ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа № 922/426/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Пелипенко Н.М. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 01-16юр/3214 від 25 квітня 2016 року;

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 209/810/15 від 19 листопада 2015 року;

першої третьої особи - ОСОБА_3, за довіреністю № 08-11/7740/2-15 від 30 грудня 2015 року;

другої третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1404 Х/1-6) на рішення господарського суду Харківської області від 04 травня 2016 року у справі № 922/426/16

за позовом Акціонерної компанії Харківобленерго, м. Харків

до Комунального підприємства Харківводоканал, м. Харків

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Харківська міська рада, м. Харків

2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання енергетики та комунальних послуг, м. Київ

про спонукання до виконання договору

ВСТАНОВИЛА:

АК "Харківобленерго" звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просить зобовязати КП "Харківводоканал" виконати умови договору про постачання електричної енергії від 07 травня 2004 року № 4 належним чином, а саме: шляхом обмеження власного споживання електричної енергії до рівня екологічної броні, або повністю його припинити в разі відсутності такої, з посиланням на п. 2.1 Договору та п. 10.2 п.п.3 "Правил користування електричною енергією", затвердженими Постановою НКРЕ України від 31 липня 1996 року № 28 (зі змінами та доповненнями ), статтю 26 Закону України "Про електроенергетику", судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04 травня 2016 року у справі № 922/426/16 (суддя Лаврова Л.С.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позов у повному обсязі.

Позивач, зокрема, посилається на невірне застосування місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення норм 526, 629 Цивільного кодексу України, положень Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству, є незаконними та необґрунтованими, такими, що можуть порушити права інших осіб та завдати шкоду довкіллю, у разі їх задоволення. Просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення (вх. 5905 від 08.06.2016 р.).

14 червня 2016 року на адресу Харківського апеляційного господарського суду від Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Господарського суду Харківської області від 04 травня 2016 року у цій справі без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення (вх. 6075).

Харківська міська рада, зокрема, посилається на те, що позивач, звертаючись до суду з позовом, фактично вимагає від відповідача самостійно порушити норми законодавства щодо порядку встановлення екологічної броні, взяти на себе за таке порушення відповідальність, що протирічить положенням порядку застосування такої оперативно-господарської санкції, як обмеження електропостачання до рівня екологічної броні, що створить, на думку Харківської міської ради, загрозу виникнення надзвичайних ситуацій природного характеру, враховуючи особливий статус відповідача, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

У призначене судове засідання представник Національної комісії, що здійснює державне регулювання енергетики та комунальних послуг не зявився, в поясненнях до апеляційної скарги просить розглядати справу за його відсутності (вх. 5736 від 06.06.2016 р.). Також зазначає, що повністю підтримує свою позицію у справі, викладену в письмових поясненнях наданих суду першої інстанції, де, зокрема, зазначає, що згідно з положеннями Правил (ПКЕЕ) у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, можуть укласти договір щодо реструктуризації заборгованості.

Колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності належно повідомленого представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання енергетики та комунальних послуг.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, розглянувши справу відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників присутніх осіб, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається із матеріалів справи, 07 травня 2004 року між АК "Харківобленерго" (постачальник) та КП "Харківводоканал" (споживач) укладений договір про постачання електричної енергії №4 (т. 1 а.с. 8-15).

Згідно п.2.2.2 договору постачальник зобов'язується постачати електричну енергію у відповідності з умовами договору.

Відповідно до п.п. 2.3.3, 2.3.4 договору споживач зобов'язується своєчасно проводити оплату за спожиту електричну енергію та виконувати інші умови визначені договором.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01 лютого 2016 року споживач має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 44 774 655,71 грн., який не сплачений відповідачем за період з серпня по грудень 2015 року та за січень 2016 року.

У відповідності до п.п. 2.1 договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), Правилами улаштування електроустановок та іншими нормативними документами.

Положеннями п.п. 3 п. 10.2 Правил (ПКЕЕ) визначено, що за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію споживач електричної енергії зобовязаний обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної бороні або повністю його припинити у разі екологічної броні або відсутності такої.

На підставі положень п.2.1 Договору та п.п. 3 п. 10.2 Правил, враховуючи наявну заборгованість відповідача перед позивачем за отримані послуги, позивач звернувся до господарського суду з позовом про спонукання КП «Харківводоканал» виконати умови договору шляхом обмеження власного споживання електричної енергії до рівня екологічної бороні.

Місцевий господарський суд, з урахуванням всіх обставин справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи особливий статус відповідача, який є підприємством життєзабезпечення і стратегічного призначення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 Порядку обмеження електропостачання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 січня 2004 року №93 енергопостачальники, електропередавальні організації або Держенергонагляд не пізніше ніж за 3 робочі дні до дати обмеження або припинення електропостачання відповідно до своїх функціональних обов'язків надсилають споживачам письмове попередження, в якому зазначаються підстава, дата і час, з якого буде запроваджено обмеження або припинення електропостачання.

Відповідно до пункту 3 Порядку обмеження електропостачання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання споживачі після отримання попередження про обмеження або припинення електропостачання повинні вжити заходів до усунення причин, що викликали необхідність застосування щодо них таких дій. У разі неможливості усунення зазначених причин споживачі зобов'язані після безпечного завершення технологічного процесу виробництва (з використанням технологічної броні електропостачання) здійснити з власних електроустановок обмеження електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю його припинити.

З матеріалів справи свідчить, що 20 та 28 січня 2016 року АК «Харківобленерго» направило листа Управлінню енергетичного комплексу Харківської облдержадміністрації, Департаменту комунального господарства та СБУ у Харківській області, в якому позивач інформує про наявність в КП «Харківводоканал» заборгованості за спожиті послуги у розмірі 473550000,00 грн.; у звязку із наявною заборгованістю, несплатою рахунків та недопуском представників позивача на підприємство відповідача для вибіркового відключення струймоприймачів підприємства відповідно до п. 7.5 Правил користування електричною енергією підприємству відповідача буде припинено електропостачання до рівня екологічної броні (т. 1 а.с. 104,107).

Матеріалами справи підтверджується, що 27 січня 2016 року та 02 лютого 2016 АК «Харківобленерго» направило КП «Харківводоканал» повідомлення про припинення подачі електроенергії (т. 1 а.с. 103,106).

АК «Харківобленерго» складені акти про недопуск персоналу АК «Харківобленерго» до електроустановки споживача КП «Харківводоканал» (т. 1 а.с. 105 ,108).

Відповідно до положень статті 24 Закону України "Про електроенергетику" енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Порядок обмеження електроспоживання споживачеві до рівня екологічної броні або повного припинення їм електропостачання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 26 цього Закону передбачено обов'язок споживача обмежити власне електроспоживання, за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію, до рівня екологічної броні або повністю його припинити в разі відсутності такої та забезпечити безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. В разі перешкоди у доступі зазначених представників до електричних установок споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону.

Статтею 27 названого Закону встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, в тому числі і за порушення правил користування. Національна комісія регулювання електроенергетики України, державні інспектори з експлуатації електричних станцій і мереж, державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії на підставі акта перевірки, оформленого в установленому порядку, за наявності порушень, передбачених цією статтею, видають у межах своєї компетенції суб'єктам господарської діяльності постанови про накладення штрафів за встановленою формою.

Згідно ч. 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як вже зазначалось вище в цій постанові, енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні .

Таким чином, як випливає із приписів даної правової норми, у випадку порушення споживачем права енергопостачальника щодо розрахунку за поставлену електроенергію енергопостачальник має право здійснити свій захист шляхом обмеження електропостачання споживача до рівня екологічної броні або припинити повністю електропостачання споживачу.

Проте, як вже було зазначено, позивач звернувся до суду за захистом свого права шляхом зобов'язання відповідача обмежити своє енергоспоживання до рівня екологічної броні електропостачання.

Згідно ч. 2 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі.

Присудження до виконання обов'язку в натурі є шляхом захисту господарського права, який полягає у примусовому зобов'язанні вчинити дію або утриматися від дії, незалежно від застосування інших заходів впливу. У судовій практиці зазначений шлях захисту реалізується через позови про присудження, рішення за яким можуть виконуватися у примусовому порядку. Виконання такого судового рішення покладається на Державну виконавчу службу у порядку, який передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Проте, як вже було зазначено, спеціальним актом законодавства, а саме: Законом України "Про електроенергетику" встановлено право енергопостачальника самостійно обмежити електроспоживання споживача до рівня екологічної броні електропостачання, що і є встановленим законом шляхом захисту права енергопостачальника від неправомірних дій боржника.

Крім того слід зазначити, що відповідно до ч. 3 п. 6.9 Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ) обсяг електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні визначається відповідно до даних акту екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача.

Наявні в матеріалах справи акти (т. 1 а.с. 58-69) складені лише щодо трьох обєктів КП «Харківводоканал»: КБО «Диканівський» ДОС, КБО «Безлюдівський» та КБО «Диканівський ГНС», а як свідчить із позову, вимоги позивача звернені до необмеженого кола обєктів КП «Харківводоканал».

При цьому, за загальними нормами чинного законодавства, подаючи позовну заяву, позивач повинен конкретизувати свої вимоги та вказати спосіб захисту свого немайнового або майнового права та інтересу за захистом якого особа звернулася до суду.

До того ж, як повідомила Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в листі № 03/10-1570 від 23 березня 2016 року, електропередавальна організація має всі законні підстави для обмеження/припинення електропостачання обєктів споживачів відповідно до нормативних документів в галузі електроенергетики, за виключенням комплексів біологічної очистки «Безлюдівський» та «Диканівський» (т. 1 а.с. 165-167).

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача у звязку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю і відсутністю фактів, які б свідчили про те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Надаючи правову оцінку всім обставинам справи у їх сукупності, що відповідає приписам частин 1, 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, за якими, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу та не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, колегія суддів, беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 04 травня 2016 року у справі № 922/426/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 21.06.2016р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Хачатрян В.С.