ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р. Справа №922/1099/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Медуниця О.Є., суддя Сіверін В.І.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників:

позивача - Танчак Н.В., за довіреністю №38-2072/470 від 10.05.2012 року;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Харків, (вх.№1579Х/1-40) на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2016 року по справі №922/1099/16,

за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», м.Харків,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Харків,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.05.2016 року по справі №922/1099/16 (суддя Лаврова Л.С.) заяву про виправлення описки задоволено.

Внесено виправлення до резолютивної частини рішення від 27.04.2016 року у справі за №922/1099/16 та викладено її у наступній редакції, а саме:

«Позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м.Харків, вул.Мефодіївська,11 р/р 2313 в ФХОУ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ) суму основного боргу 13646,87 грн., інфляційні втрати 1779,12 грн., 3% річних - 459,83 грн., пені 187,69 грн. та судовий збір 1378,00 грн. перерахувати на р/рахунок 13 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823 ».

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2015 року та прийняти нову, якою заяву КП «Харківські теплові мережі» про виправлення описки задовольнити частково і викласти резолютивну частину ухвали в редакції, яка наведена в тексті апеляційної скарги, а саме:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м.Харків, вул.Мефодіївська,11 р/р 13 у ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ) суму основного боргу 13646,87 грн., інфляційні втрати 1779,12 грн., 3% річних - 459,83 грн., пені 187,69 грн. та судовий збір 1378,00 грн.

В іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.04.2016 року».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.06.2016 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Свою позицію по справі скаржник обґрунтовує тим, що позивач подав заяву про виправлення описки, в якій просив вказати нові реквізити для сплати боргу, однак у рішенні (до внесення виправлень) були вказані реквізити із позовної заяви. Те, що реквізити, які КП «Харківські теплові мережі» вказало у позовній заяві їх не влаштовують не є підставою для внесення виправлень у рішення суду. Апелянт наполягає на тому, що суд зачепив суть рішення вказавши інші банківські реквізити, чим порушив вимоги ч.1 ст. 89 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт зазначає, що суд протиправно видав наказ на виконання ухвали. При цьому, суд фактично видав два накази, один на виконання рішення, другий на виконання ухвали суду.

Крім того, скаржник вказує, що оскаржувану ухвалу було винесено без його участі, тобто не повідомлено належним чином про час і місце розгляду справи, що свідчить про порушення прав сторони і є безумовною підставою для скасування такої ухвали.

До початку судового засідання 13.06.2016 року від апелянта через канцелярію суду надійшло клопотання (вх.№6009), в якому просить проводити апеляційний розгляд справи №922/1099/16 за його відсутності та не відкладати розгляд справи.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Представник позивача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні 13.06.2016 року пояснив, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, без порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до ст. 89 Господарського процесуального кодексу України, суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєї ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

У пункті 17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №6 «Про судове рішення» визначено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто виникли у виготовленні тексту рішення).

Таким чином, під описками слід розуміти неправильне написання слів, прізвищ, імен, назв тощо. Отже, виправлення допущених у рішенні, ухвалі, описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть рішення, ухвали.

При прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначив, що ним помилково у резолютивній частині вказано невірне найменування відповідача і вказане підлягає виправленню.

Щодо зазначення реквізитів стягувача, то місцевий господарський суд вказав, що банківські реквізити у справі №922/1099/16 були взяті з позовної заяви, яка була підготовлена позивачем та надійшла до канцелярії суду за вх.№1099/16 від 05.04.2016 року. Тобто, зазначення судом у резолютивній частині рішення невірних реквізитів було наслідком помилки позивача.

У той час, колегія суддів враховує те, що господарські суди у рішеннях зі спорів, пов'язаних із стягненням грошових сум повинні зазначати, зокрема, дані, визначені в пункті 3 частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №6 «Про судове рішення»).

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

При цьому, зазначення рахунків стягувача та боржника є обов'язковою умовою для резолютивної частини судового рішення.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала суду від 24.05.2016 року не змінює по суті рішення суду від 27.04.2016 року, а лише усуває недолік щодо зазначення невірних реквізитів та допущену судом описку щодо найменування відповідача. Господарським судом Харківської області в повній мірі дотримано вимоги ст. 89 Господарського процесуального кодексу України та винесено ухвалу, якою виправлено допущену описку та усунуто недолік.

Щодо посилань скаржника на те, що оскаржувану ухвалу винесено без його участі, тобто не повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи і є порушенням його прав та слугує безумовною підставою для скасування такої ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд Харківської області ухвалою від 18.05.2016 року прийняв до розгляду заяву про виправлення описки у справі та призначив її до розгляду на 24.15.2016 року.

Вказана ухвала була направлена рекомендованим листом на адреси сторін 18.05.2016 року за вих.№013082, що підтверджується відтиском штампу відділу документального забезпечення суду.

Направлена на адресу відповідача ухвала суду від 18.05.2016 року повернута на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вирішення питань, пов'язаних з виправленням описок чи арифметичних помилок, не потребує обов'язкового розгляду в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідні процесуальні дії оформлюються ухвалами, які надсилаються учасникам судового процесу у встановленому законом порядку (п. 17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №6 «Про судове рішення»).

Таким чином, посилання відповідача на порушення судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права у вигляді не повідомлення його належним чином про час та місце судового засідання колегія суддів відхиляє.

Щодо посилань апелянта на те, що суд протиправно видав наказ на виконання ухвали і фактично видав два накази, один на виконання рішення, другий на виконання ухвали суду, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з заявою про виправлення описки повернув оригінал наказу суду, який видавався на виконання рішення суду. У зв'язку з виправленням описки в рішенні суду, що оформлюється відповідною ухвалою, місцевий господарський суд правомірно у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України видав наказ на примусове виконання рішення з урахуванням виправлень, які в нього були внесенні оскаржуваною ухвалою.

Колегія суддів зазначає, що доводи скаржника про правомірність або неправомірність видачі наказу, а також вірності його оформлення не можуть бути наразі підставою для скасування ухвали суду про виправлення описки суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача у зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 24.05.2016 року по справі №922/1099/16 має бути залишена без змін.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.06.2016 року було відстрочено відповідачу (апелянту по справі) сплату судового збору за подання апеляційної скарги до моменту вирішення апеляційної скарги по суті.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» №7 від 17.05.2011 року, у випадку несплати судового збору у встановленому законом розмірі суд стягує недоплачену суму збору за результатами апеляційного провадження.

Оскільки, станом на момент вирішення по суті апеляційної скарги, апелянтом судовий збір не сплачено, то у зв'язку із закінченням апеляційного провадження, враховуючи надані суду апеляційної інстанції повноваження, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (апелянт у справі) на користь державного бюджету України судового збору за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 89, 91, 99, 101, 102, ч. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 24.05.2016 року по справі №922/1099/16 залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м.Харкова Харківської області, код 37999654, МФО 851011, рахунок отримувача - 2003, код класифікації доходів бюджету - 22030001 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)») 1378,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 14 червня 2016 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Сіверін В.І.