ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" червня 2016 р.Справа № 924/438/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", м. Київ, за дорученням якої діє Хмельницька філія Національної акціонерної компанії "Украгролізинг", м. Хмельнцький

до приватного підприємства "Нафтостиль Летичів", смт. Летичів

про стягнення 59 423, 69 грн.

представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача - не з'явився

встановив:

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 59 423, 69 грн., з яких: 38 793, 69 грн. пеня, 17 033, 86 грн. інфляційні, 3 596, 14 грн. 3% річних.

Обгрунтовуючи позов, позивач вказує, що вищенаведені нарахування заявлені у звязку з порушенням відповідачем умов договору прямого лізингу щодо строків проведення лізингових платежів. Так, стягнення інфляційних і річних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦК, стягнення пені обумовлено наявністю відповідної умови договору про її застосування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов не подав. Повідомляючи відповідача про розгляд справи судом, йому направлено ухвалу про порушення провадження у справі за адресою, вказаною в позові. Дана кореспонденція повернута поштою з відміткою „За даною адресою не знаходиться. Однак, суд виходить з того, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, оскільки зазначена у позові адреса, відповідно до спеціального витягу з ЄДРЮОФОПГФ, зробленого судом в силу ЗУ „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є його реєстраційною адресою, повідомлення за якою є належним повідомленням про судовий розгляд справи.

Належність повідомлення в такий спосіб підтверджується правовою позицією, викладеною у п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18, де вказано, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою зазначеною в ЄДРПОУ) і не повернуто підприємством звязку, або повернуто з посиланням на відсутність адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи.

Таким чином, суд, в порядку ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

14 лютого 2013 року між сторонами укладено договір прямого лізингу № 22-13-6пл-стз / 88, яким встановлено, що лізингодавець (позивач) передає лізингоодержувачу (відповідачу) у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який є власністю лізингодавця та визначений у додатку до договору „Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу, що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору.

Строк лізингу відраховується з дати підписання акту прийому передачі між сторонами (п. 2.2.).

В силу п. 3.4.3. договору лізингоодержувач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

За розділом 4 договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають:

- Попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 10 відсотків його вартості, на який не нараховується лізинговий платіж в частині комісії за організацію поставки предмета лізингу;

- Комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі 7 відсотків від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування ПДВ;

- Відшкодування вартості предмета лізингу рівними частинами за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу;

- Комісію за супроводження договору в розмірі 7 відсотків річних від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування ПДВ (п. 4.1.).

З моменту підписання акту лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають:

- відшкодування вартості предмету лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу;

- комісію за супроводження договору у розмірі, визначеному п. 4.1. договору;

- комісію за організацію поставки предмета лізингу у розмірі, визначеному п. 4.1. договору, яка сплачується разом зі сплатою чергових лізингових платежів згідно з додатком до договору „Графік сплати лізингових платежів наступним чином: рівними частинами у терміни сплати чергових лізингових платежів.

Черговість сплати лізингових платежів у частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна шести місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через шість місяців з дати підписання акта, подальші платежі - через кожні шість місяців (п. 4.3.).

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до договору „Графік сплати лізингових платежів. (п. 4.4.).

За порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожен календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. (п. 7.1.).

Договір набуває чинності від дати надходження платежу, визначеного та сплаченого згідно п. 4.2. договору, і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до договору „Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу, та виконання сторонами всіх зобовязань за цим договором (п. 8.1.).

Договір підписаний обома сторонами.

Додатком № 1 сторони встановили найменування (Комбайн ОСОБА_2 „Акрос), строк лізингу (7 років), кількість одиниць обєкту лізингу (1), ціну. Додаток № 2 - графік сплати платежів.

Додатки підписані обома сторонами.

Акт прийому передачі обєкту лізингу підписаний між сторонами 27.06.2013 року.

На підтвердження прострочення сплати лізингових платежів позивачем додано виписки з банку по рахунках позивача про сплату відповідачем:

20.01.2014 року 71 069, 31 грн., 20.01.2014 року 4 974, 85 грн., 02.06.2014 року 19 823, 96 грн., 25.06.2014 року 15 000 грн., 04.11.2014 року 40 069, 31 грн., 17.11.2014 року 4 974, 85 грн., 24 563, 64 грн., 30 000 грн., 21.11.2014 року 1 000 грн., 7 772, 90 грн., 28.01.2015 року 71 059, 31 грн., 4 974, 85 грн., 6 133, 45 грн., 09.02.2015 року 17 000 грн., 5 000 грн., 19.02.2015 року 1 745, 66 грн., 29.07.2015 року 1 400 грн., 14.12.2015 року 24 874, 26 грн., 02.02.16 50 000 грн., 08.04.16 р. 75 000 грн.

Про наявність основної заборгованості за договором № 22-13-6пл-стз/88 від 14 лютого 2013 року свідчать надані у справу копії рішень господарського суду Хмельницької області від 2 березня 2016 року у справі № 924/127/16 та від 5 листопада 2015 року у справі № 924/1604/15, якими задоволено позов ДПАТ „НАК „Украгролізинг (Хмельницька філія) до ПП „Нафтостиль лютичів про стягнення боргу.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши додані докази та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір лізингу, визначивши умови, права та обов'язки сторін, які є обов'язковими для них. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про фінансовий лізинг відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Частиною 2 ст. 1 Закону України „Про фінансовий лізинг передбачено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

В силу ст. 806 ЦК за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору передав відповідачу, згідно акту прийому передачі обєкт лізингу, якими є: комбайн ОСОБА_2 Лан „Акрос. Прийняття даного обладнання відповідачем підтверджується його підписом на акті.

Обовязок оплати першого лізингового платежу, згідно п. 4.3. договору виникає у відповідача через шість місяців з дати підписання акту прийому передачі, тобто 27 грудня 2013 року (з урахуванням дати підписання акту). Подальші платежі через кожні шість місяців, що відповідає і графіку платежів (додаток № 2). Розмір платежів встановлюється графіом платежів, який є додатком до договору.

Як вбачається з матеріалів справи (виписки банку), оплати лізингових платежів здійснювались з порушеннями строків їх проведення, а саме:

- відповідач зобовязаний був оплатити до 27.12.2013 року 1 платіж 110 868, 12 грн., до 27.06.2014 року 2 платіж 108 380, 70 грн., до 27.12.2014 року 3 платіж 105 893, 27 грн., до 27.06.2015 року 4 платіж 103 405, 85 грн., до 27.12.2015 року 5 платіж 100 918, 42 грн.

- проте, 1 платіж оплачувався 20.01.14 р. розмірі 76 044, 16 грн., 02.06.14р. в розмірі 19 823, 96 грн., 26.06.2014 року в сумі 15 000 грн.; 2 платіж 04.11.2014 року в розмірі 40 069, 31 грн., 17.11.2014 року в сумі 59 538, 49 грн., 21.11.2014 року в сумі 8 772, 90 грн.; 3 платіж 28.01.2015 року 82 177, 61 грн., 09.02.2015 року 17 000 грн., 13.02.2015 року 5 000 грн., 19.02.2015 року 1 715, 66 грн.; 4 платіж 19.02.15 року 30 грн., 29.07.2015 року 1 400 грн., 14.12.2015 року 24 874, 26 грн., 02.02.2016 року 50 000 грн., 28.03.2016 року 27 101, 59 грн., 5 платіж 28.03.2016 року 22 898, 41 грн., 08.04.2016 року 75 000 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 7.1. договору за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожен календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлені судом факти здійснення платежів з порушенням строків їх проведення та вищевказані норми закону і договору, у відповідача виникли порушення умов договору, що в силу п. 7.1. договору є підставою для нарахування пені (за період прострочення) і в силу ст. 625 ЦК підставою для нарахування інфляційних і річних.

Розмір наведених нарахувань підтверджується розрахунком.

Таким чином, позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "Нафтостиль Летичів" (код реєстрації 34978668, 31500, АДРЕСА_1) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (код реєстрації 30401456, м. Київ, вул. Мечникова, 16а, р / р 1896 в ПАТ "Діамантбанк" у м. Києві, МФО 320854) 38 793, 69 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот дев'яносто три грн. 69 когп.) пені, 17 033, 86 грн. (сімнадцять тисяч тридцять три грн. 86 коп. ) інфляційних, 3 596, 14 грн. (три тисячі п'ятсот дев'яносто шість грн. 14 коп.) 3% річних та 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдетям вісім грн. 00 коп.) судового збору.

Повний текст складено 10 червня 2016 року.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу

3 - відповідачу (31500, Хмельницька область, Летичівський р., АДРЕСА_2)..