УХВАЛА

про порушення провадження у справі

16 червня 2016 року Справа № 913/727/16

Провадження №6/913/727/16

Суддя господарського суду Луганської області Василенко Т.А., розглянувши матеріали за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

м. Брянка Луганської області,

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного не стандартизованого обладнання", м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 320 547 грн. 80 коп.

встановив:

Обставини справи: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з наступними вимогами:

- стягнути з ТДВ "Сєвєродонецький завод хімічного не стандартизованого обладнання" заборгованісті в розмірі 320 547 грн. 80 коп., в тому числі: заборгованість за договорами №5 від 25.07.2013 та №1 від 03.01.2014 в розмірі 140 600 грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 99 751 грн. 86 коп., 3% річних в розмірі 8 550 грн. 30 коп., пеня в розмірі 71 645 грн. 64 коп.;

- накласти арешт на рахунок ТДВ "Сєвєродонецький завод хімічного не стандартизованого обладнання" в межах боргу - 320 547 грн. 80 коп.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 65 ГПК України питання про вжиття заходів до забезпечення позову суд вирішує при підготовці справи до розгляду.

Відповідно до абз. 2 п.2 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" ( далі - Постанова ВГСУ № 16) питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом без проведення окремого судового засідання.

Господарський суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, не знайшов підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на грошові суми, що належать відповідачу.

У вирішенні питання про забезпечення позову (ст.66 ГПК України), господарський суд враховує, серед іншого, адекватність заходу до забезпечення позову, тобто наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" ( далі - Постанова ВГСУ № 16).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не знаходить підстав вживати неадекватні заходи його забезпечення, як заявлено позивачем (заборона вчиняти певні дії відповідачу та іншим особам).

Забезпечення позову шляхом арешту грошових коштів відповідача є адекватним заходом за позовом про їх стягнення.

Однак, адекватність заходу до забезпечення позову не є достатнім критерієм для його вжиття судом, оскільки у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд повинен забезпечити збалансованість інтересів обох сторін спору та не допустити порушення вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Господарський суд не знаходить підстав на цій стадії судового процесу накладати арешт на кошти відповідача в сумі 320 547, 80 грн., які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, оскільки критерієм будь-якого заходу забезпечення позову є законність вимог позивача, яка встановлюється судом за результатами повного, всебічного та об'єктивного встановлення всіх обставин справи у сукупності

Окрім того, як роз'яснено у м п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами, внесеними відповідно до Постанови ВСУ №2 від 12.06.2009), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача.

Однак позивач не подав жодного доказу на підтвердження доводів про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову зі сторони відповідача.

Відповідно, підстави для забезпечення позову станом на 26.05.2016року судом не встановлені.

У п. 4 Постанови ВГСУ № 16 роз'яснено, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК України) ( п.12. Постанови ВГСУ від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

У п. 6 Постанови ВГСУ № 6 роз'яснено наступне: статтею 106 ГПК України передбачено можливість оскарження ухвал про забезпечення позову, скасування забезпечення позову. Відтак ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову або в задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову оскарженню не підлягають.

Разом з тим, у Рішенні КСУ від 28 квітня 2010 року N 12-рп/2010 у справі N 1-30/2010 ( справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) роз'яснено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України стосовно можливості апеляційного оскарження ухвал суду щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України необхідно розуміти як такі, що передбачають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і ухвали про відмову в забезпеченні позову і скасуванні забезпечення позову.

Відповідно, статті 67 та 106 ГПК України стосовно можливості апеляційного оскарження ухвал суду про відмову в забезпеченні позову не можуть суперечити положенням пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Порушити провадження у справі та прийняти заяву до розгляду.

2.Розгляд справи призначити на 04 липня 2016 року о 10 годині 00 хвилин.

3. Судове засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Луганської області за адресою: м. Харків, пр-т. Науки, 5, в каб. № 204 /суддя Василенко Т.А./.

4. Зобов'язати позивача надати:

- заперечення на відзив відповідача, документальне підтвердження і нормативне обґрунтування заперечень;

- детальний розрахунок інфляційних нарахувань по простроченому основному боргу за договором №5 від 25.07.2013, з урахуванням вимог абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь - який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція);

- належний розрахунок 3% річних за договором №5 від 25.07.2013;

- належний розрахунок пені за договором №5 від 25.07.2013, з урахуванням ст. 232 Господарського кодексу України;

- детальний розрахунок інфляційних нарахувань по простроченому основному боргу за договором №1 від 03.01.2014, з урахуванням вимог абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь - який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція);

- належний розрахунок 3% річних за договором №1 від 03.01.2014;

- належний розрахунок пені за договором №5 від 03.01.2014, з урахуванням ст. 232 Господарського кодексу України;

- оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви, для огляду в судовому засіданні;

- договір №5 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо - обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах від 25.07.2013 та всі додатки до нього, які є його невід'ємною частиною - оригінали - для огляду в судовому засіданні, належним чином завірені копії - до справи;

- договір №1 про надання послуг про здійснення регулярних перевезень працівників підприємства за маршрутом м. Брянка - м. Сєвєродонецьк від 03.01.2014 та всі додатки до нього, які є його невід'ємною частиною - оригінали - для огляду в судовому засіданні, належним чином завірені копії - до справи;

- чітко визначити строк дії договору №5 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо - обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах від 25.07.2013;

- при наявності докази часткового/повного/ погашення заявленої до стягнення суми позову (банківські виписки), належним чином засвідчені копії - до справи, оригінали - для огляду у судове засідання;.

5. Зобов'язати відповідача надати:

- документи на підтвердження правового статусу (свідоцтво про державну реєстрацію, Статут, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), належним чином засвідчені копії - до справи, оригінали - для огляду в судовому засіданні;

- письмовий відзив на позовну заяву, докази його надсилання позивачу, документальне підтвердження та нормативне обґрунтування викладених у ньому доводів по суті спору;

- договір №5 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо - обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах від 25.07.2013 та всі додатки до нього, які є його невід'ємною частиною - оригінали - для огляду в судовому засіданні, належним чином завірені копії - до справи;

- договір №1 про надання послуг про здійснення регулярних перевезень працівників підприємства за маршрутом м. Брянка - м. Сєвєродонецьк від 03.01.2014 та всі додатки до нього, які є його невід'ємною частиною - оригінали - для огляду в судовому засіданні, належним чином завірені копії - до справи;

- детальний та обґрунтований контррозрахунок при наявності заперечень щодо заявленої суми позову окремо за кожною вимогою;

- у разі часткового/повного/ погашення заявленої до стягнення суми позову оригінали відповідних платіжних документів (банківські виписки тощо) для огляду у судове засідання, належні чином засвідчені копії до справи.

Явка у судове засідання повноважних та компетентних представників учасників процесу - на їх розсуд.

Не з'явлення повноважних та компетентних представників учасників процесу у судове засідання Господарського суду Луганської області не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суддя Т.А.Василенко