КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа№ 925/1648/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Корсакової Г.В.

Чорногуза М.Г.

за участю представників:

від позивача: Мушинська М.В.

від відповідача: Сизько Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Золотоніської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.11.2015

у справі № 925/1648/15 (суддя: Довгань К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Черкаський хлібокомбінат"

до Золотоніської міської ради

про визнання укладеною додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.11.2015 по справі № 925/1648/15 позов Публічного акціонерного товариства "Черкаський хлібкомбінат" до Золотоніської міської ради задоволено, а саме: визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 15 червня 2010 року, укладеного між Золотоніською міською радою та публічним акціонерним товариством "Черкаський хлібокомбінат", зареєстрованого в Золотоніському міськрайонному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 08.10.2010 за №30, в наступній редакції:

"Додаткова угода

про поновлення договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 р., зареєстрованого в Золотоніському МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК" від 08.10.2010 р. за № 30

м. Золотоноша "__"___________2015 р.

ми, що нижче підписались:Золотоніська міська рада, в особі міського голови Войцехівського Віталія Олександровича, який діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", надалі "ОРЕНДОДАВЕЦЬ", з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством "Черкаський хлібокомбінат" (ПАТ "Черкасихліб"), (, яке розташоване за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 7), надалі "ОРЕНДАР" в особі Генерального директора ОСОБА_2, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, керуючись ст. 181, 188 Господарського кодексу України. ст. 33 Закону України "Про оренду землі",

Уклали дану Додаткову угоду про наступне:

1. В П. 1.1. Розділу 1 "Предмет договору" договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 року внести зміни та викласти в наступній редакції:

1.1. Золотоніська міська рада надає, а ПАТ "Черкасихліб" приймає в короткострокову оренду терміном на 10 років земельні ділянки в м. Золотоноша під розміщення та обслуговування торгівельних павільйонів загальною площею 0,0050 га, в тому числі:

-по вул. Черкаській, б/н площею 0,0030 га;

- по вул. Баха, б/н площею 0,0020 га,

для комерційного використання, згідно з планом (схемою) тимчасового користування. Межі земельних ділянок перенесено в натуру в установленому порядку.

2. Всі інші умови договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 року, не зачеплені даною Додатковою угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по ним свої зобов'язання.

3. Дана додаткова угода складена в трьох примірниках - по одному для кожної із сторін, третій примірник - в органі державної реєстрації, та є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 року.

4. Дана Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та державної реєстрації.

Орендодавець: Золотоніська міська рада, 19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Садовий проїзд, 8 .

Орендар : Публічне акціонерне товариство "Черкаський хлібокомбінат", 18000, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 7, .".

Рішення Господарського суду Черкаської області від 24.11.2015 по справі № 925/1648/15 про задоволення позовних вимог мотивовано тим, що судом встановлено факт належного виконання позивачем умов договору оренди; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк. Крім того позивач добросовісно продовжував використовувати орендовану земельну ділянку і після закінчення строку дії договору, а відповідач не направив позивачу письмове повідомлення про відмову в поновленні договору оренди у встановлений Законом строк. Виходячи з викладеного суд на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов висновку про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, а тому позов задовольнив.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване апелянтом рішення прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Зокрема, апелянт наголошував на тому, що договір оренди землі від 15.06.2010 був зареєстрований 08.10.2010 в Золотоніському міськрайонному відділі Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 30. В свою чергу, стаття 182 чинного Цивільного кодексу України (який набрав чинності з 01.01.2004) визначала необхідність здійснення реєстрації прав на нерухомість згідно закону, яким у даному випадку є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 33 якого визначено, що саме до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить реєстрація суб'єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею. Таким чином, апелянт наголошує на тому, що договір оренди землі від 15.06.2010 не пройшов державну реєстрацію у порядку, встановленому законом, а тому не набрав чинності. При цьому, враховуючи те, що приписами статті 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, а договір оренди землі від 15.06.2010 не пройшов державну реєстрацію у порядку, встановленому законом, а тому вказаний договір не набрав чинності та є не вчиненим, у зв'язку з чим він і не може бути поновленим.

Крім того, в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказував на те, що договір оренди землі було укладено саме 15.06.2010, оскільки саме цією датою його було підписано та скріплено печатками сторін, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов, а дата його реєстрації не може змінювати дати його укладення, оскільки державна реєстрація пов'язується лише з датою набрання чинності договором оренди землі (набрання юридичної сили). Таким чином, враховуючи те, що термін оренди було узгоджено сторонами у 5 років (п. 1.1 договору оренди землі від 15.06.2010), а тому термін дії договору сплив 15.06.2015, проте орендар ні за 3 місяці (як встановлено п.п. «з» п. 8.4 договору оренди землі), ні за 1 місяць до закінчення терміну дії договору (частина друга ст. 33 Закону України «Про оренду землі») не повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий термін. При цьому, орендодавцем було виконано і умови договору оренди землі від 15.06.2010, і припис частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо надсилання орендарю листів - повідомлень № 1543 від 22.06.2015 та № 1764 від 15.07.2015 щодо заперечень у поновленні договорів на новий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Золотоніської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.11.2015 у справі № 925/1648/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 у зв'язку із перебуванням судді Суліма В.В., на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 925/1648/15 колегію суддів у складі: Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 апеляційну скаргу Золотоніської міської ради прийнято до провадження колегією суддів у складі: Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г. та призначено до розгляду на 28.01.2016.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2016 у зв'язку з виходом судді Суліма В.В., сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 925/1648/15 колегію суддів у складі: Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 апеляційну скаргу Золотоніської міської ради прийнято до провадження колегією суддів у складі: Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

20.01.2016 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від ПАТ «Черкаський хлібокомбінат» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач посилався на відповідність прийнятого судового рішення нормам матеріального та процесуального права, а також на відсутності підстав для його скасування в апеляційному порядку. В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу позивач посилався на те, що право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 15.06.2010 було належним чином зареєстровано позивачем, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру від 331.07.2015. Факт реєстрації вказаного договору оренди ні в судовому, ні в іншому порядку оскаржено та скасовано не було, договір оренди землі від 15.06.2010 є вчиненим, у сторін виникли права та обов'язки щодо виконання умов договору оренди землі від 15.06.2010. Крім того, відповідачем було передано, а позивачем прийнято в оренду земельну ділянку і позивач належним чином виконує свій обов'язок по сплаті орендної плати, використовує земельну ділянку, а відповідач не повідомив позивача про відмову у поновлення договору оренди землі від 15.06.2010, у зв'язку з чим, на думку позивача, у суду першої інстанції були усі підставі згідно з частинами першо-третьою та шостою-восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі» для визнання укладеною додаткової угоди в судовому порядку.

В судовому засіданні 28.01.2016 оголошено перерву до 01.03.2016.

09.02.2016 від апелянта через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких апелянт додатково наголошував на тому, що реєстрація договору оренди землі від 15.06.2010 відбулась в Золотоніському міськрайонному відділі Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 30 від 08.10.2010. При цьому, апелянт посилається на те, що постановою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2010 № К-8025/09 визнані протиправними та скасовані пункт 1.4, абз. 3, 5, 6 пункту 1.16, друге речення пункту 2.14, пункти 3.1, 3.2, 3.10, перше та четверте речення пункту 5.2 Інструкції про порядок складання,видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43 (зі змінами і доповненнями).

В свою чергу, пункт 3.2 Інструкції про порядок складання,видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43 (зі змінами і доповненнями) і визначав, що державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

У наведеній постанові суд касаційної інстанції адміністративної юрисдикції дійшов висновку, що визначення Центру державного земельного кадастру, як виконавчого органу, не ґрунтується на вимогах Конституції України, яка визначає систему органів виконавчої влади, порядок їх формування та повноваження. Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» відповідно до наказу Держкомзему № 110 від 04.11.1997 р. створено з метою впровадження автоматизації ведення державного земельного кадастру в Україні на базі широкого використання комп»ютерної техніки для забезпечення органів державної влади та місцевого самоврядування, громадян, підприємств, установ, організацій достовірною інформацією про землю, виконання робіт, для інформаційного забезпечення ведення державного земельного кадастру та відпрацювання технологій робіт. Відповідно до Конституції України, Положення про Державний комітет України по земельних ресурсах, яке затверджено Указом Президента України № 970/2000 від 14 серпня 2000 р., Держкомзем України не мав повноважень наділяти, в тому числі делегувати владні повноваження суб»єктів владних повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, державному підприємству, яким в даному випадку є Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України. Наведене, на думку апелянта, підтверджує те, що договір оренди землі від 15.06.2010 не пройшов державну реєстрацію у порядку, встановленому законом, яким на той час був саме Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 33 якого чітко визначено, що саме до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин належать делеговані повноваження органів виконавчої влади такі як реєстрація суб'єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів оренди землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею.

24.02.2016 позивачем подано додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких позивач вказував на те, що оскільки договір оренди від 15.06.2010 було укладено та зареєстровано у 2010 році і строк користування земельними ділянками узгоджено 5-річним терміном, а орендар в силу положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» має переважне право на користування об'єктом оренди на тих же самих умовах і на той же строк, то визначений в додатковій угоді до договору оренди землі 10-річний строк включає в себе 5 років, які вже минули. І 5 років, на протязі яких позивач має право користування земельними ділянками внаслідок поновлення дії договору.

Розпорядженням керівника апарату від 01.03.2016, у зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М., на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 925/1648/15.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями апеляційна скарга Золотоніської міської ради по справі № 925/1648/15 розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. для розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 апеляційну скаргу Золотоніської міської ради прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В. та призначено до розгляду на 29.03.2016.

23.03.2016 від позивача надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких позивач вказував на те, що він на сьогоднішній день належним чином виконує умови договору оренди землі від 15.06.2010.

В судовому засіданні 29.03.2016 оголошено перерву до 26.04.2016.

Розпорядженням від 26.04.2016 у зв'язку з перебуванням судді Власова Ю.Л., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи № 925/1648/15.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 апеляційну скаргу Золотоніської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.11.2015 по справі № 925/1648/15 по справі № 925/1648/15 прийнято до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Чорногуз М.Г., розгляд апеляційної скарги призначено на 24.05.2016.

23.05.2016 від позивача надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких позивач вказував на те, що він на сьогоднішній день належним чином виконує умови договору оренди землі від 15.06.2010.

В судовому засіданні 24.05.2016 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 24.05.2016 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, посилаючись на його відповідність нормам матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами та присутності представників обох сторін.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

В процесі апеляційного провадження по справі судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

15.06.2010 Золотоніською міською радою, як орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством "Черкаський хлібокомбінат" (на даний час - Публічне акціонерне товариство "Черкаський хлібокомбінат"), як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір оренди від 15.06.2010), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в короткострокову оренду терміном на 5 років земельні ділянки в м. Золотоноша під розміщення та обслуговування торгівельних павільйонів загальною площею 0,0050 га в т.ч. по вул. Черкаській, б/н площею 0,0030 га, по вул. Баха, б/н площею 0,0020 га, для комерційного використання згідно з планом (схемою) тимчасового користування; межі земельних ділянок перенесено в натуру в установленому порядку (п. 1.1). Земельні ділянки передаються в оренду на підставі рішення Золотоніської міської ради № 52-47/V від 14.05.2010.

Умовами договору оренди від 15.06.2010 передбачено, що орендар має право в разі виконання умов договору на поновлення терміну його дії за відсутності письмових заперечень з боку орендодавця протягом 1 місяця після закінчення терміну дії договору (п.п «в» п. 8.3), орендар зобов'язаний не менше ніж за три місяці до закінчення терміну дії договору звернутись до орендодавця з клопотанням про поновлення терміну його дії без зміни цільового призначення використання земельної ділянки (п.п. «з» п. 8.4).

Пункт 11.1 договору оренди від 15.06.2010 визначає, що зміна умов договору оренди можлива лише за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди, спір вирішується в судовому порядку.

Пункт 12.1 договору оренди від 15.06.2010 визначає, що договір набуває чинність з моменту його державної реєстрації.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що договір оренди від 15.06.2010 зі сторони орендодавця підписано в особі міського голови - Корпань О.В., а від орендаря - головою правління Татариновою О.В., підписи яких посвідчено печатками сторін, і на останній сторінці договору міститься відмітка про те, що договір було зареєстровано в Золотоніському МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК" 08.10.2010 р. за № 30, що посвідчено печаткою та підписом МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК".

Також, між Золотоніською міською радою, як орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством "Черкаський хлібокомбінат" (на даний час - Публічне акціонерне товариство "Черкаський хлібокомбінат"), як орендарем, підписано та скріплено печатками сторін Акти прийому- передачі земельної ділянки згідно з договором від 15.06.2010, Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на передачі на зберігання межових знаків від 13.09.2010, який також підписано та посвідчено печатками Держкомзему у м. Золотоноша та землевпорядної організації.

В матеріалах справи наявний лист позивача від 07.09.2015 № 01-10/21, адресований голові Золотоніської міської ради, в якому позивач, посилаючись на те, що ним ще 07.07.2015 було подано пакет документів для продовження терміну дії договору оренди землі від 15.06.2010, просив вчинити всі необхідні дії та підписати додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 на його продовження терміном на 5 років.

Позивачем було подано до матеріалів справи примірник додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010, зареєстрованого в Золотоніському МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК" 08.10.2010 р. за № 30, який підписано зі сторони орендаря, і який містить наступні умови:

ми, що нижче підписались:Золотоніська міська рада, в особі міського голови Войцехівського Віталія Олександровича, який діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", надалі "ОРЕНДОДАВЕЦЬ", з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством "Черкаський хлібокомбінат" (ПАТ "Черкасихліб"), (, яке розташоване за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 7), надалі "ОРЕНДАР" в особі Генерального директора ОСОБА_2, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, керуючись ст. 181, 188 Господарського кодексу України. ст. 33 Закону України "Про оренду землі",

Уклали дану Додаткову угоду про наступне:

1. В П. 1.1. Розділу 1 "Предмет договору" договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 року внести зміни та викласти в наступній редакції:

1.1. Золотоніська міська рада надає, а ПАТ "Черкасихліб" приймає в короткострокову оренду терміном на 10 років земельні ділянки в м. Золотоноша під розміщення та обслуговування торгівельних павільйонів загальною площею 0,0050 га, в тому числі:

-по вул. Черкаській, б/н площею 0,0030 га;

- по вул. Баха, б/н площею 0,0020 га,

для комерційного використання, згідно з планом (схемою) тимчасового користування. Межі земельних ділянок перенесено в натуру в установленому порядку.

2. Всі інші умови договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 року, не зачеплені даною Додатковою угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по ним свої зобов'язання.

3. Дана додаткова угода складена в трьох примірниках - по одному для кожної із сторін, третій примірник - в органі державної реєстрації, та є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 року.

4. Дана Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та державної реєстрації.

Орендодавець: Золотоніська міська рада, 19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Садовий проїзд, 8 .

Орендар : Публічне акціонерне товариство "Черкаський хлібокомбінат", 18000, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 7, .".

Як вказував позивач у позові в обґрунтування позовних вимог, позивач мав намір реалізувати своє переважне право на укладення договору на новий строк, проте, протягом місяця з моменту отримання Золотоніською міською радою листа - повідомлення, від відповідача не надійшло повідомлення про наявність заперечення та про прийняте рішення.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що в тексті додаткової угоди, яка надана до матеріалів справи, позивачем викладено умову, згідно якої «Золотоніська міська рада надає, а ПАТ "Черкасихліб" приймає в короткострокову оренду терміном на 10 років земельні ділянки в м. Золотоноша під розміщення та обслуговування торгівельних павільйонів загальною площею 0,0050 га», тобто фактично термін договору складає 10 років, коли при підписанні договору від 15.06.2010 термін договору було узгоджено між сторонами у 5 років. Тобто, вказана умова стосується саме зміни умов договору, а не продовження строку його дії.

В свою чергу, відповідачем у відзиві заперечувалось наявність обумовлених законом підстав для укладення договору на новий строк в порядку статті 33 Закону України «Про судовий збір», оскільки відповідач листом № 3233 від 19.12.2014 надіслав позивачу заперечення у поновленні договору оренди земельних ділянок, що розташовані в м. Золотоноша за адресами: вул.. Черкаська, б/н (площа 0,0030 га) та вул.. Баха, б/н (площа 0,0020 га). Крім того, відповідач у відзиві вказував про те, що у подальшому за результатами розгляду звернень товариства, на юридичну адресу позивача направлялися листи з фактичним дублюванням заперечення у поновленні договору оренди земельних ділянок, що розташовані в м. Золотоноша за адресами: вул.. Черкаська, б/н (площа 0,0030 га) та вул.. Баха, б/н (площа 0,0020 га), про що наголошувалось у листах: № 659 від 16.03.2015, № 1543 від 22.06.2015, № 1764 від 15.07.2015, № 1819 від 21.07.2015, № 1851 від 28.07.2015, № 1897 від 05.08.2015, № 2107 від 28.08.2015, № 2161 від 07.09.2015, № 2355 від 28.09.2015. Крім того, листом № 2355 від 28.09.2015 Золотоніська міська рада повідомила ПАТ "Черкаський хлібокомбінат" про те, що після закінчення строку дії договору оренди взагалі не має наміру надавати земельні ділянки в оренду будь-якому суб'єкту господарювання, про що також комісією з питань розвитку підприємництва виконавчого комітету Золотоніської міської ради зроблено відповідний висновок про недоцільність продовження стооку дії договору оренди землі.

Відповідачем було долучено до матеріалів справи листи № 3233 від 19.12.2014 (адресований особі - ОСОБА_2, а не позивачу, на адресу: 18000 м.Черкаси, вул. Чигиринська, 7), № 659 від 16.03.2015 (адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), № 1543 від 22.06.2015 (адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), № 1764 від 15.07.2015(адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), № 1819 від 21.07.2015(адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), № 1851 від 28.07.2015(адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), № 1897 від 05.08.2015(адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), № 2107 від 28.08.2015(адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), № 2161 від 07.09.2015(адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), № 2355 від 28.09.2015(адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), № 2355 від 28.09.2015(адресований ПАТ «Черкасихліб» на адресу: 18000 м.Черкаси, а/с 3676), дослідивши які суд апеляційної інстанції встановив, що подані відповідачем копії вказаних листів адресовані відповідачем позивачу на адресу, яка не є його адресою юридичного місцезнаходження згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (18000 м.Чекаси, вул.. Чигиринська,7), вказані листи не містять підпису уповноваженої особи, яка їх підписала, як не містять і відтиску печатки юридичної особи, а крім того, вказані листи взагалі не засвідчені відповідачем як такі, що відповідають оригіналу.

Згідно зі ст.ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані листи не є належними та допустимими доказами листування між сторонами щодо продовження строку дії договору оренди від 15.06.2010 в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і те, що позивач обгрунтовує свої позовні вимоги саме наявністю у нього переважного права на поновлення договору оренди землі від 15.06.2010 в силу приписів частин першої шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», посилаючись на дію наведеної норми в редакції станом на 08.10.2015, відраховуючи п'ятирічний термін оренди з дати 08.10.2010, тобто з дати реєстрації договору оренди в Золотоніському МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК" 08.10.2010 р. за № 30, що посвідчено печаткою та підписом МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК".

В свою чергу, відповідач наголошує на тому, що саме з моменту укладення договору оренди 15.06.2010 розпочався п'ятирічний термін оренди, який сплив 15.06.2015, і позивачем всупереч як п. п. з) п. 8.4 договору оренди землі (не менш ніж за три місяці до закінчення - тобто не пізніше 15.03.2015), так і ч.ч. 1-2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» станом на 15.06.2015 (у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди, тобто не пізніше ніж 15.05.2015) - не було повідомлено про намір реалізувати своє переважне право, про наявність якого позивач наголошує у позові як на підставу його задоволення.

Проте, як зазначалось вище, в матеріалах справи наявний лист позивача від 07.09.2015 № 01-10/21, адресований голові Золотоніської міської ради, в якому просив вчинити всі необхідні дії та підписати додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 на його продовження терміном на 5 років.

Порядок та підстави отримання у користування земельних ділянок визначені у ст.123, 124 Земельного кодексу України, відповідно до яких сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Таке положення узгоджується з вимогами ст. 16 Закону України "Про оренду землі", згідно з якими укладення договору оренди земельної ділянки із земель комунальної власності здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування - орендодавця.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є об'єкт оренди, строк дії договору оренди; орендна плата із призначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно пункту 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17 травня 2011 року N 6, у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011).

Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Право на поновлення договору оренди землі передбачене у ст. 33 Закону України „Про оренду землі, яка визначає відповідний порядок звернення орендаря до орендодавця. Так, за змістом вказаної статті визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у разі недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах і укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд України у постанові від 25.02.2015р. у справі № 6-219 цс14 від 25.02.2015, щодо застосування норм ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Проте, суд апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку, встановив наступне.

В силу ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ч. 5 статті 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди від 15.06.2010) було визначено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент підписання сторонами договору оренди (15.06.2010)) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно статті 18 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент підписання сторонами договору оренди (15.06.2010)), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 19 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент підписання сторонами договору оренди (15.06.2010)), строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Статтею20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент підписання сторонами договору оренди (15.06.2010)) встановлено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду зазначає, що за змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент підписання сторонами договору оренди (15.06.2010)) договір оренди землі підлягав державній реєстрації у порядку, встановленому законом, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності, і саме з моменту набрання ним чинності у орендаря виникає право оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Слід зазначити, що вищезазначені статті 18 та 20 Закону України «Про оренду землі» були виключені з Закону України «Про оренду землі» з 01.01.2013 згідно з Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» (Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім пунктів 3 і 5 розділу I (які і стосуються вказаних статей) та пункту 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року (а Законом України від 09.12.2011 р. N 4152-VI строк набрання чинності вказаними пунктами визначено з 01.01.2013)), а також доповнено статтю 6 доповнено частиною п'ятою такого змісту: "Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону".

Верховний Суд України вже висловлював свою правову позицію стосовно моменту укладення договору оренди землі та наслідків відкликання підпису з укладеного договору до державної реєстрації останнього. Так, у постанові від 18 грудня 2013 року по справі № 6-127цс13 Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України зазначила, що своє волевиявлення на укладення договору учасник (сторона) правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Отже, право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким є Закон України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, укладаючи договір оренди землі сторони обумовлюють суттєві умови оренди, зокрема право оренди певного об'єкту (земельної ділянки), яке виникає у сторони з моменту державної реєстрації такого договору, проведено у порядку, встановленому законом, тобто з моменту набрання чинності договором.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що договір оренди від 15.06.2010 зі сторони орендодавця підписано в особі міського голови - Корпань О.В., а від орендаря - головою правління Татариновою О.В., підписи яких посвідчено печатками сторін, тобто вказаний договір оренди укладено між сторонами 15.06.2010, проте, право оренди пов'язується саме з державною реєстрацією такого договору у порядку, встановленому законом.

В свою чергу, факт набрання чинності договору оренди земельної ділянки від 15.06.2010 станом на дату його укладення пов'язувався з вчиненням державної реєстрації укладеного договору оренди, на підставі чого у орендаря виникло б право оренди земельної ділянки, що зокрема обумовлено пунктом 12.1 договору оренди землі від 15.06.2010, яким визначено, що договір набуває чинність з моменту його державної реєстрації, а також пунктом 12.2 наведеного договору передбачено обов'язок орендаря здійснити відповідну державну реєстрацію у порядку,встановленому законом.

Проте, на останній сторінці договору міститься відмітка про те, що договір було зареєстровано в Золотоніському МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК" 08.10.2010 р. за № 30, що посвідчено печаткою та підписом МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК".

У постанові Верховного суду України від 31.10.2012 по справі № 6-105цс12 наведено наступну правову позицію:

«Згідно із ч. 2 ст. 20 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV ) (у редакції, яка була чинною на день виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація договорів оренди землі проводиться в порядку, встановленому законом.

У період дії Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі», а саме з 1 січня 2004 року, набрав чинності Цивільний кодекс України, ст. 182 якого передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Закон України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (набрав чинності 3 серпня 2004 року) у ст. 3 передбачав, що речові права на нерухоме майно, їх обтяження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, установленому цим Законом.

Оскільки чинна з 1 січня 2004 року ст. 182 ЦК України передбачає реєстрацію речових прав на нерухомість, то така реєстрація повинна була проводитись за законом, яким є Закон України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР).

Статтею 33 Закону № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить реєстрація суб'єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі» передбачено, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Частиною 5 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, не можна погодитися з тим, що державна реєстрація договорів оренди землі повинна була проводитись за Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року № 174 (далі - наказ № 174), у силу того, що він є підзаконним нормативним актом (рішенням Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 18 квітня 2007 року № 35 дію цього акту зупинено з тих підстав, що Держкомзем України не наділений повноваженнями прийняття порядку ведення державного реєстру земель, оскільки він повинен установлюватись законом).».

До того ж, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2010 № К-8025/09 визнані протиправними та скасовані пункт 1.4, абз. 3, 5, 6 пункту 1.16, друге речення пункту 2.14, пункти 3.1, 3.2, 3.10, перше та четверте речення пункту 5.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43 (зі змінами і доповненнями).

В свою чергу, пункт 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43 (зі змінами і доповненнями) і визначав, що державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

У наведеній постанові суд касаційної інстанції адміністративної юрисдикції дійшов висновку, що визначення Центру державного земельного кадастру, як виконавчого органу, не ґрунтується на вимогах Конституції України, яка визначає систему органів виконавчої влади, порядок їх формування та повноваження. Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» відповідно до наказу Держкомзему № 110 від 04.11.1997 р. створено з метою впровадження автоматизації ведення державного земельного кадастру в Україні на базі широкого використання комп»ютерної техніки для забезпечення органів державної влади та місцевого самоврядування, громадян, підприємств, установ, організацій достовірною інформацією про землю, виконання робіт, для інформаційного забезпечення ведення державного земельного кадастру та відпрацювання технологій робіт. Відповідно до Конституції України, Положення про Державний комітет України по земельних ресурсах, яке затверджено Указом Президента України № 970/2000 від 14 серпня 2000 р., Держкомзем України не мав повноважень наділяти, в тому числі делегувати владні повноваження суб»єктів владних повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, державному підприємству, яким в даному випадку є Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що договір оренди землі від 15.06.2010 зареєстровано в Золотоніському МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК" 08.10.2010 р. за № 30, що посвідчено печаткою та підписом МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК", коли реєстрація повинна була проводитись за законом, яким є Закон України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні»

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що сторони спору не позбавлені права вчинити юридично значимі дії щодо державної реєстрації договору оренди землі від 15.06.2010 у порядку, встановленому законом.

Таким чином, посилання апелянта на те, що від здійснював користування земельною ділянкою, а також сплачував кошти за її використання - судом апеляційної інстанції відхиляється як безпідставне та необґрунтоване, оскільки вчинення орендарем таких дій жодним чином не пов'язується як з укладенням договору, так і з моментом набрання ним чинності, а свідчить лише про те, що позивач здійснював оплату коштів та користування земельною ділянкою, проте, вказані обставини жодним чином не впливають на право позивача на оренду земельної ділянки, оскільки відповідне право оренди узгоджено було між сторонами у договорі, проте, його виникнення пов'язується саме з державною реєстрацією, проведеною у відповідності до вимог вищезазначеного Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні».

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і те, що постанова Верховного Суду України у постанові від 25.02.2015р. у справі № 6-219 цс14 від 25.02.2015, щодо застосування норм ст. 33 Закону України "Про оренду землі", стосувалась спору, в якому судами було встановлено як факт укладеності договору, так і факт державної реєстрації, проведеної у порядку, встановленому законом, у зв'язку з чим Верховний Суд України дійшов висновку про те, що у позивача виникло право на оренду землі, і питання стосувалось саме того, яким чином відповідне право на поновлення належним чином укладеного та зареєстрованого у порядку, встановленому законом, договору оренди землі підлягає застосуванню при вирішенні спору.

Проте, в контексті спірних правовідносин сторін припис статті 33 Закону України "Про оренду землі" щодо підстав продовження строку дії договору оренди від 15.06.2010, державна реєстрація якого не проведена у порядку, встановленому законом, внаслідок чого у позивача не виникло право користування об'єктом оренди, а тому, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави щодо застосування припису статті 33 Закону України «Про оренду землі» при вирішенні даного спору в контексті спірних правовідносин сторін.

З огляду на викладене, враховуючи те, що договір оренди землі від 15.06.2010 зареєстровано в Золотоніському МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК" 08.10.2010 р. за № 30, що посвідчено печаткою та підписом МРВ ЧРФ ДП "Центр ДЗК", коли реєстрація повинна була проводитись за законом, яким є Закон України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», сторони правочину не вчинили у встановлені строки та порядку повідомлення одна одної щодо намірів або заперечень щодо продовження орендних правовідносин, в тексті додаткової угоди, яка надана до матеріалів справи, позивачем викладено умову, згідно якої «Золотоніська міська рада надає, а ПАТ "Черкасихліб" приймає в короткострокову оренду терміном на 10 років земельні ділянки в м. Золотоноша під розміщення та обслуговування торгівельних павільйонів загальною площею 0,0050 га», тобто фактично термін договору складає 10 років, коли при підписанні договору від 15.06.2010 термін договору було узгоджено між сторонами у 5 років, тобто, вказана умова стосується саме зміни умов договору, а не продовження строку його дії, і законні підстави для задоволення позовних вимог вимог - у суду першої інстанції були відсутні.

З огляду на викладене, позов Публічного акціонерного товариства "Черкаський хлібкомбінат" до Золотоніської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 15 червня 2010 року, укладеного між Золотоніською міською радою та публічним акціонерним товариством "Черкаський хлібокомбінат", зареєстрованого в Золотоніському міськрайонному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 08.10.2010 за №30 - задоволенню не підлягає, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно зі ст.ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області від 24.11.2015 у справі № 925/1648/15 в силу п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, за наслідками апеляційного перегляду справи судові витрати підлягають перерозподілу, а саме: судовий збір за подачу позову покладається судом апеляційної інстанції на позивача, а судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається судом також на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Золотоніської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.11.2015 у справі № 925/1648/15 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 24.11.2015 у справі № 925/1648/15 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Черкаський хлібкомбінат" (; 18000м.Черкаси, вул.. Чигиринська, 7) на користь Золотоніської міської ради (; 19700 Черкаська обл.., Золотоніський район, м.Золотоноша, вул.. Садовий проїзд, 8) 1 339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп. судового збору за подачу за подання апеляційної скарги. Доручити господарському суду Черкаської області видати наказ на виконання постанови в цій частині.

5. Матеріали справи № 925/1648/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

6. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Г.В. Корсакова

М.Г. Чорногуз