КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 910/1728/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Прилепа Г.В. довіреність № 1029 від 17.07.15

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07 квітня 2016 року

у справі № 910/1728/16 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Державного підприємства "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв"

до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк"

про зобов'язання здійснити переказ коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про зобов'язання ПАТ "Український інноваційний банк" здійснити переказ грошових коштів згідно за платіжними дорученнями № 1385 від 15.12.2015 р. на суму 240 996,42 грн., № 1386 від 15.12.2015 р. на суму 200 894,74 грн., № 1387 від 15.12.2015 р. на суму 106 110,79 грн., № 1388 від 15.12.2015 р. на суму 232 161,40 грн. (а.с.3-7).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору банківського рахунку № 0039 від 04.07.2013 р. в частині своєчасного здійснення розрахунково-касових операцій за платіжними дорученнями № 1385, № 1386, № 1387, № 1388 від 15.12.2015 р. на загальну суму 780 163,35 грн., внаслідок чого ДП "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" було позбавлене можливості перерахувати кошти за призначенням платежу.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/1728/16 від 07 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 150-154).

21 квітня 2016 року Державне підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 07 квітня 2016 року у справі №910/1728/16, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07 квітня 2016 року у справі №910/1728/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 травня 2016 року апеляційна скарга Державного підприємства "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/1728/16 від 07 квітня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Рудченка С.Г.

12 травня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/1728/16 від 07 квітня 2016 року прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В., справу призначено до розгляду на 07 червня 2016 року.

У судовому засіданні 07 червня 2016 року представник Державного підприємства "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" надав суду пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник ПАТ "Український інноваційний банк" у судове засідання 07 червня 2016 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 650 (а.с. 167).

Враховуючи ту обставину, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представника відповідача не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

04 липня 2013 року між Державним підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" (далі - позивач, клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (далі - відповідач, банк) був укладений Договір банківського рахунку № 0039 (далі - Договір) (а.с. 8-11).

Відповідно до п.1.1. Договору банк відкриває клієнту рахунок та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок № 0039, в національній валюті України/іноземній валюті, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно з заявою клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.2 Договору банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду нормативно-правовими актами та цим договором, а клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта згідно тарифів банку, які встановлюються банком.

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 Договору клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своїх рахунках, за винятком випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Отримувати готівкою грошові кошти в національній та іноземній валютах в межах заявленої суми.

Банк, в свою чергу, бере на себе зобов'язання, зокрема, своєчасно виконувати розрахунково-касові операції згідно з вимогами чинного законодавства. Здійснювати прийом та видачу готівкових коштів згідно з вимогами чинного законодавства. Згідно з заявою клієнта надавати письмові виписки за рахунками, в т.ч. на паперових носіях (п.п. 2.3.2, 2.3.4, 2.3.5 Договору).

Відповідно до п.п 6.1, 6.3 Договору він набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом необмеженого строку. Дія цього договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта заяви про закриття рахунку. Банк має право припинити дію цього договору в односторонньому порядку та закрити рахунок у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також у разі відсутності операцій за рахунок впродовж одного року.

04 липня 2013 року між сторонами був укладений Додатковий договір про обслуговування рахунку позивача за допомогою системи "Клієнт-банк", відповідно до якого банк зобов'язується забезпечити оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією за допомогою системи "Клієнт-Банк" (п. 1.1 додаткового договору) (а.с. 12-14).

Пунктом 1.2. Додаткового договору передбачено, що під час здійснення розрахунків за допомогою системи "Клієнт-банк" застосовуються електронні розрахункові документи.

15 грудня 2015 року позивач подав на виконання відповідачу платіжні доручення № 1385, № 1386, № 1387, № 1388 на суму 780 163,35 грн. (а.с. 22-25), однак банк вказані розрахункові операції згідно з наданими платіжними дорученнями не провів, хоча залишок коштів ДП "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" дозволяв це зробити, оскільки на рахунку позивача перебувала сума 850 951,18 грн., що підтверджується випискою зі вказаного рахунку станом на дату подання зазначених платіжних доручень (а.с. 26).

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня. Банк і клієнт мають право, ураховуючи встановлені законодавством строки проведення переказу, передбачити в договорі банківського рахунку інші строки виконання розрахункових документів клієнта. Порядок виконання таких документів визначається договором між банком і клієнтом та внутрішніми правилами банку.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Разом з тим, , відповідно до постанови Національного Банку України від 24 грудня 2015 року № 934 "Про віднесення ПАТ "Український інноваційний банк" до категорії неплатоспроможних банків", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 239 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 25.12.2015 р. по 24.03.2016 р. (а.с. 89).

22 березня 2016 року Постановою Правління Національного банку України № 180 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача (а.с. 105), в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 22.03.2016 р. № 385 "Про початок здійснення процедури ліквідації відповідача, та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію"(а.с. 106).

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою і не потребує доказуванню.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Таким чином, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена процедура тимчасової адміністрації або ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Частиною 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено порядок здійснення уповноваженою особою Фонду заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, якою передбачено, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів для затвердження виконавчою дирекцією Фонду.

Разом із цим, указаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником та у період запровадження у банку процедури тимчасової адміністрації чи ліквідації, виконання розрахунково-касових операцій банком обмежується положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказану позицію викладено у постанові Верховного суду України від 25.03.2015 р. у справі № 3-24гс15.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20.01.2016 р. у справі № 6-2001цс/15, введення тимчасової адміністрації в банку на час винесення рішення судом першої інстанції унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду України, у цьому питанні важливе значення має становище банку, в якому він перебуває на час розгляду господарської справи, а тому доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернувся з платіжними дорученнями до відповідача до введення в ПАТ "Український інноваційний банк" тимчасової адміністрації є безпідставними.

Відтак, із огляду на вищевикладене та оскільки на час звернення з позовом у даній справі в ПАТ "Український інноваційний банк" було запроваджено тимчасову адміністрацію, а станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції введено процедуру ліквідації відповідача, колегія суддів визнає вірними висновки суду першої інстанції про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07 квітня 2016 року у справі №910/1728/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Державного підприємства "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" на рішення Господарського суду міста Києва від 07 квітня 2016 року у справі №910/1728/16 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" на рішення Господарського суду міста Києва від 07 квітня 2016 року у справі №910/1728/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07 квітня 2016 року у справі №910/1728/16 залишити без змін.

3. Справу №910/1728/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко