Господарський суд Чернігівської області
======================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 червня 2016 року Справа № 927/473/16

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут

14021, вул. Любецька,68, м.Чернігів;

до відповідача: Будинкоуправління №1 Остерської квартирно-

експлуатаційної частини району

17024, вул. Ювілейна,3, смт.Десна, Козелецького р-ну, Чернігівської обл.;

про стягнення 651904,21грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1О.( довіреність № 1/253 від 29.01.2016) - представник;

від відповідача: ОСОБА_2-диреткор; ОСОБА_3 (довіреність №312 від 14.12.2015)-представник; ;

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Будинкоуправління №1 Остерської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення 651904,21грн., з яких 536268,70грн. основного боргу, 97490,77грн. пені, 6647,09грн. 3% річних, 11497,65грн. інфляційних, відповідно до договору № 2015/ТП-ВЖ-Н20014 від 04.11.2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором №2015/ТП-ВЖ-Н20014 від 04.11.2015, а саме несплатою за отриманий природний газ на суму 536268,70грн. за період з липня 2015року по грудень 2015року.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 19.05.2016 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 02.06.2016, після чого розгляд справи відкладався до 09.06.2016 та оголошувалась перерва до 14.06.2016 відповідно до ст.77 ГПК України.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 09.06.2016.

02.06.2016 від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог у звязку зі сплатою відповідачем після порушення провадження у справі 42426,41грн., у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 493842,29грн. основного боргу, 97490,77грн. пені, 6647,09грн. 3%річних та 11497,65грн. інфляційних.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи положення ст.22 ГПК України, суд приймає заяву позивача та розглядає спір виходячи з суми позову 609477,80грн.

Відповідач надав суду відзив на позов в якому він проти позову заперечує повністю, зазначаючи що заборгованість за листопад-грудень 2015року ним сплачена повністю та просить суд відмовити задоволенні позову.

14.06.2016 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для отримання відповідачем відповіді від Премєр міністра України.

Представник позивача заперечив проти клопотання.

Суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача.

14.06.2016 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в даній заяві позивач зазначає, що просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з липня по грудень 2015 року, а також зазначає, що всі оплати, що здійснені відповідачем, були зараховані позивачем в рахунок поточної заборгованості, відповідно до п.4.8. договору. Позивачем прикладено до заяви копії актів приймання-передачі природного газу за липень - жовтень 2015року.

В судовому засіданні 14.06.2016 від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру пені, 3%річних та інфляційних до мінімального розміру.

В обґрунтування заяви представник відповідача надала усні пояснення та зазначила, що споживачами природного газу є населення, що спожило газ понад норми, встановлені постановою КМУ, а відповідач був змушений сплачувати різницю.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

04.11.2015 між ТОВ Чернігівгаз Збут та Будинкоуправління №1 Остерської квартирно-експлуатаційної частини району укладено типовий договір на постачання природного газу бюджетним організаціям за регульованим тарифом №2015/ТП-ВЖ-Н20014

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник постачає споживачу природний газ в обсягах і в порядку, передбачених договором для забезпечення виключно потреб побутових Споживачів відомчого житлового фонду Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

За юридичною природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до п.2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1.2. Договору сторони погодили, що передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживчого обладнання визначається сторонами в Додатку № 1 до Договору.

У відповідності до п. 3.1. Договору, Договірні обсяги постачання газу Споживачеві наводяться у Додатку 3 до Договору.

З нього вбачається, що Постачальник здійснює протягом 2015 року постачання природного газу Споживачу для власного споживання в обсязі 272,496 тис. куб.м., по місяцях та кварталах: липень - 35,040тис. куб. м, серпень 35,263тис. куб. м, вересень 38,548тис. куб. м., жовтень 53,645тис. куб. м., листопад - 55,00 тис. куб. м, грудень 55,00 тис. куб. м.

На виконання умов Договору, позивач зазначає, що поставляв відповідачу газ у листопаді-грудні 2015року.

Згідно п.п. 3.6, 3.9 Договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання - передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого газу за розрахунковий період складеного Споживачем та Газорозподільним/газотранспортним підприємством відповідно до пункту 2.5. Договору; акти приймання передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Згідно п. 4.5 Договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору. Загальна сума договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу.

На виконання умов Договору сторони склали акти приймання-передачі природного газу, які підписані повноважним представниками позивача та відповідача та скріплені їх печатками. Відповідно до наданих актів встановлено наступне: відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00005575 природного газу у листопаді 2015 року відповідачем спожито 2,073 тис.м.куб. газу на суму 7462,81грн., відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00005574 природного газу у листопаді 2015 року відповідачем спожито 40,152тис.м.куб. газу на суму 288612,57грн., відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00007583 природного газу у грудні 2015 року відповідачем спожито 45,545тис.м.куб. газу на суму 327377,47грн., відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00007584 природного газу у грудні 2015 року відповідачем спожито 1,358тис.м.куб. газу на суму 4888,80грн., відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00000500 природного газу у липні 2015 року відповідачем спожито 34,631тис.м.куб. газу на суму 248297,62грн., відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00005575 природного газу у липні 2015 року відповідачем спожито 0,409 тис.м.куб. газу на суму 2939,90грн., відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00000996 природного газу у серпні 2015 року відповідачем спожито 0,344 тис.м.куб. газу на суму 2472,67грн., відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00000996 природного газу у серпні 2015 року відповідачем спожито 34,919тис.м.куб. газу на суму 250997,77грн., відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00002505 природного газу у вересні 2015 року відповідачем спожито 38,548тис.м.куб. газу на суму 277093,03грн., відповідно акту приймання-передачі №ЧРЗ00002734 природного газу у листопаді 2015 року відповідачем спожито 53,645тис.м.куб. газу на суму 385600,28грн.

Як встановлено судом, позивачем передано відповідачу у липні-грудні 2015року 251,624тис.куб.м. природного газу загальною вартістю 1796360,92грн..

Отже, позивач взяті на себе зобовязання щодо постачання природного газу виконав повністю.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до п.4.6. Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем на умовах щомісячної оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного Додатком 3 до Договору, протягом місяця постачання, остаточний розрахунок здійснюється до 10 числа місяця наступного за звітним, крім оплати вартості послуг з постачання субєктами господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних котелень, установлених на дахові та прибудованих.

Відповідно до п. 4.8 Договору, сторони погодили, що у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості послуг з постачання газу сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством укладають графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості позивач має право грошові кошти, отримані від відповідача за газ в поточному розрахунковому періоді, зараховувати в рахунок погашення існуючої заборгованості відповідача відповідно до черговості її виникнення.

З порушенням встановлених строків оплати, відповідач частково розрахувався за поставлений природний газ у спірному періоді, що підтверджується банківськими виписками: від 30.11.2015 на суму 50144,35грн., від 22.12.2015 на суму 152000,00 грн., від 25.12.2015 на суму 82620,79грн., від 31.12.2015 на суму 21596,62грн. та 9000,00грн., від 09.02.2016 на суму 15000грн., від 23.02.2016 на суму 154844,23грн., від 26.02.2016 на суму 253648,97грн., від 18.03.2016 на суму 100000,00 грн., від 22.03.2016 на суму 156681,74грн., від 21.04.2016 на суму 75584,52грн., від 23.03.2016 на суму 42426,41грн. (після порушення провадження у справі).

Як зазначає позивач, ним було зараховані оплати відповідача в рахунок погашення існуючої заборгованості, згідно до п.4.8. Договору.

Отже, відповідач частково оплатив заборгованість перед позивачем всього на суму 1302520,63грн.

Станом на час вирішення спору заборгованість перед позивачем становить 493842,29грн., яка документально підтверджена, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 493842,29 грн. з основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2.2. Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 02.02.2015 по 28.04.2016 в сумі 97490,77грн.

Суд зазначає, що враховуючи строк оплати заборгованості до 10 числа місяця наступного за звітним (п.4.6. Договору), пеня, 3% річних та інфляційні мають нараховуватись з 11 числа місяця, наступного за звітним.

За перерахунком суду пеня має нараховуватись за період з 10.12.2015 по 28.04.2016 та складає 90009,26грн..

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до мінімального розміру.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача.

Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню. Згідно до п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В обгрунтування своєї заяви представник відповідача зазначає наступне:

- Відповідач отримував газ виключно на потреби населення, зокрема: військовослужбовців, що проживають в 1924 квартирах не обладнаних лічильниками. Облік споживання природного газу населенням здійснювався розрахунковим способом відповідно до норм споживання природного газу на одну людину на місяць, що визначались постановою Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015. Разом з тим, облік використаного газу відповідачем здійснюється на підставі загального лічильнику. Відповідач не здійснював споживання природного газу для власних потреб;

- Виходячи з викладеного та враховуючи той факт, що норми споживання природного газу для населення були зменшені вдвічі, а заборгованість відповідача перед позивачем - це кількість спожитого природного газу споживачами понад встановлені норми, що визначені вище зазначеною постановою Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015, а відтак у нього відсутня вина з виникнення заборгованості за спожитий природний газ.

Так, господарський суд зазначає, що враховуючи часткову оплату відповідачем суми основної заборгованості, на підставі ст.83 ГПК України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідав та зменшити розмір пені до 900,00грн..

В стягненні іншої частини пені, нарахованої позивачем, слід відмовити.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 02.02.2015 по 28.04.2016 в сумі 6647,09грн. та інфляційних за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 в сумі 11497,65грн.

За перерахунком суду 3% річних мають нараховуватись з 10.12.2015 по 28.04.2016 та складають 6178,95грн., а тому такі вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача.

За перерахунком суду інфляційні за період з 10.12.2015 по 31.03.2016 складають 11172,63грн. і вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача.

В іншій частині 3% річних та інфляційних, заявлених до стягнення позивачем, слід відмовити.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9018,05грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Будинкоуправління №1 Остерської квартирно-експлуатаціної частини району (17024, вул. Ювілейна,3, смт.Десна, Козелецького р-ну,Чернігівської обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (14021, вул. Любецька, 68, м.Чернігів, відомості про рахунки відсутні, ) 493842,29грн. основної заборгованості, 900,00грн. пені, 6178,95грн. 3%річних, 11172,63грн. інфляційних, а всього 512093,87грн., а також 9018,05грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 15 червня 2016 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна