ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.06.16р. Справа № 904/364/16

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк, Волинська область

про стягнення 30 415,92 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - педставник (дов. № 3348-К-О від 14.08.2015)

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача - 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентсво "ВЕРУС" та відповідача - 2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення солідарно 30 415,92 грн., з яких: 10021,75 грн. заборгованість за кредитом, 16949,30 грн. проценти за користування кредитом, 20291,23 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-2 порушені зобов'язання за договором про надання овердрафтового кредиту на картковий рахунок № VOV845 від 29.08.2008 щодо своєчасного та повного повернення кредиту. При цьому, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-2 перед позивачем, між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір поруки № 80901VOY0O246 від 11.11.2013, відповідно до умов якого відповідач-1 поручився перед позивачем за виконання у повному обсязі зобов'язань відповідачем-2 за договором від 29.08.2008.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 10.02.2016.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 10.02.2016 на 24.02.2016, з 24.02.2016 на 14.03.2016 та з 14.03.2016 на 04.04.2016.

Представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд солідарно стягнути з відповідача-1, 2 заборгованість у розмірі 21 342,42 грн., з яких: 25,00 грн. заборгованість за кредитом, 12 784,40 грн. проценти за користування кредитом, 8 533,02 грн. пеня.

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд прийняв заяву позивача до розгляду.

В ході судового розгляду було з'ясовано, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 було прийнято заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" до розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів. Розпорядником майна призначено ОСОБА_4.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 було зупинено провадження по справі № 904/364/16 та зобов'язано позивача повідомити суд про реалізацію ним свого права на звернення із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі № 904/769/16 про банкрутство та про результат розгляду цих грошових вимог.

30.05.2016 було зроблено запит судді господарського суду Дніпропетровської області Владимиренко І.В. щодо надання інформації про стан розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк "ПРИВАТБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" за договором поруки 40220VOC0S0M2 від 03.12.2013 у справі № 904/769/16.

31.05.2016 суддя Владимиренко І.В. надав відповідь, в якій зазначив, що 17.05.2016 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області затверджено реєстр вимог кредиторів у справі № 904/769/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" та відсутні відомості про договір поруки № 40220VOC0S0M2 від 03.12.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2016 поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.06.2016.

14.06.2016 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач-1 відзив на позов не надав, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач-2 відзив на позов не надав, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 14.06.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2008 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір про надання овердрафтового кредиту на картковий рахунок № VOV845 (а.с.15).

Відповідно до пункту 1.1 договору, банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтове обслуговування клієнта на підставі заявки на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок, що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карт, понад залишок засобів на картковому рахунку клієнта № 5191, відкритому в банку, за рахунок кредитних засобів у межах ліміту, встановленого відповідно до п. 1.3 даного договору, шляхом дебетування картрахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно з пунктом 1.3 договору, ліміт є суму коштів у межах якої банк зобовязується робитии оплату платежів довірених осіб клієнта, проведених із використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на його картковому рахунку. На момент підписання даного договору ліміт складає 10 000,00 грн.

Пунктом 1.5 договору встановлено, що овердрафтне кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і терміну, встановлених згідно п.п. 1.3, 1.4 даного договору, з періодом безперервного користування кредитом не більш 30 днів.

Позивач надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач частково повернув кредит, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 25,00 грн.

Згідно з п. 2.2.2 договору, клієнт зобов'язується сплачувати відсотки за увесь час фактичного користування кредитом згідно п.п. 4.1, 4.2, 4.3 даного договору.

Позивачем нараховано відповідачу проценти за користування кредитом за період з 24.11.2009 по 09.11.2015 у розмірі 12 784,40 грн.

11.11.2013 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" (кредитор), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" (поручитель), було укладено договір поруки № 80901VOY0O246 (а.с.35).

Відповідно до пункту 1 договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ФОП ОСОБА_1 (боржник) всіх своїх обов'язків за договором від 29.08.2008 (кредитний договір).

Згідно пунктом 2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених в кредитному договорі.

За кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 4 договору поруки).

Пунктом 5 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником будь-якого обов'язку, передбаченого п. 1 цього договору кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) обов'язку (ів).

Позивачем на адресу відповідача-1 04.09.2015 була направлена вимога №80901VOY0O246 від 27.10.2015 про погашення заборгованості боржника за договором від 29.08.2008 (а.с.29).

Відповідь на вимогу відповідач-1 не надав.

Оскільки укладено договір поруки № 80901VOY0O246 від 11.11.2013, тому відповідальність за невиконання кредитного договору від 29.08.2008 відповідачем-1 несе і відповідач-2. Таким чином, відповідач-1 та відповідач-2 є солідарними боржниками.

Відповідачем-1,2 кредит у розмірі 25,00 грн. не повернуто, проценти за користування кредитом у розмірі 12 784,40 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом у сумі 25,00 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 12 784,40 грн. є обґрунтованими.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 5.1 договору, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань: зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.6, 4.1, 4.2, 4.3 даного договору; термінів повернення кредиту й інших витрат, передбачених п.п. 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.2.6, 2.3.4, даного договору, винагороди, передбаченого п.п. 2.2.7, 4.4., 4.5, 4.6 даного договору клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано пеню у сумі 8 533,02 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 8 533,02 грн. є обґрунтованими.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 даного Кодексу передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальністю поручителя.

Згідно ст. 17 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Згідно ч. 10 ст. 16 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом з метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", ідентифікаційний код юридичної особи 34562954, розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 10.03.2016 року за № 29074. Граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника складає 30 календарних днів з моменту офіційного оприлюднення. Цей строк, станом на день розгляду справи, закінчився. Відповідну заяву позивачем не подано.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог до відповідача-1, слід відмовити.

Згідно ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача-2.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (43000, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) 25,00 грн. заборгованість за кредитом, 12 784,40 грн. проценти за користування кредитом, 8 533,02 грн. пеню, 1378 грн. 00 коп. судового збору, про що видати наказ.

В позові до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"- відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.06.2016

Суддя ОСОБА_5