КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 10/5026/1082/2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Пантелієнка В.О.

Сотнікова С.В.

представники сторін в судове зсідання не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідатора комунального підприємства "Чигиринське" Голінного А.М. на ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.04.2016 № 2, що прийнята за результатами розгляду заяви ліквідатора комунального підприємства "Чигиринське" про продовження строку ліквідаційної процедури у справі № 10/5026/1082/2012 (суддя Хабазня Ю.А.)

за заявою Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі, Черкаська обл., м. Чигирин

до комунального підприємства "Чигиринське" Чигиринської міської ради, Черкаська обл., м. Чигирин

про визнання банкрутом.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі звернувся до суду з заявою про порушення справи про визнання комунального підприємства "Чигиринське" Чигиринської міської ради банкрутом, оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Господарський суд Черкаської області ухвалою від 23.07.2012 порушив провадження у справі за вказаною заявою та призначено розпорядником майна боржника було Голінного А.М.

06.12.2012 господарський суд Черкаської області прийняв постанову про визнання боржника - комунального підприємства "Чигиринське" Чигиринської міської ради банкрутом, відкрив процедуру його ліквідації. Ліквідатором банкрута було призначено арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича.

Ліквідаційна процедура неодноразово продовжувалась судом.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.04.2016 № 2 у справі № 10/5026/1082/2012 (суддя Хабазня Ю.А.) зокрема, продовжено строк завершення ліквідаційної процедури боржника та строк повноважень ліквідатора банкрута до 22.06.2016; зобов'язано ліквідатора банкрута виконати вимоги ч. 2 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (від 14.05.1992 № 2343-XII із змінами, внесеними до 19.01.2013) щодо розподілу наявних коштів по чергам їх виплати, здійснивши перерахунок заробітної плати працівників з урахуванням виплачених сум без їх повернення.

При цьому, суд керувався ст.ст. 14, 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 53, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ліквідатор комунального підприємства "Чигиринське" Голінний А.М. звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.04.2016 № 2 у справі № 10/5026/1082/2012 в частині зобов'язання ліквідатора банкрута виконати вимоги ч. 2 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( від 14.05.1992 № 2343-ХІІ із змінами, внесеними до 19.01.2013) щодо розподілу наявних коштів по чергам їх виплати, здійснивши перерахунок заробітної плати працівників з урахуванням виплачених сум без їх повернення - скасувати; в іншій частині ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.04.2016 № 2 у справі № 10/5026/1082/2012- залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 14, 15, 24, 25, 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 4, 4-5, 35 ГПК України, а також неповним з'ясуванням обставин справи, що мають для неї значення.

Учасники провадження у справі в судове засідання апеляційної інстанції представників не направили, про причини неприбуття суд не повідомили. Враховуючи те, що інші учасники провадження у справі про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін та учасників провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України від 14.05.1992 року в редакції від 30.06.1999 зі змінами та доповненнями, внесеними до 19.01.2013.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону строк ліквідаційної процедури не може перевищувати дванадцяти місяців. Господарський суд може продовжити цей строк на шість місяців, якщо інше не передбачено цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою суду від 24.03.2015 визнано дії ліквідатора банкрута з виплати усієї заборгованості із заробітної плати працівникам боржника у другу чергу такими, що суперечать положенням п.п. "б" п.1 ч.1 ст.31 Закону та зобов'язано ліквідатора вжити заходів з виправлення порушення, вказаного у цій ухвалі (зокрема, щодо установлення черговості задоволення вимог кожного працівника, щодо повернення коштів у ліквідаційну масу та їх перерозподілу відповідно до вимог закону) і не пізніш як 15.06.2015 подати новий звіт про здійснену ліквідаційну процедуру та ліквідаційний баланс банкрута. Ухвала набрала законної сили з моменту її винесення, однак фактично почала виконуватися ліквідатором банкрута після розгляду апеляційної та касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції у постанові від 01.07.2015 визнав обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що обставини стосовно черговості задоволення вимог підлягають точному установленню і обчисленню ліквідатором банкрута, виходячи із календарного періоду нарахування заробітної плати і дати звільнення працівника та про те, що дії ліквідатора боржника з виплати усієї заборгованості із заробітної плати працівникам боржника у другу чергу є такими, що суперечать положенням п.п. "б" п.1 ч.1 ст.31 Закону-2343, а також визнав обгрунтованим зобов'язання ліквідатора вжити заходи щодо установлення черговості задоволення вимог кожного працівника боржника, щодо повернення коштів у ліквідаційну масу та їх перерозподілу відповідно до вимог закону.

Відповідно до матеріалів справи внаслідок вжитих ліквідатором банкрута заходів на виконання ухвали суду від 24.03.2015 арбітражним керуючим Голінним А.М. було:

1) установлено черговість задоволення вимог кожного працівника, згідно з якою: вимоги працівників в частині виплати вихідної допомоги на загальну суму 58 738,78 грн. підлягають погашенню у першу чергу; вимоги працівників в частині виплати заборгованості із заробітної плати, яка виникла за три календарні місяці до моменту припинення трудових відносин на загальну суму 187 969,09 грн., підлягають погашенню у першу чергу; вимоги працівників в частині виплати заборгованості із заробітної плати, яка виникла пізніше трьох календарних місяців до моменту припинення трудових відносин на загальну суму 44 190,61 грн., підлягають погашенню у другу чергу;

2) подано позовні заяви про повернення безпідставно перерахованих коштів:

до ОСОБА_3 (рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.12.2015 у справі №708/489/15-ц у задоволенні позову відмовлено (а.с.10 т.10), ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16.02.2016 рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.22 т.10), на судові рішення у справі подано касаційну скаргу);

до 79-ти фізичних осіб (рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 02.11.2015 у справі № 708/490/15-ц (а.с.29 т.9) у позові відмовлено повністю, вказане рішення оскаржено до суду апеляційної інстанції, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22.01.2016 (а.с.39 т.10) рішення суду першої інстанції залишено без змін, на судові рішення у справі подано касаційну скаргу). Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги ліквідатора банкрута апеляційний суд Черкаської області в ухвалі від 22.01.2016 у справі № 708/490/15-ц (а.с.39 т.10) прямо зазначив, що "судом першої інстанції достовірно встановлено, що на даний час в ліквідаційній масі КП "Чигиринське" наявно достатньо грошової маси для того, щоб не порушувати права відповідачів, провівши перерахунок їм заробітної плати з урахуванням виплачених сум без їх повернення, а виконання ухвали господарського суду Черкаської області не може позбавити відповідачів їх законного права на соціальний захист та виплату заборгованості по заробітній платі, черговість якої була неправильно встановлена позивачем";

до Кам'янської ОДПІ (рішенням господарського суду Черкаської області від 29.10.2015 у справі № 925/1528/15 (а.с.45 т.9) у задоволенні позову відмовлено);

до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (рішенням господарського суду Черкаської області від 12.10.2015 у справі № 925/1546/15 (а.с.52 т.9) позов задоволено, у порядку добровільного виконання рішення відповідачем сплачено усю суму заборгованості у розмірі 1073 грн.);

до управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі про стягнення безпідставно перерахованих коштів (ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.10.2015 у справі № 925/1616/15 (а.с.57 т.9) порушено провадження у справі, 08.10.2015 відповідачем у добровільному порядку сплачено кошти у сумі 382 896,79 грн., ухвалою суду від 22.10.2015 провадження у справі припинено (а.с.59 т.9).

Також ліквідатором банкрута направлено вимоги, за якими у добровільному порядку повернули кошти дві особи: гр.ОСОБА_4 - у сумі 941,67 грн., та гр. ОСОБА_5 - у сумі 32,48 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що загальна сума коштів, повернутих у ліквідаційну масу боржника, становить 384943,94 грн., а також на 22.04.2016 на рахунку боржника наявні кошти у сумі близько 378 тис.грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 13, абз. 3 ч. 6 ст. 14 Закону розпорядник майна зобов'язаний вести реєстр вимог кредиторів, окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та даними обліку боржника.

Враховуючи положення вище заначеної норми права та той факт, що розпорядник майна боржника Голінний А.М. вчасно не виконав покладеного на нього обов'язку у процедурі розпорядження майном, а здійснив його лише на виконання вимог ухвали суду від 24.03.2015 у ліквідаційній процедурі, тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання неправомірним висновок суду про те, що ліквідатор повинен здійснювати виплати кожному конкретному працівнику у черговості та у сумах згідно із приведеним ним у відповідність до вимог законодавства реєстром вимог кредиторів.

Додатково колегія суддів зазначає, що доводи ліквідатора банкрута про неможливість виплати ліквідатором банкрута коштів працівникам боржника у іншій черговості у зв'язку з віднесенням їх вимог до другої черги погашення ухвалою суду про затвердження реєстру вимог кредиторів були предметом розгляду судом першої інстанції в судовому засідання від 24.03.2015 за результатами якого їх відхилено відповідною ухвалою суду.

Не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів в доводах скаржника щодо суперечності висновків суду першої інстанції про те, що черговість задоволення кожної вимоги визначається ліквідатором банкрута в момент погашення вимог кожного окремого працівника факту набрання чинності ухвали від 13.11.2012, якою віднесено розмір вимог кредиторів з виплати заробітної плати працівникам до другої черги. Оскільки досить логічним є просування черги в наслідок задоволення вимог попереднього кредитора, а тому відповідна вказівка суду ніяким чином не ставить під сумнів втрату чинності ухвали від 13.11.2012.

Доводи скаржника про те, що обов'язки покладені на нього оскаржуваною ухвалою суперечать вимогам ухвали від 24.03.2015 є надуманими та не можуть розцінюватися судом в якості підстави для скасування в зв'язку з положеннями ч. 2 ст. 31 Закону, згідно з якою вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги.

Колегія суддів вважає необґрунтованим та безпідставними посилання скаржника на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Оскільки, суд апеляційної інстанції не вбачає аргументованих підстав на підтвердження зазначених порушень, тому не приймає до уваги дані твердження ліквідатора комунального підприємства "Чигиринське" Голінного А.М.

Додатково колегія суддів вражає за необхідне зазначити, що законодавцем у ст. 89 ГПК України надано право сторонам звернутися до суду з заявою про роз'яснення судового рішення, що за своєю суттю є викладенням судового рішення у більш ямній і зрозумілій формі.

У відповідності до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів, окрім тих, які наявні в матеріалах справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі наявних в справі матеріалів дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.04.2016 № 2 у справі № 10/5026/1082/2012 залишити без змін, а апеляційну скаргу ліквідатора комунального підприємства "Чигиринське" Голінного А.М. залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді В.О. Пантелієнко

С.В. Сотніков