язаних з виплатою з бюджету певних коштів як юридична особа, на яку законодавством покладено обов'язок виконання відповідних бюджетних зобов'язань, а не як юридична особа, відповідальна від імені підпорядкованих закладів освіти за взяті ними зобов'язання. Відповідач також вказує, що позивачем у позовній заяві не розмежовано та не визначено самостійні підстави для залучення управління освіти Житомирської міської ради у даній справі внаслідок невиконання саме управлінням освіти господарських зобов'язань перед ТОВ "Житомиргаз збут". Вважає, що фактично позовну заяву подано позивачем не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. Разом з тим, як зауважено відповідачем, позивач не надав детальні розрахунки, де було б об'єктивно зазначено обсяг та загальну вартість споживання природного газу кожним навчальним закладом, а також тариф на підставі якого було розраховано загальну вартість товару, не надав доказів існування заборгованості на підставі договору № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015 і не підтвердив вжиття ним заходів щодо її погашення у січні - березні 2016 року. Гарантійні листи управління освіти ЖМР від 24.03.2016 за вих. № 811 та 813 щодо оплати боргу, відповідач вважає неналежними доказами на підтвердження зобов'язань, що виникли на підставі договору № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015, так як вони не відповідають вимогам закону, зокрема, ст. 200 ГК України щодо форми і змісту, більш того договором № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015 виконання господарського зобов'язання на підставі гарантійного листа не передбачено. Також представник відповідача зауважив, що, у відповідності до ч. 3 ст. 48 БК України, зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. Оскільки зобов'язання зі сплати боргу на підставі підписаних освітніми закладами актів приймання-передачі природного газу за період січень - березень 2016 року не були зареєстровані та взяті на облік в установленому законом порядку, за ними не виникло бюджетних зобов'язань з їх оплати та не утворилась бюджетна заборгованість.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору в даній справі є заборгованість з оплати за спожитий у січні - березні 2016 року природний газ, поставка якого здійснювалась до комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання, розташованих в освітніх закладах м. Житомира а саме: дошкільних навчальних закладах за номерами 3, 10, 15, 27, 33, 35, 39, вечірніх школах № 1 та № 2, ЗОШ за номерами 1, 8, 10, 20, 32, гуманітарній гімназії № 23, міській гімназії № 3, міському центрі науково-технічної творчості учнівської молоді, ДЮСШ № 1, спеціальному центру розвитку дитини санаторного типу № 41.

Позов обґрунтовано позивачем з посиланням на акти приймання-передачі природного газу в кількості 308825 м. куб. на загальну суму 2410094,99 грн, підписані уповноваженими представниками та підписи яких скріплені печатки вищевказаних освітніх закладів.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, вказані акти приймання-передачі природного газу посвідчують заборгованість відповідача, яка виникла на підставі тристороннього договору № 2015/ТП-БО-700072 на постачання природного газу за регульованим тарифом (далі - договір, а. с. 9 - 11 у т. 1), укладеного 28.08.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (постачальник/позивач), публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (далі- ПАТ "Житомигаз", за договором - газорозподільне/газотранспортне підприємство) та управлінням освіти Житомирської міської ради (відповідач, за договором - споживач).

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що вище вказаний договір врегульовував відносини позивача та відповідача з поставки природного газу у 2015 році та частково у 2016 році згідно з додатковою угодою № 4/15 від 31.12.2015 (а. с. 134 у т. 1), якою було пролонговано дію договору з 01.01.2016 по день укладення нового договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти у 2016 році по такому ж предмету закупівлі, що визначений у даному договорі, але в будь-якому випадку не більш, ніж до 15.04.2016, з правом здійснити закупівлю послуг по споживанню у 2016 році природного газу на суму не більше 454164,57 грн, що складає 20% ціни договору поставки газу у 2015 році, а саме 2270822,86 грн (сума вказана з урахування змін, внесених згідно з додатковою угодою № 3/15 від 17.12.2015 до договору № 2015/ТП-БО-700072 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 28.08.2015, а. с. 98 у т. 1).

Таким чином, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що загальний обсяг господарських зобов'язань за договором № 2015/ТП-БО-700072 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 28.08.2015 (зі змінами) складає 2724987,43 грн, де 2270822,86 грн (договірна сума по поставці газу 2015 році) + 454164,57 грн (договірна сума по поставці газу у 2016 році).

При цьому слід зазначити, що поставка газу за вищевказаним договором №2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015 здійснювалась не безпосередньо відповідачу, а до комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання, розташованих в освітніх закладах м. Житомира (згідно з додатком № 1 до договору від 28.08.2015, а. с. 12 - 18 у т. 1).

В матеріалах справи містяться підписані представниками позивача та відповідача акти приймання-передачі природного газу (рахунки на оплату постачання природного газу) за вересень - грудень 2015 року, січень, лютий 2016 року, складені на виконання договору від 28.08.2015 № 2015/ТП-БО-700072 (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 1/15 від 28.08.2015 та № 4/15 від 31.12.2015), на загальну суму 2724981,29 грн (а. с. 99, 104, 110, 116, 120, 135, 136 у т. 1) та платіжні доручення про оплату за вказаний період поставленого газу на вище вказану суму (а. с. 100 - 103, 105 - 109, 111 - 115, 117, 119, 121, 122, 137 - 142 у т. 1).

Матеріалами справи підтверджено, що всі зобов'язання відповідача за договором №2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015 були зареєстровані та взяті на облік Управлінням Державної Казначейської служби України у м. Житомирі.

Відповідно до взятих у 2016 році господарських зобов'язань, передбачених додатковою угодою № 4/15 до договору № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015, відповідачем було спожито природного газу в об'ємі 58195 куб.м на суму 454158,43 грн (а. с. 135, 136 у т. 1), що не перевищило встановлений з позивачем ліміт використання газу у розмірі 454164,57 грн, в обсягах визначених згідно з додатком № 3 до договору від 28.08.2015 (а. с. 4 у т. 2). Вказаний газ було повністю оплачено відповідачем згідно з платіжних доручень за номерами 9, 11, 14, 28, 41 від 21.01.2016 та 26.02.2016 (а. с. 137 - 142 у т. 1).

З огляду на викладене, слід зазначити, що зобов'язання за договором № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015 відповідачем виконано у повному обсязі, а подальші правовідносин сторін з постачання природного газу у об'ємі, що перевищує погоджений сторонами у додатку №3 та додатковій угоді № 4/15 від 31.12.2015, мають бездоговірний характер.

Заява про корегування ліміту газу на 2016 рік помісячно, згідно з якою відповідач просив позивача збільшити об'єми поставки природного газу до комерційних вузлів обліку газоспоживання, з огляду на п. 10.2 договору, не є документом, що засвідчує відносини сторін по продовженню дії договору поставки газу № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015, оскільки усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін.

Вище вказана ж заява відповідача, на яку посилається позивач, є одностороннім документом, який лише засвідчує волю відповідача на продовження відносин з поставки газу, у зв'язку з соціальною необхідністю таких відносин, однак не є додатковою угодою до договору, якою змінено положення договору № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015, оскільки при її укладенні не дотримано вимог п. 10.2 договору від 28.08.2015 щодо її форми.

Що стосується актів приймання-передачі природного газу, наявність заборгованості за якими стала підставою для звернення позивача до суду, слід зазначити, що вказані акти підписані не безпосередньо відповідачем, а тими ж третіми особами, в інтересах яких укладався договір № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015.

Суд встановив, що вище вказані акти за період січень - березень 2016 року в кількості спожитого природного газу в об'ємі 308825 м. куб. частково підтверджуються актами приймання-передачі природного газу за січень, лютий 2016 року, підписаними і оплаченими зі сторони відповідача в об'ємі спожитого газу у кількості 58195 м. куб. за договором № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015.

Позивачем в процесі розгляду справи було розмежовано акти, підписані третіми особами, які були оплачені відповідачем, та за якими виникла заборгованість за спірний період, доказом чого є розрахунки позивача на а. с. 230, 231 у т. 1.

Залишок боргу за спожитий природний газ у розмірі 1955936,56 грн, за зобов'язаннями, які перевищують ліміт, передбачений п. 1.2.1 додаткової угоди № 4/15 від 31.12.2015 до договору № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015, та мають бездоговірний характер, розрахований позивачем як різниця між вартістю спожитого об'єму газу за актами приймання-передачі природного газу, підписаними третіми особами, та сумою здійснених у 2016 році відповідачем оплат за договором № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015 (2410094,99 грн-454164,57 грн).

Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо відсутності у нього обов'язку зі сплати наявної заборгованості за спожитий третіми особами природний газ з огляду на таке.

Приписами п. 4.6 Положення про управління освіти Житомирської міської ради (в новій редакції), затвердженого рішенням Житомирської міської ради від 29.05.2009 № 969 (а. с. 144 -152 у т. 1), передбачено право управління освіти укладати на правах головного розпорядника бюджетних коштів централізовані договори (угоди) в інтересах та задля задоволення господарських та інших потреб підпорядкованих навчальних закладів.

Матеріалами справи підтверджено, що з метою забезпечення в освітніх закладах м. Житомира у 2016 роках газопостачання, управлінням освіти ЖМР було укладено з позивачем та третьою особою додаткову угоду № 4/15 до договору № 2015/ТП-БО-700072 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 28.08.2015 та заяву-приєднання № 0942023Z6JAB016 до умов договору розподілу природного газу від 01.01.2016 (а. с. 2 у т. 2).

Як зазначено в Кодексі газорозподільних систем, договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об'єкта споживача до газорозподільної системи.

Сторони в судовому засіданні не заперечили, що перелік об'єктів за якими здійснювався відповідачу розподіл природного газу у першому кварталі 2016 року є ідентичним з переліком об'єктів, визначеним в додатку № 1 до договору № 2015/ТП-БО-700072 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 28.08.2015.

В матеріалах справи містяться акти приймання-передачі протранспортованого (розподіленого) природного газу за січень - березень 2016 року, підписані зі сторони споживача уповноваженими особами освітніх закладів м. Житомира, в інтересах яких відповідачем було укладено договори поставки та розподілу природного газу (а. с. 161 - 219 у т. 1). Також до справи додано документи, які підтверджують факт оплати відповідачем послуг з розподілу третім особам газу за вказаний вище період (а. с. 6 - 20 у т. 2).

16.03.2016 відповідачу як споживачу природного газу позивачем було направлено повідомлення про припинення газопостачання № 100 від 16.03.2016, у зв'язку з не оплатою поставленого природного газу в січні, лютому 2016 року на суму 1301978,00 грн по об'єктах освітніх закладів м. Житомира, за якими здійснювався розподіл природного газу (а. с. 228 у т. 1).

Листом від 24.03.2016 вих. № 811 (а. с. 235 у т. 1) відповідач просив позивача поновити газопостачання до закладів освіти на березень, квітень 2016 року в обсязі 160000,00 куб. м. Оплату гарантував після проведення конкурсних торгів на закупівлю природного газу.

Вказаними вище діями, які виражені в оплаті розподіленого освітнім закладам м. Житомира у січні - березні 2016 року природного газу, а також реагуванням на повідомлення про припинення газопостачання, відповідач підтвердив, що у відносинах з поставки позивачем до закладів освіти м. Житомира природного газу виступає його споживачем, хоча і не безпосереднім.

В той же час, слід вказати, що відповідачем не доведено в установленому законом порядку відсутність повноважень у представників освітніх закладів м. Житомира, які підписали спірні акти приймання-передачі природного газу від імені відповідача, на вчинення дій щодо їх підписання, оскільки акти розподілу природного газу, підписані тими ж особами, які підписали акти приймання газу, відповідачем було оплачено.

Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача, які ґрунтуються на відсутності бюджетного зобов'язання з оплати поставленого газу, оскільки спірні акти не були взяті на бюджетний облік, приймаючи до уваги наступне.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 2 БК України, бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (ст. 1 БК України).

Разом з тим, суд зауважує, що між сторонами у справі виникли не бюджетні, а майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України), які регулюються актами цивільного законодавства України, тому застосування бюджетного законодавства до відносин юридично рівних учасників є неприпустимим.

Відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, не звільняє цього субєкта від виконання господарських зобовязань, яке не припинилось відповідно до приписів глави 50 ЦК України. Відсутність відповідних бюджетних асигнувань не є підставою для припинення зобовязання відповідно до ЦК України.

Наявність чи відсутність бюджетного фінансування не залежить від волі та дій позивача, а невиконання відповідачем своїх зобовязань порушує право позивача на отримання коштів за поставлений природний газ. Відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від обовязку щодо оплати отриманого товару.

Враховуючи, що чинне законодавство України не містить будь-яких особливостей щодо регулювання правовідносин, які виникають між субєктами підприємницької діяльності та бюджетними установами у сфері енергопостачання поставка газу як і його оплата повинні здійснюватись між ними на загальних підставах.

Так, за приписами ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Звідси обов'язок відповідача щодо здійснення оплати за отриманий природний газ у відповідача виник з моменту підписання особами, в інтересах яких були здійснені поставки газу, актів приймання-передачі газу за спірний період.

Наданими до справи документами підтверджено, що загальна сума поставленого позивачем відповідачу у 2016 році природного газу склала 2410094,99 грн, з них оплачено відповідачем відповідно до умов договору № 2015/ТП-БО-700072 від 28.08.2015 - 454158,43 грн, отже станом на момент подання позову до суду позивачем було правомірно обґрунтовано позовні вимоги на суму 1955936,56 грн (2410094,99 - 454158,43).

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу від 07.04.2016 вих. № 3442/6 про сплату заборгованості у вказаному вище розмірі (а. с. 86, 87 у т. 1), однак листом від 05.05.2016 вих. № 1271 відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача (а. с. 143 у т. 1).

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положення аналогічного змісту міститься в ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами і іншими учасниками процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наявні в матеріалах справи документи та зроблені господарським судом в процесі розгляду справи висновки, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами обґрунтував заявлені вимоги, тоді як твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, не знайшли свого підтвердження в суді та спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

З огляду на викладені приписи чинного законодавства та обставини справи, встановлені судом з наявних у справі доказів та пояснень сторін, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову щодо стягнення з відповідача 1955936,56 грн заборгованості за спожитий природний газ.

У зв'язку з задоволенням позову у справі, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з управління освіти Житомирської міської ради (10014, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 7, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Житомиргаз збут" (10002, Житомирська обл., м. Житомир, Корольовський район, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, код ЄДРПОУ 39577,56 грн заборгованості, 29339,05 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.06.16

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам

4 - третій особі