РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016Справа №910/5028/16

За позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

До Моторного (транспортного) страхового бюро України

Про стягнення 15956,96 грн. в порядку регресу

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 15956,96 грн. в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт». Оскільки приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» визнане банкрутом, обов'язок з відшкодування шкоди, в силу пункту ґ ст. 41.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладається на Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Суд своєю ухвалою від 23.03.2016 порушив провадження у справі № 910/5028/16.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Проте в усних поясненнях проти задоволення позову заперечив зазначивши, що позивач не скористався правом звернення в процедурі банкрутства.

Позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

28.07.2012 приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) уклали договір страхування транспортних засобів АМ.048081 (далі - Договір-1), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіля Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1.

09.07.2013 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля Mercedes-Benz ML 350, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.09.2013 особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій ОСОБА_2, який керував автомобілем Mercedes-Benz ML 350, державний номер НОМЕР_2.

Майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією автомобіля Mercedes-Benz ML 350, державний номер НОМЕР_2, застраховані приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» за полісом № АВ/9782978 (далі Договір-2). Умовами Договору-2 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 грн., франшиза становить 500 грн.

Зазначена подія, відповідно до норм чинного законодавства України, була визнана страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт від 12.08.2013, за яким до виплати підлягає 16456,96 грн..

Платіжним дорученням № 15112 від 14.08.2013 страхувальнику виплачені 16456,96 грн. страхового відшкодування.

Виходячи з положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" страховик отримує право вимоги потерпілої особи, яке може бути реалізовано шляхом подання відповідного позову після виплати останній страхового відшкодування, і не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування (постанова Верховного суду України від 28.08.2012 N 23/279).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 15956,96 грн. (16456,96-500).

Вирішуючи питання про стягнення 15956,96 грн. з Моторного (транспортного) страхового бюро України суд виходить з такого.

Господарський суд міста Києва своєю ухвалою від 18.11.2013 порушив справу № 910/20063/13 про банкрутство приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт».

Відповідно до ст. 20.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

За п. «ґ» ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, саме встановлення факту недостатності коштів страхової компанії - учасника МТСБУ для задоволення вимог кредиторів та визнання його банкрутом та/або ліквідація є підставою для здійснення виплат МТСБУ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон) банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Наслідки визнання боржника банкрутом визначено ст. 38 Закону, пунктами 2 та 9 ч. 1 якої, зокрема, встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав, а виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених розділом 3 Закону «Ліквідаційна процедура».

В силу положень ч.ч. 1 та 2 ст. 41 Закону задоволення вимог кредиторів боржника забезпечує ліквідатор у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема такі повноваження:

- приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;

- пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Законом. У даному разі, у порядку черговості передбаченої ч. 9 ст. 87 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника у будь-який час до закінчення ліквідаційної процедури має право одночасно задовольнити усі вимоги конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів або надати боржнику грошові кошти, достатні для задоволення всіх вимог кредиторів, у порядку та на умовах, передбачених ст. 31 цього Закону.

Відповідно до ст. 46 вказаного Закону після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого, зокрема, додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

Правовий аналіз наведених вище положень Закону свідчить про те, що факт відсутності майнових активів у визнаного банкрутом боржника та неможливість у зв'язку із цим здійснити розрахунок за його зобов'язаннями може підтверджуватись затвердженими ухвалою господарського суду звітом ліквідатора і ліквідаційним балансом, складеними за результатами проведення комплексу дій щодо пошуку, інвентаризації, оцінки майна боржника та задоволення вимог кредиторів в порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України №910/28653/14 від 11.08.2015, №910/5935/15-г від 22.07.2015, №910/5931/15-г від 11.08.2015, №910/5930/15-г від 29.07.2015.

Господарський суд міста Києва своєю ухвалою від 06.10.2015 у справі № 910/20063/13 затвердив реєстр вимог кредиторів станом на 06.10.2015 в запропонованій редакції ліквідатора боржника, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс станом на 06.10.2015; ліквідував банкрута - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», як юридичну особу у зв'язку з банкрутством; припинив провадження у справі №910/20063/13. За змістом даної ухвали вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру кредиторів, не задоволені у зв'язку з тим, що ліквідатором не виявлено достатньо майнових активів, що підлягають включенню до ліквідмаси для погашення кредиторських вимог.

Таким чином, факт відсутності майнових активів у визнаного банкрутом страховика - ПАТ «СК «Лафорт» підтверджується затвердженими ухвалою господарського суду звітом ліквідатора і ліквідаційним балансом товариства.

Заперечення відповідача щодо необхідності розгляду даної справи у межах справи про банкрутство та в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» судом не береться до уваги, оскільки позов заявлений не до боржника (банкрута), а отже має розглядатися в загальному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02154, код 21647131) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (вул. Артема, 40, м. Київ, 04053, код 20782312) 15956,96 грн., 1378,00 грн. судового збору.

Рішення підписано 08.06.2016

Суддя С. А. Ковтун