РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016Справа №910/6263/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго»

до Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет»

про стягнення коштів в сумі 23 462,27 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Піхоцький А.Л., за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» (далі - відповідач) про стягнення коштів в сумі 23 462,27 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.04.2016 було порушено провадження у справі № 910/6263/16, розгляд справи призначено на 18.05.2016.

18.04.2016 представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

18.05.2016 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва були подані документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 07.04.2016 про порушення провадження у справі № 910/6263/16.

18.05.2016 представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано клопотання про припинення провадження у справі № 910/6263/16.

У судове засідання 18.05.2016 представник позивача з'явився.

Представник відповідача у судове засідання 18.05.2016 з'явився, надав суду документи для долучення до матеріалів справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов до висновку про необхідність витребування нових доказів.

Враховуючи необхідність витребування нових доказів, розгляд справи відкладено на 01.06.2016.

30.05.2016 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача була подана заява та розрахунок позовних вимог.

У судове засідання 01.06.2016 представник позивача з'явився, надав свої пояснення по суті спору, позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви, підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 01.06.2016 не з'явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Рівнеобленерго» (далі - позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Укрвторчормет» (далі - відповідач, споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 270019205 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, дозволена потужність яких зазначається в додатку № 6 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до Додатку № 4 до Договору «Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків», розрахунковим вважається період з 22 календарного числа попереднього місяця до такого ж календарного числа поточного місяця. Розрахунковий період прирівнюється до календарного місяця, того на який припадає дата остаточного розрахунку.

Відповідно до п. 4 Додатку № 4 до Договору «Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків» розрахунки за електричну енергію здійснюються за діючими тарифами, відповідно до тарифних груп і класів напруги кожного приєднання. Відповідно до визначеної згідно п. 5 цього додатку величини коштів за фактично спожиту електричну енергію, постачальник виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дати отримання рахунку, але не пізніше дати остаточного розрахунку. Дата остаточного розрахунку 27 число поточного місяця.

Позивач зазначає, що свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, в свою чергу, у відповідача, у зв'язку із частковою оплатою коштів за використану електроенергію, обліковується заборгованість 19 695,94 грн станом на 27.12.2015.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

На підтвердження своєї позиції позивачем були надані суду належним чином засвідчені копії звітів про використану відповідачем електричну енергію, проте, відповідач, фактично не заперечуючи проти задоволення позову, надав суду оригінал і копію платіжного доручення № 1107 від 29.04.2016 р. з призначенням платежу на оплату за електроенергію згідно Договору: 19 695,94 грн - борг, 3 074,43 грн - пеня, в тому числі ПДВ в розмірі 3 282,66 грн.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Згідно з п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Судом встановлено, що станом на дату направлення позивачем позовної заяви до господарського суду міста Києва (31.03.2016, згідно з відбитком штампу поштового відділення на конверті), спір між сторонами існував, зокрема, у відповідача була заборгованість перед позивачем за спожиту за Договором електричну енергію в розмірі 19 695,94 грн.

29.04.2016 відповідачем було погашено вказану заборгованість шляхом перерахування коштів в розмірі 19 695,94 грн позивачу, що підтверджується наявним у матеріалах справи первинним розрахунковим документом, а саме платіжним дорученням № 1107 від 29.04.2016.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем сплачено основну заборгованість за Договором в розмірі 19 695,94 грн на користь позивача, предмет спору в цій частині відсутній, а тому провадження у справі № 910/6263/16 в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 19 695,94 грн підлягає припиненню.

Крім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 482,28 грн інфляційної складової боргу, 209,62 грн. трьох відсотків річних та 3 074,43 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем вірно розраховані зазначені суми. А тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних в розмірі 209,62 грн та інфляційні втрати в розмірі 482,28 грн.

Згідно з п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 та 2.3.4 Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідач зазначає про перерахування суми пені в розмірі 3 074,43 грн на рахунок 9704, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 1107 від 29.04.2016.

Проте, умовами Додатку № 4 до Договору передбачено, що пеня має перераховуватись відповідачем на рахунок позивача № 6002 у ПАТ «Альфа-Банк», що фактично означає, що відповідачем порушені умови Договору, щодо перерахування пені в розмірі 3 074,43 грн, а тому, суд не приймає платіжне доручення № 1107 від 29.04.2016, як доказ оплати відповідачем нарахованої позивачем пені.

З огляду на вищенаведене, перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 3 074,43 грн підлягають задоволенню.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення 482,28 грн інфляційної складової боргу, 209,62 грн. трьох відсотків річних та 3 074,43 грн. пені, підлягають задоволенню, в свою чергу, провадження у справі № 910/6263/16 в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 19 695,94 грн - підлягає припиненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що станом на дату направлення позивачем позовної заяви до господарського суду міста Києва (31.03.2016, згідно з відбитком штампу поштового відділення на конверті), предмет спору між сторонами існував, суд вважає, що спір виник внаслідок неправильній дії відповідача і судовий збір має бути покладено на нього.

Керуючись статтями 4, 49, 80, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/6263/16 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» на користь Публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 19 695 (дев'ятнадцять тисяч шістсот дев'яносто п'ять) грн 94 коп. припинити.

2. В іншій частині позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» (02160, м. Київ, вул. Каунаська, будинок 27; ідентифікаційний код: 00191483) на користь Публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» (33013, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Князя Володимира, будинок 71; ідентифікаційний код: 05424874) пеню в розмірі 3 074 (три тисячі сімдесят чотири) грн 43 коп., інфляційні втрати в розмірі 482 (чотириста вісімдесят дві) грн 28 коп., 3% річних в розмірі 209 (двісті дев'ять) грн 62 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Повне рішення складено 06.06.2016.

Суддя О.В. Нечай