ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 року Справа № 912/1244/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1, дов. № 873 від 23.12.2015р.;

відповідача не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірми Колос», с.Леніно Маловисківського району Кіровоградської області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.04.2016 року по справі № 912/1244/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Агросвіт», смт.Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос», с.Леніно Маловисківського району Кіровоградської області

про стягнення 171 545,78 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 28.04.2016 року у справі № 912/1244/16 (суддя Шевчук О.Б.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Агросвіт», смт.Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос», с.Леніно Маловисківського району Кіровоградської області про стягнення 171 545,78 грн. позов було задоволено повністю, стягнено з відповідача на користь позивача 171 545,78 грн., з яких: 110 958,00 грн. основного боргу, 31569,45 грн. пені, 29018,33 грн. 30% річних, а також стягнуто 2573,19 грн. судового збору (а.с.41-43).

Рішення господарського суду Кіровоградської області мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобовязань по повній та своєчасній оплаті поставленого товару; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст. 193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 625, 692, 712 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду в частині стягнення 30% річних, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос», с.Леніно Маловисківського району Кіровоградської області, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом не було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та справа розглянута за відсутності представника відповідача;

- також, скаржник посилається на те, що застосування до останнього ст.625 ЦК України є неправомірним, оскільки відповідачем договірні зобов`язання з оплати були частково виконані;

- крім того, скаржник посилається на те, що за п.11.4 договору до останнього застосовано 30% річних, при цьому зазначаючи, що під час переговорів з позивачем щодо підписання договору в цьому пункті мало бути зазначено 3% річних.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилався на відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, зазначаючи, що відповідач не був позбавлений права направити в судове засідання іншого представника або керівник підприємства мав можливість з`явитись особисто в судове засідання для дачі пояснень; щодо встановлення умовами договору 30% річних, то керівник підприємства відповідача власноручно підписав окремо кожний аркуш договору та був обізнаний з його змістом, вільність сторін в укладенні договору та визначенні його умов передбачені ст.ст.6, 627 ЦК України, ч.4 ст.179 Господарського кодексу України, законодавством не заборонено встановлювати в договорі більший розмір річних, ніж встановлений законом; неналежне виконання зобов`язання не є підставою його припинення, а тягне за собою покладення на боржника нових обов`язків, які є мірою цивільно-правової відповідальності. Також позивач зазначає, що встановлення більш високої процентної ставки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за економічним змістом є додатковим стимулом вчасного виконання боржником свого грошового обов`язку.

06.06.2016р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання скаржника про відкладення розгляду справи в зв`язку з участю представника скаржника в судовому засіданні Апеляційного суду Кіровоградської області та розгляд справи за участю представника скаржника. Зазначене клопотання, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягає, оскільки на обґрунтування зазначеного клопотання надано ніяким чином не засвідчену копію судової повістки Апеляційного суду Кіровоградської області, що суперечить вимогам ст.36 ГПК України, а доводи і заперечення відповідача щодо позову викладені в апеляційній скарзі. Крім того, скаржника повідомлено належним чином про час та місце судового засідання, що підтверджується поданням зазначеного клопотання до суду апеляційної інстанції. Також скаржник є підприємством з певною штатною чисельністю працівників та не позбавлений права уповноважити іншого представника для участі у справі або звернутись до фахівців в галузі права з метою отримання правової допомоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Кіровоградської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою «Агросвіт» («продавець» за договором, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос» («покупець» за договором, відповідач по справі, скаржник) був укладений договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №172/2015, відповідно до предмету якого «продавець» зобов'язався здійснити постачання товарів безпосередньо пов'язаних з технологічним процесами виробництва сільськогосподарської продукції, «покупцю»/виробникові такої сільськогосподарської продукції, а саме: насіння, засоби захисту рослин, добрива (далі-товар), який «покупець» зобов'язується прийняти та оплатити відповідно до пункту 1.2. договору на умовах, що вказуються сторонами в доповненнях (п.1.1 р.1 договору (а.с.14-16)).

Пунктом 1.2 сторони визначили, що загальна кількість товару, «Еквівалент ціни товару», «Погоджений курс», асортимент, ціна, строки поставки, оплата та умови оплати товару, що поставляється за цим договором визначаються сторонами на кожну окрему партію товару в доповненнях до договору.

Пунктами 2.1, 2.2 р.2 договору сторонами визначено, що базові умови поставки: «продавець» постачає товар «покупцю» на умовах «Франко склад» (EXW), 2501, вул. Терешкової, 160, м. Кіровоград; за наявності замовленого «покупцем» товару на складах «продавця» постачання відбувається шляхом передання товару «покупцю» на складі «продавця» за адресою в п.2.1 цього договору, відповідно до заявки на його отримання; товар «покупцю» постачається партіями; строки поставки визначаються між сторонами за їх згодою.

Пунктами 4.1-4.4 р.4 договору сторони погодили, що «покупець» зобов'язується оплатити прийнятий товар в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок «продавця», в строки встановлені в доповненнях до цього договору; сторони за окремим доповненням до цього договору можуть вибрати іншу форму оплати за переданий товар; у разі прийняття «покупцем» товару, що не вказаний в доповненнях до цього договору, «покупець» тим самим надає свою згоду, щодо ціни, кількості та асортименту товару зазначеної в видатковій накладній; «покупець» оплачує товар, що був прийнятий ним згідно з п.2.5 даного договору, в строк, що вказаний в останньому доповненні до цього договору; при перерахуванні коштів на розрахунковий рахунок «продавця», «покупець» зобов`язується вказати в призначенні платежу, згідно якого договору здійснюється платіж з зазначенням дати та номеру доповнення; в разі відсутності таких реквізитів «продавець» самостійно визначає порядок та напрями зарахування отриманих сум в погашення існуючих зобов`язань «покупця».

Пунктами 5.5-5.7 р.5 договору передбачено, що товар вважається переданим «продавцем» і отриманим «покупцем» при підписанні «покупцем» видаткових документів; приймання товару за якістю та кількістю проводиться повноважними представниками в момент передання товару на складі «продавця»; товар відпускається «продавцем» та приймається «покупцем»: за кількістю згідно кількості, що зазначена в товаросупроводжувальних документах; за якістю згідно якісних показників, що вказані в сертифікаті якості на даний товар.

Пунктами 8.1, 8.2 р.8 договору сторони узгодили, що право власності на товар, а також пов`язаний з таким правом ризик випадкової загибелі або пошкодження (псування) поставленого згідно умов цього договору товару, переходить від «продавця» до «покупця» з моменту оформлення та вручення «продавцю» відповідних видаткових документів; місцем, де буде відбуватись перехід права власності на поставлений згідно умов цього договору товар від «продавця» «покупцеві», сторони визначили спеціалізований склад «продавця», який розташовано за адресою: 25014, м.Кіровоград, вул.Терешкової, 160, або склад «покупця» у разі поставки товару на його адресу транспортом «продавця».

Пунктами 11.2, 11.3 р.11 договору передбачено майнову відповідальність «покупця» за порушення строків оплати переданого товару у вигляді сплати «продавцю» пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення; крім того, сторони погодились не застосовувати скорочені строки позовної давності до нарахування штрафних санкцій (пені), а застосовувати загальний строк позовної давності.

Пунктом 11.4 р.11 договору сторони домовились, що крім майнової відповідальності у вигляді сплати пені «продавець» може вимагати від «покупця» згідно зі ст.625 ЦК України, а останній зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої суми.

Пунктом 13.1 р.13 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Також між сторонами були підписані доповнення до договору, за п.п.1.1 яких «продавець» передавав, а «покупець» приймав товар, зазначений у цих доповненнях (в асортименті) на умовах товарного кредиту з процентною ставкою 0,01% від суми переданого товару, що передавався за цими доповненнями на весь строк кредитування; відповідно до пунктів 2.1 зазначених доповнень відповідач зобов'язався перерахувати позивачу в строк до 12.06.2015 30% вартості товару, а в строк до 10.10.2015 - 70% вартості товару, зокрема:

- за доповненням до договору № 1/тк, підписаним між сторонами 20.05.2015р., поставці підлягала продукція в асортименті вартістю 203 598,00 грн. (п.3.1 доповнення), та оплатою до 12.06.2015р. 61 079,40 грн., до 10.10.2015р. 142 518,60 грн. (а.с.17);

- за доповненням до договору № 2/тк, підписаним між сторонами 25.05.2015р., поставці підлягала продукція в асортименті вартістю 60 912,00 грн. (п.3.1 доповнення), та оплатою до 12.06.2015р. 18 273,60 грн., до 10.10.2015р. 42 638,40 грн. (а.с.18);

- за доповненням до договору № 3/тк, підписаним між сторонами 05.06.2015р., поставці підлягала продукція в асортименті вартістю 24 336,00 грн. (п.3.1 доповнення), та оплатою до 12.06.2015р. 7300,80 грн., до 10.10.2015р. 17035,20 грн. (а.с.19);

- за доповненням до договору № 4/тк, підписаним між сторонами 11.06.2015р., поставці підлягала продукція в асортименті вартістю 8112 грн. (п.3.1 доповнення), та оплатою до 12.06.2015р. 2433,60 грн., до 10.10.2015р. 5678,40 грн. (а.с.20).

Докази визнання недійсними, розірвання, внесення будь-яких інших змін в встановленому законом порядку до договору поставки № 172/2015 від 20.05.2015р., доповнень до нього, відсутні в матеріалах справи, не надавались сторонами, зокрема, і скаржником в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар, визначений у доповненнях:

- 20.05.2015р. за видатковою накладною № 24/05-000109 на суму 158 238,00 грн. (а.с.21);

- 22.05.2015р. за видатковою накладною № 24/05-000128 на суму 45 360,00 грн. (а.с.22);

- 25.05.2015р. за видатковою накладною № 24/05-000137 на уму 60 912,00 грн. (а.с.23);

- 05.06.2015р. за видатковою накладною № 24/06-000032 на суму 24 336,00 грн. (а.с.24);

- 11.06.2015р. за видатковою накладною № 24/06-000074 на суму 8112,00 грн. (а.с.24).

Всього було поставлено товару на загальну суму 296 958 грн.

Зазначені накладні підписані директором підприємства відповідача без будь-яких зауважень щодо якості, кількості, вартості, асортименту товару.

Відповідач по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос», с.Леніно Маловисківського району Кіровоградської області - свої договірні зобов`язання по оплаті поставленого товару виконав частково в сумі 186 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 192 від 20.10.2015р., № 201 від 17.11.2015р., довідкою позивача про надходження коштів на розрахунковий рахунок (а.с.26, 33, 34).

Відповідач решту заборгованості в сумі 110 958,00 грн. не сплатив, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 14.12.2015р. (а.с.25), що і стало підставою звернення позивача з позовом до господарського суду Кіровоградської області (а.с.3-4).

Відповідно до ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Зазначена стаття повністю кореспондується зі ст.174 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зазначена стаття повністю кореспондується зі ст.265 Господарського кодексу України.

Статтею 692 ЦК України встановлено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 3 ст.549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 т.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що товар був отриманий відповідачем без будь-яких зауважень, відповідно до договору, доповнень до договору кінцевий строк оплати товару до 10.10.2015р., відповідач за товар в повному обсязі не розрахувався, доказів протилежного матеріали справи не містять, то господарським судом обґрунтовано задоволено позов та стягнуто з відповідача на користь позивача 110 958,00 грн. основної заборгованості.

Також господарським судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги щодо стягнення 31569,45 грн. пені за період з 12.06.2015р. по 09.12.2015р., оскільки 30% вартості отриманого товару належало сплатити до 12.06.2015р., а відповідачем платежі здійснені 20.10.2015р. та 17.11.2015р., та щодо стягнення 29018,33 грн. - 30% річних з 12.06.2015р. по 28.03.2016р., оскільки прострочення в оплаті та неповне виконання зобов`язань з оплати мало місце.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що скаржником ніяким чином не спростовано розрахунок позовних вимог, контррозрахунки в матеріалах справи відсутні та не надавались скаржником судам обох інстанцій протягом всього розгляду справи.

Щодо доводів скаржника про незадоволення його клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи господарським судом за відсутності представника відповідача, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Однією з таких підстав, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Питання про те, що наявні певні перешкоди для розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Зокрема, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Крім того, ст.22 ГПК України визначені права та обов`язки сторін, з яких, участь в судовому засіданні є правом сторони, а не обов`язком.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачем надсилались відповідачу позовні матеріали, що підтверджується поштовим чеком та описом вкладення в цінний лист (а.с.5, на звороті), відповідача було належним чином сповіщено про час та місце судового засідання в господарському суді (поштове повідомлення від 05.04.2016р. про вручення ухвали суду а.с.31), про що також свідчить подане відповідачем клопотання, останній не скористався своїм правом участі в судовому засіданні, правом надання відзиву на позов, також відповідач не скористався правом направлення іншого представника в судове засідання або звернення до іншого фахівця в галузі права для надання правової допомоги, крім того, явка відповідача не визнавалась обов`язковою згідно ухвали господарського суду від 31.03.2016р. (а.с.1), позивачем належними доказами підтверджено факт поставки та часткової оплати товару відповідачем, тобто матеріали справи містять необхідні докази для розгляду справи, а відкладення справи в зв`язку з нез`явленням сторони не є обов`язковим за наявності достатніх матеріалів для розгляду справи, то розгляд справи господарським судом за відсутності представника відповідача був правомірними та обґрунтованими. Також невідкладення розгляду справи не є обов`язковою підставою скасування постановленого судового рішення в силу приписів ч.3 ст.104 ГПК України за умови належного сповіщення учасника судового процесу про час та місце судового засідання, що було здійснено місцевим господарським судом.

Щодо доводів скаржника про незастосування до нього ст.625 ЦК України, оскільки він частково виконав своє зобов`язання з оплати, то вони також не приймаються в силу положень ст.ст.610-612 ЦК України, оскільки відповідачем зобов`язання з оплати виконано неналежним чином з простроченням та не в повному обсязі.

Щодо доводів скаржника про зазначення в п.11.4 договору значно більшого відсотку річних 30%, а не 3%, як домовлялись сторони під час ведення переговорів, то вони не приймаються, оскільки договір підписаний директором підприємства відповідача без будь-яких зауважень (кожна сторінка окремо), що свідчить про обізнаність з його змістом, згідно з п.13.5 договору він складений у двох примірниках для кожної сторони, в судовому порядку зазначений договір або окремі його положення недійсними не визнані, а статтями 6, 627, 629 ЦК України закріплений принцип свободи договору та його обов`язковості.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду від 28.04.2016р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.05.2016р. було задоволено клопотання відповідача (скаржника) про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, сплату судового збору відстрочено до прийняття постанови судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» (зі змінами та доповненнями) якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Оскільки скаржником до дня винесення постанови не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями вищевказаної постанови Пленуму ВГСУ має стягнути з відповідача до Спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в сумі 2830,51 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос», с.Леніно Маловисківського району Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.04.2016 року у справі № 912/1244/16 - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос», с.Леніно Маловисківського району Кіровоградської області до Спеціального фонду державного бюджету 2830,51 грн. судового збору, належного до сплати за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу згідно зі ст.ст.116-117 ГПК України доручити господарському суду Кіровоградської області.

Справу повернути до господарського суду Кіровоградської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.06.2016р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко