ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 року Справа № 17/5005/5599/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Джихур О.В.

при секретарі Ковзиков В.Ю.

За участю представників сторін:

від скаржника: Падалка А.В., представник, довіреність №06-54/3600 від 06.05.2016 р.;

від позивача: Боінчук О.Л., представник, довіреність №174 від 07.12.2015 р.;

від відповідача: Синьогіна Я.В., представник, довіреність №607 від 27.05.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 року у справі №17/5005/5599/2012

За скаргою: Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради на дії державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя

до Комунального підприємства "Коменергосервіс", м. Дніпропетровськ

про стягнення 75 989 509 грн. 27 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012р., позовні вимоги ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" задоволено та стягнуто з КП "Коменергосервіс" на користь ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" основний борг в розмірі 75 448 097,58 грн., інфляційні втрати розмірі 541 411,69 грн. та судового збору в розмірі 64 380,00 грн. з наданням розстрочки виконання рішення.

18.02.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга комунального підприємства "Коменергосервіс", м. Дніпропетровськ на дії державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016р. (суддя Мартинюк С.В) скаргу комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради на дії державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень, які полягають у винесенні постанови про стягнення виконавчого збору № 44629582 від 05.02.2016р. Визнано недійсною постанову про стягнення виконавчого збору № 44629582 від 05.02.2016р.

Не погодившись з даною ухвалою, Департамент державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені скарги комунального підприємства "Коменергосервіс".

Посилається на те, що боржником в наданий державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду рішення суду виконано не було, на підставі чого скаржником було правомірно стягнуто виконавчий збір у розмірі 10% суми.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 08.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року позовні вимоги було задоволено. Дане рішення розстрочено до 31.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду від 28.08.2013 року виконання рішення господарського суду від 14.08.2012 року розстрочено, остаточне погашення заборгованості мало бути здійснено до 30.11.2015 року.

15.09.2014 року боржник отримав постанову Державної виконавчої служби України відділу примусового виконання рішень про відкриття виконавчого провадження № 44629582 від 04.09.2014р., в якій зазначено, що ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» звернулося з заявою від 28.08.2014 року № 4106/10, відповідно до якої залишок заборгованості за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2012 по справі № 17/5005/5599/2012 складає 30 780 275,93грн., та запропоновано самостійно виконати рішення суду у строк до 7 днів з моменту винесення постанови.

22.09.2014року боржник направив ВДВС лист № 1280 в якому зазначено, що станом на 22.09.2014 року ним перевиконано графік погашення заборгованості до грудня 2014 року, також було надано ухвалу господарського суду від 28.08.2013 року.

05.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, в якій зазначено, що боржнику було запропоновано самостійно виконати рішення суду та сплатити заборгованість у розмірі 30 780 275,93 грн. в строк до 11.09.2014 року, та у зв'язку з тим що Боржник у добровільному порядку не виконав рішення суду, він має сплатити виконавчий збір у розмірі 3 078 027,59грн.

Частина 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Приписами ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч.4 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно з п.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" , відповідно до статей 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Враховуючи приписи ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає, що державною виконавчою службою України, не подано суду доказів про вжиття заходів щодо примусового виконання рішення, тобто, примусове стягнення в порядку, визначеному ЗУ "Про виконавче провадження" не відбувалося, а тому правові підстави для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору були відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 05.02.2016р. є необгрунтованим, оскільки боржником сплачена сума заборгованості відповідно до графіку, встановленого рішенням господарського суду від 14.08.2012 року та ухвалою від 28.08.2013 року, а державний виконавець фактично не приступив до вжиття заходів, передбачених ст. 32 ЗУ "Про виконавче провадження", а тому винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 05.02.2016р. та сама постанова є незаконними.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що виконавчий збір стягується після закінчення наданого державним виконавцем строку для самостійного виконання рішення суду, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки на момент винесення постанови від 05.02.2016р. заборгованості, яка підлягала стягненню з КП "Коменергосервіс" не існувало, а тому нарахування виконавчого збору було здійснено неправомірно.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Таким чином, ухвала господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101- 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 року у справі №17/5005/5599/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя О.В. Джихур

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 13.06.2016 року.