ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.06.2016 Справа № 907/285/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільне виробничо комерційне товариства «Бенефіт», м. Ужгород

про стягнення 61 151 євро та 100 225,71 грн

Суддя господарського суду Кривка В.П.

представники:

Позивача ОСОБА_2, довіреність № 253/16 від 04.05.2016року

Відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль», м. Київ заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільне виробничо комерційне товариства «Бенефіт», м. Ужгород про стягнення 61 151 євро та 100 225,71 грн

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 28.03.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю багатопрофільним виробничо-комерційним товариством «Бенефіт» (надалі «Позичальник») та ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» (далі «Банк») було укладено кредитний договір №012/02-7/089-М, за яким Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 221 000 євро під 11% річних. У відповідності до вищезазначеного Кредитного договору Позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно з кінцевим терміном погашення по 27 березня 2012 року. 07.05.2007 року між ТзОВ «Бенефіт» та ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», (далі «Банк») було укладено кредитний договір №012/02-7/155-М, за яким Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 82 000 євро під 11% річних. У відповідності до вищезазначеного Кредитного договору Позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно з кінцевим терміном погашення по 06 травня 2012 року. 23.08.2007 року між ТзОВ «Бенефіт» та ВАТ«ОСОБА_1 Аваль», (далі «Банк») було укладено кредитний договір №010/02-7/325-М, за яким Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 201 000 євро під 11% річних. У відповідності до вищезазначеного Кредитного договору Позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно з кінцевим терміном погашення по 22 серпня 2012 року. 11.01.2011 року між ТзОВ «Бенефіт» та АТ«ОСОБА_1 Аваль», (далі «Банк») було укладено кредитний договір №010/54-01/10-017-S, за яким Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 500 000 гривень під 18,5% річних. У відповідності до вищезазначеного Кредитного договору Позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно з кінцевим терміном погашення по 30 грудня 2012 року. Однак Позичальник умови кредитних договорів порушив, а саме не забезпечив повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених договором та не сплачував відсотки за кредит та основну заборгованість у відповідності до графіку погашення кредитної заборгованості щомісячними платежами. Зважаючи на це, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2014 року за позовом банку суми заборгованостей за кредитними угодами станом на 30.07.2013 року з позичальника було стягнуто та видано судом відповідний виконавчий лист. Позивач стверджує, що станом на 25.04.2016 року заборгованість згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2014 року не погашена, і розмір заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитними коштами збільшилася (період з 31.07.2013р. по 15.04.2016р.) і становить суму 61 151,00 євро та 100 225,71 грн., а саме, в т.ч.: по Кредитному договору № 012/02-7/089-М від 28.03.2007р. на 23 475,64 євро., по Кредитному договору № 012/02-7/155-М від 07.05.2007р. на 9 588,07 євро, по Кредитному договору № 010/02-7/325-М від 23.08.2007р. на 28 087,29 євро та по Кредитному договору № 010/54-01/10-017-S від 11.01.2011р. на 100 225,71 грн. Покликаючись на умови договорів та закону позивач просить стягнути з відповідача суму 61 151,00 євро та 100 225,71 грн. заборгованості по простроченим відсоткам за період з 31.07.2013р. по 15.04.2016р. за вказаними кредитними угодами.

У ході судового розгляду уповноважений представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на їх обґрунтованість долученими до справи матеріалами і на полягає на вирішенні спору по суті, з огляду на повторну неявку відповідача, який був належним чином повідомлений про розгляд даної справи на адресу підтверджену реєстраційними документами.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2016 року порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 26 травня 2016 року. Ухвалою суду від 26.05.2016 року, з огляду на необхідність витребування додаткових матеріалів, в т.ч. неявку відповідача та необхідність додаткового забезпечення його процесуальних прав, розгляд справи було відкладено. При цьому відповідач, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи на адресу вказану позивачем, підтверджену реєстраційними документами (ухвали суду від 12.05.2016 року та 26.05.2016 року надіслані відповідачу рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, п.п. 3.1. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"), однак, відповідач своїми процесуальними правами не скористався: у судові засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, письмових пояснень по суті спору та заявленим вимогам не подав, в т.ч. контррозрахунку заявленої до стягнення суми, причин неявки та невиконання вимог ухвали не повідомив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті (ст. 75 ГПК України, п. 2.3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року №18).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача суд,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю багатопрофільним виробничо-комерційним товариством «Бенефіт» (надалі «Позичальник») та ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» (далі «Банк») було укладено кредитний договір №012/02-7/089-М, за яким Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 221 000 євро під 11% річних. У відповідності до вищезазначеного Кредитного договору Позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно з кінцевим терміном погашення по 27 березня 2012 року.

07.05.2007 року між ТзОВ «Бенефіт» та ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», (далі «Банк») було укладено кредитний договір №012/02-7/155-М, за яким Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 82 000 євро під 11% річних. У відповідності до вищезазначеного Кредитного договору Позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно з кінцевим терміном погашення по 06 травня 2012 року.

23.08.2007 року між ТзОВ «Бенефіт» та ВАТ«ОСОБА_1 Аваль», (далі «Банк») було укладено кредитний договір №010/02-7/325-М, за яким Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 201 000 євро під 11% річних. У відповідності до вищезазначеного Кредитного договору Позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно з кінцевим терміном погашення по 22 серпня 2012 року.

11.01.2011 року між ТзОВ «Бенефіт» та АТ«ОСОБА_1 Аваль», (далі «Банк») було укладено кредитний договір №010/54-01/10-017-S, за яким Банком надано Позичальнику кредит у розмірі 500 000 гривень під 18,5% річних. У відповідності до вищезазначеного Кредитного договору Позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно з кінцевим терміном погашення по 30 грудня 2012 року.

Позичальник умови зазначених кредитних договорів порушував, а саме не забезпечив повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених вказаними договорами та не сплачував відсотки за кредит та основну заборгованість у відповідності до графіків погашення кредитної заборгованості щомісячними платежами, внаслідок чого ПАТ«ОСОБА_1 Аваль» вдався до захисту порушених прав, шляхом звернення до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом про стягнення з позичальника ТзОВ «Бенефіт» та поручителів заборгованостей станом на 30.07.2013 року за вказаними кредитними угодами.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/14087/13-ц від 19.03.2014 року з Позичальника стягнуто на користь Банку заборгованість в сумі 3 176 187,87 грн., яка складалася із заборгованості по Кредитному договору № 012/02-7/089-М від 28.03.2007р. в сумі 1 103129,63 грн., а саме: 78 785,70 євро - заборгованість по тілу кредиту, 11 545,30 євро - заборгованість по прострочених відсотках, 831,03 євро - нараховані відстоки за період з 26.06.2013р. по 30.07.2013р., що становить становить 967 949,41 грн. та пені у розмірі 135 180,22 грн., по Кредитному договору № 012/02-7/155-М від 07.05.2007р.в сумі 457 021,86 грн., а саме: 32 178,17 євро - заборгованість по тілу кредиту, 5 246,36 євро - заборгованість по прострочених відсотках, 339,42 євро - нараховані відстоки за період з 26.06.2013р. по 30.07.2013р., що становить 400 973,88 грн. та пені у розмірі 56 047,98 грн.; по Кредитному договору № 010/02-7/325-М від 23.08.2007р. в сумі 1 329364,26 грн., а саме: 94 262,66 євро - заборгованість по тілу кредиту, 15 368,68 євро - заборгованість по прострочених відсотках, 994,28 євро - нараховані відстоки за період з 26.06.2013р. по 30.07.2013р., що становить 1 174 611,88 грн. та пені у розмірі 154 752,38 грн. та по Кредитному договору № 010/54-01/10-017-S від 11.01.2011 року сумі 286 672,12 грн., а саме: 200 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 48 724,84 грн. - заборгованість по прострочених відсотках, 3 547,94 грн. - нараховані відстоки за період з 26.06.2013р. по 30.07.2013р. та пені у розмірі 34 399,34 грн. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року вказане рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у зазначеній частині було залишено без змін. У зв'язку з набуттям рішення у вказаній частині законної сили, на його примусове виконання 28.12.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано відповідний виконавчий лист.

Згідно положень ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що на брало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте, як стверджує позивач, що відповідачем в установленому порядку не заперечено та не спростовано, зазначене рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2014 року станом на 25.04.2016 року так і на момент слухання даної справ залишаться не виконаним, про що банком надано Витяг - інформацією про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 07.06.2016р., з якого вбачається, що рішення Ужгородського міськрайонного суду на час розгляду справи в суді не виконано, крім цього позивачем надано суду з даного приводу відповідну довідку банку.

Згідно умов вищезазначених кредитних договорів а саме: п. 3.2 Кредитного договору № 012/02-7/089-М від 28.03.2007 року, п. 3.2 Кредитного договору № 012/02-7/155-М від 07.05.2007 року, п. 3.6 Кредитного договору № 012/02-7/325-М від 23.08.2007р. та п. 2.1 ст. 2, п. 5.4 Кредитного договору № 12/54-01/10-017-S від 11.01.2011р., укладених з ТзОВ БВКТ «Бенефіт», сторони обумовили, що проценти за користування кредитом нараховуються, виходячи з розміру процентної ставки, встановленої Договором, з дня перерахування коштів з позичкового рахунку Позичальника до моменту фактичного повернення (погашення) кредиту Кредитору (в тому числі і за період прострочення погашення кредиту). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (день надання кредиту та день погашення заборгованості за кредитом вважаються одним днем).

За даними позивача, що відповідачем у встановленому порядку належними та допустимими доказами не спростовано та незаперечено, загальна непогашена прострочена заборгованість ТзОВ «Бенефіт» за вказаними кредитними договорами по відсотках за період з 31.07.2013 р. по 15.04.2016р. становить 61 151,00 євро (що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 1 764 739,90 грн.) та 100 225,71 грн., разом 1 864 965,61 гривень 61 коп., а саме розмір заборгованості по простроченим відсоткам за період з 31.07.2013р. по 15.04.2016р. в сумі 61 151,00 євро та 100 225,71 грн., складає: по Кредитному договору № 012/02-7/089-М від 28.03.2007р. на 23 475,64 євро., по Кредитному договору № 012/02-7/155-М від 07.05.2007р. на 9 588,07 євро, по Кредитному договору № 010/02-7/325-М від 23.08.2007р. на 28 087,29 євро та по Кредитному договору № 010/54-01/10-017-S від 11.01.2011р. на 100 225,71 грн. (розгорнуті розрахунки в матеріалах справи).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахованих відсотків за заявлений період, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам узгоджених сторонами кредитних договорів.

Таким чином, загальна непогашена прострочена заборгованість ТзОВ «Бенефіт» по відсотках за період з 31.07.2013 р. по 15.04.2016р. за вищевказаними кредитними договорами становить 61 151,00 євро (що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 1 764 739,90 грн.) та 100 225,71 грн., разом 1 864 965,61 гривень 61 коп., підтверджена матеріалами справи, розгорнутими розрахунками, відповідачем у встановленому порядку належними та допустимими доказами не спростовано та не заперечено.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV з наступними змінами та доповненнями (ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-IV з наступними змінами та доповненнями) господарське зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться. Згідно ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згiдно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. (Постанова, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин").

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

За таких обставин, заявлені вимоги належним чином доведені матеріалами справи, обумовлені вищезазначеними положеннями закону, тому порушене право позивача підлягає захисту судом, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільного виробничо-комерційного товариства «Бенефіт» заборгованості за відсотками за період з 31.07.2013 року по 15.04.2016 року по Кредитному договору № 012/02-7/089-М від 28.03.2007р. - 23 475,64 євро., по Кредитному договору № 012/02-7/155-М від 07.05.2007р. - 9 588,07 євро, по Кредитному договору № 010/02-7/325-М від 23.08.2007р. - 28 087,29 євро та по Кредитному договору № 010/54-01/10-017-S від 11.01.2011р. - 100 225,71 грн., разом в сумі 61 151,00 євро та 100 225,71 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача та становлять суму 27 974,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільного виробничо-комерційного товариства «Бенефіт», АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код 19102588) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль, вул. Лєскова.9 м. Київ (ідентифікаційний код 14305909) суму 61 151 (Шістдесят одну тисячу сто п'ятдесят один) євро та 100 225 (Сто тисяч двісті двадцять п'ять) грн. 71 коп. заборгованості за відсотками за період з 31.07.2013 року по 15.04.2016 року за кредитними договорами, (в т.ч. по Кредитному договору № 012/02-7/089-М від 28.03.2007р. - 23 475,64 євро., по Кредитному договору № 012/02-7/155-М від 07.05.2007р. - 9 588,07 євро, по Кредитному договору № 010/02-7/325-М від 23.08.2007р. - 28 087,29 євро та по Кредитному договору № 010/54-01/10-017-S від 11.01.2011р. - 100 225,71 грн.), а також суму 27 974 ( Двадцять сім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 48 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2016 року.

Суддя В.Кривка