КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Справа№ 910/31798/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Савчук І.О. - представник, дов. б/н від 07.12.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаремонтне підприємство "УРАРП"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2016

у справі № 910/31798/15 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаремонтне підприємство "УРАРП"

про стягнення 78 286,19 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у судовому засіданні 25.04.2016 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/31798/15 до 25.05.2016.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 у справі № 910/31798/15 позов задоволено частково; провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 24 495,07 грн. припинено; підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 29 677,95 грн. основного боргу, 15 763,78 грн. пені, 1 625,19 грн. штрафу, 5 621,23 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 1 102,97 грн. - 3% річних, 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивоване тим, що сторонами договору оренди було узгоджено розмір орендної плати з визначенням її у сумі 16 658,07 грн. на місяць та з встановленням порядку подальшого обчислення її розміру за наступні періоди шляхом коригування на індекс інфляції за попередній місяць, в т.ч. ПДВ; матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати в повному обсязі вартості наданих послуг оренди за лютий - травень 2015р., в результаті чого виникла заборгованість, яка на момент звернення позивача з позовом до суду становила 54 173,02 грн.; проте, відповідачем подано платіжне доручення № 158 від 30.12.2015, яке свідчить про сплату відповідачем позивачу боргу за оренду державного майна за лютий та березень 2015р. в загальному розмірі 24 495,07 грн.; надані докази свідчать про відсутність предмету спору в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 24 495,07 грн., що відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України, тягне за собою припинення провадження у справі в цій частині; посилання відповідача на те, що сплачений ним на виконання п. 3.10 договору завдаток повинен бути зарахованим сторонами в рахунок орендної плати за останні два місяці, а саме за квітень та травень 2015р., не приймаються судом до уваги, оскільки сплачений відповідачем завдаток в сумі 16 658,07 грн. був врахований сторонами в рахунок оплати орендної плати за листопад, грудень 2010р. та частково за грудень 2012р., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами про надання послуг № 11-10/РОФ-723 від 15.12.2010, № 12-10/РОФ-723 від 17.01.2011 та № 12-12/РОФ-723 від 11.01.2013; позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача 29 677,95 грн. боргу по орендній платі за квітень та травень 2015р., обґрунтовані та підлягають задоволенню; в зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати відповідач не виконав, він повинен сплатити, крім суми основного боргу, пеню відповідно до умов договору, розмір якої становить 15 763,78 грн. та 5 621,23 грн. збитків від інфляції, 1 102,97 грн. 3% річних (за обгрунтованими розрахунками); оскільки матеріали справи свідчать, що прострочення оплати орендної плати за договором мало місце понад 3 (три) місяці, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 1 625,19 грн. (за обґрунтованими розрахунками).

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 у справі № 910/31798/15 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 10 626,70 грн. основного боргу, а в іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, суми орендної плати не відповідають дійсним сумам заборгованості, а суд в рішенні не вказав, із яких саме показників він виходив, беручи за основу розрахунку заборгованості зазначені суми.

Скаржник вказує на те, що з 28.12.2012 розмір місячної орендної плати з ПДВ та без врахування індексу інфляції, який відповідач повинен сплачувати позивачу, становить 8 512,29 грн., вказана сума орендної плати є фіксованою, і після її визначення не переглядалась та не змінювалась сторонами до закінчення дії договору.

Як вважає скаржник, останній 30.12.2015 сплатив позивачеві на 6 100,01 грн. більше, ніж необхідно було сплатити заборгованості з орендної плати за лютий-березень 2015р.; відповідач повинен був сплатити позивачеві орендну плату за квітень-травень 2015р. в сумі 16 927,57 грн., а 30.12.2015 платіжним дорученням № 158 відповідач зайво перерахував на рахунок позивача 6 300,87 грн., тому заборгованість відповідача перед позивачем становить тільки 10 626,70 грн.

Скаржник зазначає, що задовольнивши позовні вимог щодо нарахування штрафних санкцій, господарський суд не врахував причин затримки здійснення орендної плати відповідачем, хоча, відповідач вказував, що у зв'язку із закінченням строку дії вказаного договору, починаючи з лютого 2015р., відповідач розпочав звільняти орендовані приміщення; 27.05.2015 відповідно до вимог п. 10.10 договору, відповідач склав акти приймання-передавання майна з орендного користування, однак, тільки 13.08.2015 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, після неодноразового нагадування про це відповідачем, направило до відповідача повторно складений відповідачем акт приймання-передавання, на якому вказано, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області підписало акт 31.05.2015, отже, затримка в нарахуванні орендної плати виникла не з вини відповідача, а з вини позивача та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, які своєчасно не підписували та не повертали акт приймання-передавання, що позбавило можливості відповідача визначити строк припинення дії договору та своєчасно здійснити орендну плату.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів скарги, вказує на те, що правомірність визначеного та нарахованого позивачем розміру орендної плати за лютий-травень 2015р. визнано та погоджено безпосередньо самим відповідачем, шляхом підписання актів із визначеним розміром орендної плати, що підлягає перерахуванню за відповідний місяць (період), також, позивач звертає увагу, що відповідність визначеного позивачем розміру орендної плати за період лютий-травень 2015р. підтверджується не лише підписаними обома сторонами відповідними актами, але і здійсненою відповідачем оплатою орендної плати за квітень-травень 2015р. у загальному розмірі 24 495,07 грн., згідно із платіжним дорученням № 158 від 30.12.2015.

24.05.2016 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло письмове пояснення щодо незаконності індексації орендної плати, у якому відповідачем зазначено, що Господарський суд міста Києва не прийняв до уваги те, що 25.12.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України "Про державний бюджет України на 2016 рік", в п. 9 Перехідних положень якого прийнято рішення зупинити на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати, а пункт 9 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" має зворотну дію в часі, під якою розуміється поширення дії вказаного пункту на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, доводи письмових пояснень, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 54 173,02 грн. за користування державним майном, балансоутримувачем якого є позивач; суми штрафних санкцій у розмірі 24 113,17 грн. за порушення (невиконання) взятих на себе зобов'язань за договором № РОФ-723 від 26.12.2008; судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.12.2008 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області, за договором орендодавець, та Закритим акціонерним товариством "Авіаремонтне підприємство "УРАРП", за договором орендарем, було укладено договір оренди державного майна № РОФ-723, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а Закрите акціонерне товариство "Авіаремонтне підприємство "УРАРП" приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 1403,7 кв.м, згідно з планами розміщення орендованих приміщень (додаток 1 до договору), розташоване за адресою: пр. Жовтневий, 42-а, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі позивача, за договором балансоутримувача.

15.12.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області та Закритим акціонерним товариством "Авіаремонтне підприємство "УРАРП" укладено договір № 1 про зміну терміну дії договору оренди державного нерухомого майна від 26.12.2008 № РОФ-723, згідно із яким викладено п. 10.1 та п. 10.4 в наступній редакції:

"10.1. Цей договір укладено строком на 2 роки, що діє з 01.01.2011 до 30.12.2012, включно.

10.4. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору. Зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору, при обов'язковій наявності погодження балансоутримувача.".

Відповідно до п. 1 договору № 2 від 25.02.2011 про внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна від 26.12.2008 № РОФ-723, в редакції змін, внесених договором № 1 від 15.12.2010, у зв'язку зі створенням Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаремонтне підприємство "УРАРП" шляхом реорганізації Закритого акціонерного товариства "Авіаремонтне підприємство "УРАРП", в преамбулі та за текстом договору оренди від 26.12.2008 № РОФ-723 назву орендаря - "Закрите акціонерне товариство "Авіаремонтне підприємство "УРАРП" замінено на "Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіаремонтне підприємство "УРАРП".

Згідно із п. 2.1 договору № РОФ-723 відповідач вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

26.12.2008 складено акт приймання-передачі, відповідно до якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області передало, а відповідач прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 1403,7 кв.м, згідно з планами розміщення орендованих приміщень (додаток 1 до договору) розташоване за адресою: пр. Жовтневий, 42-а, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі позивача.

Пунктом 3.1 договору № РОФ-723, в редакції договору № 3 від 28.12.2012 про внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна від 26.12.2008 № РОФ-723 в редакції змін, внесених договором № 1 від 15.12.2010 та договором № 2 від 25.02.2011, погоджено умову про те, що орендна плата визначається на підставі "Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу", затвердженої постановою КМУ від 04.10.95р. № 786, в редакції змін і доповнень до неї, затверджених постановою КМУ від 14.09.2011 № 961, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди (листопад 2012р.) 17 024,58 грн.

Відповідно до п.п. 3.2-3.3, 3.6 договору № РОФ-723 нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством; орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції від базового до першого місяця оренди, включно; орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць; орендна плата перераховується до Державного бюджету та позивачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж; відповідач самостійно здійснює щомісячний розподіл платежів до Державного бюджету та позивачу.

Договором № 3 від 28.12.2012 про внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна від 26.12.2008 № РОФ-723 в редакції змін, внесених договором № 1 від 15.12.2010 та договором № 2 від 25.02.2011 внесено зміни щодо терміну дії договору, у зв'язку з чим, п. 10.1 договору оренди від 26.12.2008 № РОФ-723 викладено у наступній редакції: "10.1. Цей договір укладено строком на 2 роки, що діє з 30.12.2012 до 30.12.2014, включно.", а договором № 5 від 25.12.2014 погоджено, що договір № РОФ-723 укладено строком на 5 місяців і 2 дні, що діє з 30.12.2014 до 31.05.2015.

Між позивачем та відповідачем були підписані акти № 02-15/РОФ-723 від 12.03.2015, № 03-15/РОФ-723 від 10.04.2015, № 04-15/РОФ-723 від 14.05.2015, № 05-15/РОФ-723 від 09.06.2015, відповідно до яких відповідач мав сплатити позивачу орендну плату за користування орендованим майном за договором № РОФ-723 у розмірі 54 173,02 грн.

Доказів належного виконання зобов'язання щодо оплати відповідачем орендної плати за користування орендованим майном, відповідачем не надано.

Внаслідок укладення договору № РОФ-723 згідно із ст. 11 ЦК України виникли цивільні права та обов'язки.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Така ж норма закріплена і в ст. 526 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою договір № РОФ-723 є договором найму (оренди).

Частиною 1 ст. 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ (далі - Закон № 2269) орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 636 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що в порушення взятих на себе договірних зобов'язань та вимог чинного законодавства України, відповідачем не було внесено орендну плату за користування державним майном, що знаходиться на балансі позивача, в період з лютого по травень 2015р., включно, у зв'язку із чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем з оплати орендної плати у розмірі 54 173,02 грн.

Як вбачається із штампу Господарського суду міста Києва, позивачем пред'явлено позов - 17.12.2015.

30.12.2015, після звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач в рахунок оплати заборгованості за договором № РОФ-723, перерахував позивачу 24 495,07 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 158 від 30.12.2015.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, враховуючи положення п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, зазначене платіжне доручення № 158, яке свідчить про часткову, у розмірі 24 495,07 грн., сплату відповідачем заборгованості за договором № РОФ-723 після пред'явлення позову, провадження у справі, в частині стягнення 24 495,07 грн., підлягає припиненню, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідач доказів повної оплати заборгованості за договором № РОФ-723 до суду не надав, також такі докази відсутні у матеріалах справи.

Таким чином, апеляційний господарський суд, враховуючи часткову, у розмірі 24 495,07 грн., сплату відповідачем, вважає заборгованість у розмірі 29 677,95 грн., такою, що підтверджена матеріалами справи та відповідає чинному законодавству.

Згідно із ч. 2 ст. 193, ч. 1. ст. 216 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із п.п. 3.7, 3.8 договору № РОФ-723 орендна плата, перерахована до Державного бюджету та позивачу несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та позивачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати; у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, відповідач також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Застосування пені та штрафу за порушення господарського зобов'язання відповідає нормам ГК України, що вбачається, зокрема із положень ст. 231 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд, здійснивши власний розрахунок штрафу та пені, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача є суми штрафу у розмірі 1 625,19 грн. та пені у розмірі 15 763,78 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань на суму боргу, апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що суми 3% річних у розмірі 1 102,97 грн. та інфляційних нарахувань на суму боргу у розмірі 5 621,23 грн. є правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Твердження скаржника про інші суми орендної плати, яку належало сплатити відповідачу є такими, що не відповідають матеріалам справи.

У п.п. 3.1-3.4 договору № РОФ-723 сторонами погоджено порядок нарахування орендної плати, а в п. 3.5 договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку; істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Разом із тим, відповідачем підписані акти № 02-15/РОФ-723, № 03-15/РОФ-723, № 04-15/РОФ-723, № 05-15/РОФ-723 про надання послуг без заперечень щодо розміру орендної плати та частково було сплачено орендну плату, отже, із вказаними розмірами орендної плати відповідач погодився, докази погодження сторонами змін до розмірів орендної плати у матеріалах справи відсутні.

Твердження скаржника про те, що заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати становить лише 10 626,70 грн. не відповідає матеріалам справи.

Згідно із наявним у справі актом звіряння взаєморозрахунків, підписаного лише представником відповідача, станом на 01.01.2016 заборгованість відповідача перед позивачем склала суму в розмірі 16 924,57 грн. (а.с. 169); також, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем нараховується розмір орендної плати, без врахування умов, погоджених сторонами за договором № РОФ-723 та у актах про розмір орендної плати по місяцях, підписаних сторонами та скріплених відбитком печатки, без заперечень.

Отже, твердження відповідача про інший розмір заборгованості є безпідставним.

Відповідно до п. 9 Закону України від 25.12.2015 № 928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік" зупинено на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Отже, оскільки у згаданій нормі Закону вказано конкретний період часу, на який зупинено дію зазначеної норми, відсутні підстави для висновку про можливість зміни цього періоду.

Як вже зазначалось, позивачем заявлено позовні вимоги у частині стягнення орендної плати за лютий-травень 2015р., та у матеріалах справи є наявною копія акту приймання-передавання повернення із оренди за договором № РОФ-723 майна, підписаний орендодавцем 31.05.2015, а орендарем - 27.05.2015.

Отже, відсутній причинно-наслідковий зв'язок між датою складання згаданого акту та строком оплати відповідачем орендної плати.

Апеляційний господарський суд не вбачає порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Скаржник в апеляційній скарзі не вказав на існування обставин, які б свідчили про прийняття судом першої інстанції неправильного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 у справі № 910/31798/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаремонтне підприємство "УРАРП" залишити без задоволення.

2. Справу № 910/31798/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 08.06.2016.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха