донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

07.06.2016 справа №908/6214/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Марченко О.А.
суддівЗубченко І.В., Татенко В.М.
за участю представників сторін:
від позивача: Рушинець А.О. - за довіреністю №7 від 11.01.16р.
від відповідача:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водоканал", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від23 лютого 2016 р. (повний текст складено та підписано 02.03.2016р.)
у справі№ 908/6214/15 (суддя Попова І.А.)
за позовом:Комунального підприємства "Водоканал", м. Запоріжжя
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м.Запоріжжя
простягнення 10 432,88 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.02.2016р. у справі №908/6214/15 у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Водоканал", м. Запоріжжя до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя про стягнення 10 432,88 грн. - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Водоканал", м. Запоріжжя звернулось з апеляційною скаргою, в якій йдеться про скасування судового рішення у зв'язку з тим, що рішення є незаконним та винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вважає помилковим висновок суду щодо відсутності вини відповідача у порушенні п.3.2.3 договору, п.5.14 «Правил користування…», оскільки саме відповідачем не було вчасно зроблено повірку засобу обліку, у зв'язку з чим у КП «Водоканал» наявні підстави для нарахування оплати відповідно до п.3.3 «Правил користування..».

Скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач наданим йому правом не скористався, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надіславв відзив, відповідно до якого проти апеляційної скарги заперечує, просить останню залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №908/6214/15; розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї; заслухавши пояснення представника позивача; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства "Водоканал", м. Запоріжжя та скасування рішення господарського суду Запорізької області від 23.02.2016р. у справі №908/6214/15 з огляду на наступне.

Так, 01 квітня 2006 р. між комунальним підприємством "Водоканал" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 укладено договір № 7596 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації. ( далі - договір)

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що Водоканал забезпечує Абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам АДРЕСА_1.

Згідно з п. 1.3. Договору №7596 сторони узгодили об'єми подачі питної води та приймання стічних вод.

За визначенням п. 3.1.1. Договору №7596 Водоканал зобов'язаний забезпечити подачу питної води, а також приймання стоків, в кількості, вказаній у договорі.

Згідно з п. 3.2.1 Договору №7596 Абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку у відповідності з цим договором та нормативними документами, вказаними в п.1.1 цього договору.

Пунктом 3.2.3 договору встановлено, що при відсутності або не встановленному обліковому приладі у встановлений водоканалом термін або розміщення абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням «Правил користування...», «Правил експлуатації...», водопостачання абонента вважається безобліковим, а витрати води та об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з п.9.6 та 21.5 «Правил користування...», починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

Відповідно до п. 5.1 Договору зазначено, що основним документом на оплату є акт. Абонент зобов`язаний протягом трьох банківських днів з дня виписки акту перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок Водоканалу в сумі, вказаній в акті. Якщо Абонент відмовляється підписати акт, він підписується представником Водоканалу, а в акті робиться відповідний запис про таку відмову. Такий акт пересилається Абоненту поштою. Оформлений таким чином акт є обов'язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та приймання стічних вод.

Розділом 2 договору встановлено строк дії договору з 01.04.2006р. по 31.12.2010р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не було письмово заявлено однією з сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв'язку з відсутністю нового договору та відповідних заяв про припинення дії договору, даний договір №7596 від 01.04.2006р. є діючим.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з умовами договору, представниками КП "Водоканал" було проведено технічне обстеження мереж відповідача, за результатами якого було складено відповідні акти технічного обстеження водопроводу.

Так, відповідно до акту технічного обстеженння водопроводу №22 від 15.01.2010р., зазначено: "Абонент споживає питну воду від мережі житлового будинку по вводу діаметром 15 мм. На вводі після держповірки встановлено водолічильник типу КВ1,5, № 690019, ГП І-10г, покази - 00056 м3. Водолічильник в робочому стані, припломбований до труби пломбою відтиском "ВКЦ-1/НАРЦИС". Держ повірка дійсна по І квартал 2013 р." Вказаний акт підписаний представниками сторін без заперечень.

Відповідно до акту № 158 технічного обстеження водопроводу від 30.09.2013р., який підписаний представниками КП "Водоканал" та ФОП ОСОБА_5, встановлено, що водоспоживання абонента здійснюється від мережі житлового будинку дому № 9 по водопровідному вводу діаметром 15мм. На вводі раніше встановлений прилад обліку марки КВ 1,5 № 690015, держповірка І кв. 2010 р. Покази водолічильника 00126 м3. Пломба збережена. Строк держповірки приладу обліку закінчився.

Вказаний акт містить розрахунок об'єму води та стоків, проведений розрахунковим шляхом згідно з п. 3.3 " Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" за період з 29.08.2013р. по 30.09.2013р., витрати води - 30,528 м3 (за пропускною спроможністю труби вводу діаметром 15 мм, при швидкості руху води в ній 2м/сек. та дії її повним перерізом протягом 24 годин в добу), період - 33 доби; об'єм води - 30,528 м3х 33 діб = 1007,424 м3; об'єм стоків за 33 доби = 1007,424 м3.

На підставі зазначеного Акту технічного обстеження від 30.09.2013 р. відповідачу виписано Акт-рахунок № 7596/1 від 30.09.2013 р. за період з 29.08.2013р. по 30.09.2013р. на загальну суму 10 432,88 грн.

За твердженням позивача, відповідач заборгованість за вказаним актом в розмірі 10432 грн. 88 коп. не сплатив, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Крім того, заявою вх. № 17016 від 01.10.2013р. відповідач звернувся до КП "Водоканал" про опломбування засобу обліку після повірки, після чого представниками КП "Водоканал" складено акт технічного обстеження водороводу №237 від 17.10.2013р., в якому встановлено, що водоканал забезпечує подачу питної води абоненту по водопровідному вводу діаметром 15мм від мереж житлового будинку. На вводі після держповірки встановлено водомір КВ -1,5 № 690015, держповірка ІV кв. 2013 р. опломбований пломбою R10714858. Акт підписано представниками водоканалу та відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог та необхідності відмови їх задоволенні у повному обсязі з огляду на наступне:

Відповідно до ст.43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

На підставі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Правовідносини сторін у даній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002р. №2918-ІІІ, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Держжиткомгоспа від 01.07.1994р. №65, "Правилами приймання стічних вод підприємств в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України", затверджених наказом Держбуду України від 19.02.2002р. №37, Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших вод в системи каналізації населених пунктів, зареєстрованою Мінюстом України 26.04.2002р. за №402/6690, Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізування м. Запоріжжя, затвердженими рішенням виконавчого комітету міської ради №167 від 29.05.2003р., "Правилами експлуатації та технічними вимогами до приладів обліку питної, технічної води, промислових та госпфекальних стоків" від 20.12.1993р., ДСТУ 2874-82, ДБН 360-92, СНіП 2.04.02-84, Правилами технічної експлуатації систем комунального водопостачання і каналізації населених пунктів України" КДП 204-12 Укр. 242-95 (п.1.1. Договору) та Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190.

Зобов'язання, згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002 № 2918 послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст.23 Закону України №2918 підприємства питного водопостачання мають право, зокрема, сприяти впровадженню засобів обліку та регулюванню споживання питної води.

На час укладання договору його умовами зобов'язано абонента у визначений строк встановити засіб обліку води та передбачена відповідальність за недотримання абонентом прийнятих на себе зобов'язань на підставі тих нормативно-правових актів, які діяли в той час.

Станом на час проведення представниками КП "Водоканал" технічного обстеження водопроводу у 2013 році, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення визначається та регулюється Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, пунктом 1.1 яких, встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Наразі, Правила № 190 є обов'язковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду спору, оскільки положення попередніх Правил 1994 року №65 втратили чинність та не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 2.1 "Правил користування.." № 190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Розрахунок за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на підставі показів засобів обліку (п. 3.1 "Правил користування.."№ 190).

Пунктом 3.2 вказаних Правил унормовано, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ним.

Самовільне водоспоживання - це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу Виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у Виконавця в якості Споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо).

Самовільне приєднання до систем водопостачання - приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу Виконавця.

Пунктами 3.3, 3.4 Правилами №190 визначено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 години за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокристуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Матеріалами справи доведено наявність між сторонами спору господарських правовідносин щодо надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, що оформлені договором №7596 від 01.04.2006 року.

Вважаючи, що викладений у договорі порядок визначення безоблікового споживання води породжує у споживача зобов'язання, а у постачальника право на визначення обсягів споживання води розрахунковим шляхом відповідно до п.3.4 Правил, колегія суддів вважає за необхідне зазначити на таке.

Позивачем, заявляючи позов про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 29.08.2013р. по 30.09.2013р. на загальну суму 10 432,88 грн., не враховано, що п.1.1 та п.3.2.3 договору містять посилання не на п.п.3.3, 3.4, а на п.п. 9.6, 21.5 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року №65, які втратили чинність за наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190.

Як вбачається з матеріалів справи, після затвердження наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України зміни до договору надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації №7596 від 01.04.2006 року не вносились, а тому посилання позивача про наявність договірних зобов»язань відповідача оплачувати спожиту воду як безоблікову, відповідно до п.3.4 Правил №190 є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постановах від 11 грудня 2013р. у справі N908/1658/13, від 23.12.2015р. у справі №908/3025/15.

Пунктом 5.1 Правил № 190 передбачено, що облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Пунктом 5.4 Правил № 190 встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", а також інших нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності.

В статті 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність " № 113/98-ВР від 11.02.1998р. визначено поняття "повірка засобів вимірювальної техніки" - це встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі контролю їх метрологічних характеристик.

Згідно зі ст. 2 цього Закону, ним врегульовано відносини, що виникають у процесі здійснення метрологічної діяльності і його дія поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства (їх об'єднання), установи і організації незалежно від форм власності та виду діяльності, що діють на території України, на фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності і виробників (експортерів) іноземних держав, що ввозять засоби вимірювальної техніки на територію України.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Частиною 2 статті 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що засоби вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Відповідно до п. 3.2.3 Ліцензійних умов, умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 31.08.2012 року за № 1468/21780, суб'єкти господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або водовідведення, повинні здійснювати своєчасне забезпечення контрольно-вимірювальних інструментів і приладів, а також відповідних приладів обліку, повірки або державної метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд.

Пунктом 9.2.11 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року № 30, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 21.07.1995 року за № 231/767, передбачено, що контроль за наявністю і станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки здійснюється працівниками абонентського відділу виробника.

Згідно з п. 3.2.1 Договору № 7596 від 01.04.2006 р. відповідач зобов'язаний експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку у відповідності з цим Договором та нормативними актами, вказаними в п. 1.1 Договору.

При цьому, п. 3.2.3 Договору №7596 від 01.04.2006 р. визначено, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений Водоканалом термін або розміщенні Абонентом водолічильних вузлів чи їх експлуатація з порушенням Правил користування водопостачання Абонента вважається безобліковим.

Пунктом 5.14 Правил № 190 встановлено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Отже, посилання позивача на п. 5.14 Правил №190 є безпідставним, оскільки цим пунктом передбачена відповідальність за інше правопорушення "тривалість повірки понад місяць", яке не виявлено позивачем під час проведеної перевірки. Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що чинним законодавством не передбачено норми, відповідно до якої виробник, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно п.3.3 Правил, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом Правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними, судова колегія вважає правильним.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що жодним нормативним актом не визначений/встановлений обов'язок споживача/абонента контролювати термін повірки та вчиняти дії щодо періодичної повірки засобу обліку води. Натомість, такий обов'язок покладено на суб"єктів господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, тобто - на позивача. На підприємства, організації та фізичних осіб покладений обов"язок своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

За таких обставин, посилання позивача на наявність порушень з боку відповідача під час виконання зобов"язань за договором №7596 від 01.04.2006 року, які полягають у простроченні терміну повірки засобу обліку води, є безпідставними.

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи, позивач, зазначає про порушення відповідачем приписів ч. 2 ст.28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", п. 5.14 Правил № 190 у зв'язку з чим останнім, відповідно до п. 3.2.3 договору виконано розрахунок витрат води відповідно до п. 3.3 Правил № 190 .

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне.

Спільним наказом Держспоживстандарту України, Міністерства промислової політики та Державного комітету з питань житлово-комунального господарства (№ 141/212/91 від 15.06.2005р.) для всіх лічильників води з 01.01.2005 р. встановлений міжповірочний інтервал 3 роки.

Пунктом 5 даного наказу ДП "Укрметртестстарт" доручено провести випробування лічильників води прискореним методом для підтвердження можливості подальшого збільшення міжповірочного інтервалу.

Науково-технічна комісія Держсноживстандарту (протокол № 2 від 30.05.2005р.) визначила, що міжповірочні інтервали, установлені за результатами прискорених випробувань, поширюються на всі зразки лічильників, які випущені з виробництва після державних контрольних випробувань, які передували рішенню НТК про збільшення міжповірочного інтервалу цих лічильників.

А сааме, Протоколом № 4 від 20.09.2006р. для лічильників КВ-1,5 міжповірочний інтервал встановлюється в 4 роки.

Крім того, відповідно до роз'яснень, наведених на офіційних сайтах ДП "Укрметртестстандарт" та сайтів регіональних центрів стандартизації, метрології та сертифікації, встановленні: міжповірочний інтервал на лічильник води крильчастий КВ -1,5 становить 4 роки.

Також, згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 26.03.2013р. № 308 "Про затвердження переліку типів засобів вимірювальної техніки та внесення змін до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки", міжповірочний інтервал Лічильників води крильчасті КВ-1,5, КВ-1,5і виробництва ВАТ "Електротермометрія" м.Луцьк, номер згідно з Державним реєстром засобів вимірювальної техніки У333-11, до якого належить спірний лічильник води, становить 3 або 4 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, по майданчику АДРЕСА_1 у приміщенні відповідача встановлено лічильник води крильчастий КВ-1,5.

Актом технічного обстеження водопроводу №158 від 30.09.2013 р. встановлено, що термін державної повірки приладу обліку закінчився. Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень надано паспорт на лічильник води крильчастий КВ-1,5 № 690015, відповідно до якого вбачається, що останній виготовлено 25.11.2004р., у зв'язку з чим міжповірочний інтервал для даного приладу обліку становить 4 роки та вказаний прилад обліку потребує державної повірки зі спливом вказаного строку.

Актом технічного обстеження водопроводу №22 від 15.01.2010р. зафіксовано, що повірка лічильника води крильчастий КВ-1,5 № 690015 проведена у 1 кварталі 2010р. Тому строк повірки даного засобу обліку повинен бути закінчений у 1 кварталі 2014 року, а відтак відповідач завчасно, 02.10.2013р. провів державну повірку лічильника води, про що свідчить запис у паспорті на лічильник та в подальшому звернувся до позивача з заявою, в якій просив опломбувати лічильник після повірки.

В свою чергу, актом технічного обстеження водопроводу №237 від 17.10.2013р. встановлено, що на вводі відповідача після державної повірки встановлено засіб обліку КВ-1,5 № 690015, після держповірки, держповірка 4 квартал 2013р., опломбований пломбою R10714858.

Таким чином, нарахування безолікового водокористування та водовідведення за період з 29.08.2013 р. по 30.09.2013 р. на суму 10432,88грн. є безпідставним, оскільки позивачем невірно розраховано термін, протягом якого відповідач зобов'язаний повірити прилад обліку.

Виходячи з чого, з боку відповідача умови договору, а саме п.3.2.3, порушені не були, а відтак заявлені вимоги позивача щодо стягнення боргу за безоблікове водокористування є безпідставними.

За таких обставин посилання позивача на наявність порушень з боку відповідача під час виконання зобов'язань за договором від 01.04.2006 р. № 7596 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, які полягають у простроченні терміну повірки засобу обліку води, є безпідставними.

Рішення господарського суду Запорізької області відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 23.02.2016р. у справі №908/6214/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін за наведеними в постанові мотивами, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водоканал", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.02.2016р. у справі №908/6214/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: І.В.Зубченко

В.М.Татенко