номер провадження справи 5/42/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 Справа № 908/1454/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ПОЛІСБУД (04114, м. Київ, вул.Автозаводська, буд. 83)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод гумово - технічних виробів (69063, м. Запоріжжя, вул. Чапаєва, буд. 16)

про стягнення 4 000,00 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 15.02.2016

СУТНІСТЬ СПОРУ:

26.05.2016 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ПОЛІСБУД до Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод гумово - технічних виробів про стягнення 4 000,00 грн.

Ухвалою суду від 26.05.2016 № 908/1454/16 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/1454/16, справі присвоєно номер провадження 5/42/16, розгляд справи призначено на 09.06.2016. У судовому засіданні 09.06.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За письмовим клопотанням представника відповідача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач у судове засідання 09.06.2016 не зявився. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника позивача за наявними матеріалами справи. Клопотання судом задоволено. Також, від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення по суті спору, відповідно до яких позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обовязку сторін брати участь в судових засіданнях, незявлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, суду надано письмовий відзив, відповідно до якого сума заборгованості була сплачена відповідачем до подачі позовної заяви позивачем до суду.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІСБУД» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумовотехнічних виробів» (далі - покупець) було укладено договір поставки № 1312нф (далі - договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується поставляти і передавати у власність покупця продукцію (далі - товар), а покупець зобовязується приймати товар у власність і своєчасно його оплачувати.

Найменування, асортимент та кількість товару визначаються у додатку № 1 до договору, який спільно складається та узгоджується сторонами.

Пунктами 3.1. 3.3. договору передбачено, що ціна товару погоджується сторонами у додатку № 1, який підписується сторонами після погодження ціни товару.

Видаткові накладні на товар, оформлені при прийманні товару в пункті поставки, підтверджують кількість фактично прийнятого покупцем товару, який покупець зобовязаний оплатити у строки згідно даного договору.

Загальна вартість даного договору складає 1 000 000,00 грн.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.3., 4.4. договору поставка товару здійснюється окремим партіями на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця. Замовлення передається через електронні засоби звязку, по факсу, поштою або через представника покупця. За домовленістю сторін замовлення можуть передаватися в усній формі.

Строк та умови поставки товару погоджуються сторонами у замовленні. Постачальник зобовязується поставити товар у погоджений сторонами у замовленні строк до пункту поставки товару.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту поставки товару в пункт поставки, що підтверджується належним чином оформленою накладною на товар або декларацією перевізника. В цей момент переходить до покупця і ризик випадкової загибелі товару.

Згідно із п.п. 7.1., 7.2. договору розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок постачальника, що вказаний в даному договорі. Валюта розрахунків гривня. За домовленістю сторін допускаються інші форми розрахунків, незаборонені діючим законодавством України, в тому числі оплата векселем.

Покупець здійснює оплату кожної окремої партії товару протягом 5 календарних днів з моменту отримання рахунку-фактури від постачальника на відповідну партію товару. Факт отримання товару покупцем підтверджується підписанням ним відповідної видаткової накладної.

16.12.2015 між сторонами було підписано Додаток № 1 до договору на суму 1 000 000,00 грн. (а.с. 10).

Факт поставки товару підтверджується товарно-транспортними накладними та видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи (а.с. 11 18).

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 4 000,00 грн. основного боргу, яка не була сплачена останнім, за поставлений йому товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та, як пояснив у судовому засіданні 09.06.2016 представник відповідача, сума за договором у повному обсязі у розмірі 1 000 000,00 грн. було сплачена відповідачем 21.01.2016.

В матеріалах справи міститься копія виписки по особовому рахунку, якою підтверджується, що відповідач здійснив оплату за укладеним між ним та позивачем договором у повному обсязі 21.01.2016 (а.с. 26). У судовому 09.06.2016 засіданні судом оглянуто оригінал вказаної виписки.

З позовною заявою про стягнення 4 000,00 грн. позивач звернувся до господарського суду лише 26.05.2016, тобто без належних правових підстав, адже, станом на 26.05.2016 у відповідача була відсутня заборгованість за договором поставки № 1312нф від 16.12.2015.

Доказів наявності заборгованості у розмірі 4 000,00 грн. позивачем суду не надано.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 13.06.2016.