ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Справа № 916/3850/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
Рогач Л.І. головуючого, доповідача Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 05.04.2016
у справі№ 916/3850/15
Господарського судуОдеської області
за позовомВійськової частини НОМЕР_1
доДержавного виробничо-технічного підприємства "Граніт"
простягнення 7256,98 грн.
за участю представників:
позивачаКачмар Г.М. предст. дов. від 30.12.2015
відповідачаМастюк Є.П. предст. дов. від 29.12.2015

ВСТАНОВИВ:
14.09.2015 Військова частина НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з Державного виробничо-технічного підприємства "Граніт" 7256,98 грн передбаченої умовами договору та приписами статті 231 Господарського кодексу України пені за прострочення терміну надання послуг відповідно до умов договору про закупівлю послуг за державні кошти від 23.09.2014 № 195/14.
Відповідач проти позову заперечив, вказавши, що строки надання послуг, встановлених договором, залежали від вчасної передачі виробів у ремонт позивачем; дати актів про передачу позивачу виробів з ремонту є суперечливими, а період прострочення включає час, протягом якого позивач здійснював перевірку документації щодо відремонтованих та переданих йому виробів.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2015 (суддя Мостепаненко Ю.І.) позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 7256,98 грн пені за прострочення зобов`язань згідно з договором.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 (судді Філінюк І.Г., Лавриненко Л.В., Пироговський В.Т.) вказане рішення господарського суду змінено, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: позов задовольнити частково; стягнути з відповідача на користь позивача 3628,49 грн пені та 1218 грн судового збору.
Не погодившись з прийнятою у справі постановою, позивач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову апеляційного суду, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права; так, суд в порушення статей 230, 231 Господарського кодексу України, статей 530, 611 Цивільного кодексу України не врахував, що заявлена до стягнення пеня передбачена умовами договору та положеннями законодавства та помилково і необґрунтовано зменшив суму пені, нарахованої відповідно до періоду прострочення; висновки апеляційної інстанції щодо наявності підстав для зменшення пені є необґрунтованими.
Позивач в судовому засіданні підтримав доводи касаційної скарги.
Відповідач у судовому засіданні та у відзиві просить залишити прийняту у справі постанову без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, 23.09.2014 Військова частина НОМЕР_1 (Замовник) та Державне виробничо-технічне підприємство Граніт (Виконавець) уклали договір про закупівлю послуг за державні кошти № 195/14, відповідно до пункту 1.1. якого Виконавець зобов`язується надати у 2014 році послуги, зазначені у специфікації послуг (додаток 1 до договору), а Замовник прийняти і оплатити послуги.
Відповідно до пункту 1.3. договору Замовник може зменшити обсяги закупівлі послуг в залежності від реального фінансування видатків на цілі, що передбачені специфікацією послуг (додаток 1 до договору). Замовник у 10-ти денний строк з дня отримання інформації про зменшення бюджетних призначень на цілі, передбачені умовами договору, письмово повідомляє Виконавця про зменшення обсягу закупівлі послуг, на підставі якого сторони вносять відповідні зміни до договору згідно з пунктом 11.2.
Виконавець здійснює надання послуг за цим договором після отримання від замовника письмового повідомлення про готовність до виконання умов договору, яким замовник визначає обсяги закупівлі послуг у відповідності до специфікації послуг (пункт 1.4 договору). Згідно з пунктом 2.2. договору технічні та якісні характеристики відремонтованих типових елементів заміні (вироби) дизельних електростанцій 5И57А, розподільчих перетворюючих пристроїв 63Т6А, 5И58А повинні відповідати вимогам експлуатаційної документації. Всі конструктивні та технологічні зміни у виробах, що ремонтуються, заміни матеріалів, комплектуючих, за винятком змін на більш високоякісні, можуть здійснюватися тільки за погодженням із Замовником або його вказівкою та оформлюється сторонами спільним рішенням. Пунктом 2.4. договору встановлено, що контроль за якістю наданих послуг здійснює відділ технічного контролю Виконавця та представництво замовника № 4993 (ПЗ № 4993) на виробничій площі Виконавця. Контроль якості послуг, які надаються у військових частинах, здійснює командир військової частини з оформленням акта приймання наданих послуг (форма акта наведена у додатку 3 до договору). Пунктом 2.5. договору встановлено, що Виконавець повідомленням встановленої форми інформує ПЗ № 4993 про готовність виробу до здійснення контролю. ПЗ № 4993 має право призупинити приймання виробу (виробів) у разі невиконання Виконавцем умов договору щодо забезпечення якості виробу (виробів). Про факт призупинення та відновлення приймання виробів та його причин, ПЗ №4993 зобов`язане повідомити Виконавця та Замовника (пункт 2.7. договору).
Відповідно до пункту 3.1. сума договору становить 485397,96 грн. з ПДВ. Ціна послуг визначена за результатами проведення процедури торгів у протоколі погодження ціни послуг (додаток 2 до договору). Всі витрати Виконавця, пов`язані з виконанням договору, враховуються в ціні послуг та сумі договору, сума перевищення оплаті не підлягає (пункт 3.2. договору).
Як передбачено пунктом 3.4. договору для встановлення вартості послуг за фактичними витратами Виконавець у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до терміну завершення надання послуг, представляє ПЗ № 4993 розрахунково-калькуляційні матеріали щодо договірної ціни, складені на підставі фактичних витрат та обґрунтованих розрахунків очікуваних витрат в розрізі статей калькуляцій. Розрахунково-калькуляційні матеріали Виконавця повинні відповідати вимогам Методичних рекомендацій з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості, затверджених наказом Міністерства промислової політики України від 09.07.2007 № 373, діючим нормативним документам з ціноутворення та встановленим технічною документацією економічно обґрунтованим нормам матеріальних та трудових витрат на надання послуг. Виконавець несе відповідальність за достовірність даних, зазначених у калькуляції. Замовник оплачує виконані та прийняті послуги за договірною ціною, встановленою сторонами та зафіксованою у протоколі погодження цін, яка відповідає обґрунтованим фактичним витратам, понесеним виконавцем (згідно даних бухгалтерського обліку), перевіреним ПЗ № 4993 та прийнятим Замовником з урахуванням встановленого договором рівня прибутку. Виконавець має право проводити перерозподіл витрат по статтях виробничої собівартості без перевищення ціни послуг.
Як зазначено у другому абзаці пунктом 3.5. договору, підставою перевірки ПЗ № 4993 розрахунково-калькуляційних матеріалів щодо рівня договірної ціни за фактично надані послуги є Акти приймання наданих послуг з ремонтування та технічного обслуговування виробів, узгоджені командирами військових частин (з додатком, переліченим у пункті 2.4. договору).
Пунктом 5.1. договору сторони погодили, що послуги надаються не пізніше 01.12.2014, після надання Замовником нарядів на ремонт та отримання від Замовника повідомлення про готовність до виконання умов договору, передбаченого пунктом 1.4. договору, яким замовник визначає обсяг надання послуг.
У відповідності до пункту 5.2. договору місцем надання послуг є виробничі площі Виконавця або у військових частинах А4104 (м. Чугуїв, Харківської обл.), НОМЕР_2 (с. Данилівка, Васильківського району, Київської обл.), НОМЕР_3 (м. Харків), НОМЕР_4 (м. Нікополь, Дніпропетровської обл.), НОМЕР_5 (м. Первомайськ, Миколаївської обл.), НОМЕР_6 (м. Херсон), НОМЕР_7 (м. Одеса), НОМЕР_8 (м. Васильків, Київської обл.)
Пунктом 5.3. договору встановлено, що у разі коли строк надання послуг (технологічний цикл ремонту виробів) перевищує граничний термін надання послуг, вироби в ремонт передаються за згодою Виконавця. Представник Замовника (експлуатуюча військова частина) передає вироби Виконавцю у строк до 3-х діб з дня отримання нарядів на ремонт (пункт 5.4.) Приймання послуг здійснюється відділом технічного контролю підприємства виконавця та комісією експлуатуючої військової частини (пункт 5.6).
Згідно із пунктом 5.9. договору зобов`язання Виконавця, щодо надання послуг за договором, вважаються виконаними в повному обсязі після підписання і затвердження Актів приймання послуг та Актів прийому передачі за всіма виданими нарядами на ремонт. Датою виконання зобов`язань Виконавцем є остання дата затвердження Замовником Акта приймання-передачі наданих послуг (форма акта наведена в додатку 3 до договору) та Акта прийому-передачі, у разі передачі виробів для ремонту на виробничих площах Виконавця (форма акта наведена в додатку 4 до договору).
Пунктом 6.3.1. договору на Виконавця покладено обов`язок здійснити виконання послуг в строки, відповідно до умов договору; абзацом другим пункту 7.2. договору сторони передбачили, що за порушення строків (термінів) виконання зобов`язань, зазначених у пункті 2.3, пункті 5.1. договору, з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочено виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.
Відповідно до пункту 10.1. договору, він набирає чинності з моменту підписання двома сторонами та діє до 31.12.2014, за винятком дії гарантійних зобов`язань, які діють до повного їх виконання та остаточних розрахунків Замовником за надані Виконавцем послуги (пункт 10.2. договору).
Суди також встановили, що 24.09.2014 позивач на виконання пункту 1.4. договору листом за № 129/138/2138/пс повідомив відповідача про готовність до виконання умов договору у повному обсязі на загальну суму 485397,96 грн.
22.12.2014 ПЗ № 4993 видано Виконавцю Посвідчення № 67, № 68 щодо відповідності відремонтованої та укомплектованої продукції умовам договору про закупівлю послуг за державні кошти № 195/14 від 23.09.2014 і визнання прийнятою.
На виконання умов договору відповідач та позивач склали Акти приймання наданих послуг з поточного ремонту типових елементів заміни електростанцій 5И57А, розподільчих перетворюючих пристроїв 63Т6А, 5И58А:
Акт № 199 від 12.12.2014, підписано відповідачем - 24.11.2014, ПЗ № 4993 10.12.2014, а Замовником 20.11.2014; Акт № 200 від 12.12.2014, підписано відповідачем - 14.11.2014, ПЗ № 4993 - 10.12.2014, а Замовником 12.11.2014; Акт № 249 від 24.12.2014, підписано відповідачем - 12.12.2014, ПЗ № 4993 24.12.2014, Замовником 15.12.2014; Акт № 250 від 24.12.2014, підписано відповідачем 24.11.2014, ПЗ № 4993 24.12.2014, а Замовником 24.11.2014; Акт № 251 від 24.12.2014, підписано відповідачем - 19.12.2014, ПЗ № 4993 24.12.2014, а Замовником 19.12.2014; Акт № 252 від 24.12.2014, підписано відповідачем - 17.12.2014, ПЗ № 4993 24.12.2014, а Замовником 16.12.2014; Акт № 253 від 24.12.2014, підписано відповідачем 26.11.2014, ПЗ № 4993 24.12.2014, а Замовником 24.11.2014; Акт № 254 від 24.12.2014, підписано відповідачем - 17.12.2014, ПЗ № 4993 24.12.2014, а Замовником 17.12.2014; Акт № 255 від 24.12.2014, підписано відповідачем - 17.12.2014, ПЗ № 4993 24.12.2014, а Замовником 15.12.2014.
24.12.2014 Військова частина НОМЕР_1 та Державне виробничо-технічне підприємство ГРАНІТ уклали додаткову угоду № 1 про зміни до умов договору від 23.09.2014 № 195/14 про закупівлю послуг за державні кошти, реєстраційний № 370/14, відповідно до умов якої сторони внесли зміни в пункт 3.1. договору, встановивши, що сума договору становить 354268, 48 грн. (з ПДВ); змінено специфікацію, протокол погодження договірної ціни викладено в іншій редакції (додається).
29.01.2015 позивач направив відповідачу претензію № 350/129/138/167/ПС від 23.01.2015 про порушення відповідачем обов`язку не пізніше ніж 01.12.2014 відремонтувати 63 одиниці елементів заміни на суму 74265,90 грн. (за актом приймання наданих послуг, затвердженим 12.12.2014) та 238 одиниць типових елементів заміни на суму 280002,58 грн. (за актом приймання наданих послуг, затвердженим 24.12.2014).
12.05.2015 відповідач у листі за вих. № 84/23к/15 запропонував позивачу погодити: визначення дати виконання послуг за договором датою підписання акта приймання наданих послуг командиром відповідної експлуатуючої військової частини, визначення моменту виникнення зобов`язання Замовником з оплати наданих послуг після затвердження Замовником акта приймання наданих послуг в порядку, встановленому розділом 4 договору.
Позивач звернувся з даним позовом про стягнення пені за перевищення терміну надання послуг з поточного ремонту типових елементів заміни електростанцій 5И58А, розподільчих перетворюючих пристроїв 63Т6А, 5И58А за договором № 195/14 від 23.09.2014 в сумі 7256, 98 грн.
Задовольняючи позов у повному обсязі, місцевий господарський суд встановив, що відповідач порушив строки надання послуг з поточного ремонту типових елементів заміни електростанцій 5И58А, розподільчих перетворюючих пристроїв 63Т6А, 5И58А за договором № 195/14 від 23.09.2014, що є підставою для застосування штрафних санкцій, виходячи з умов погодженого сторонами договору відповідно до наданого позивачем розрахунку.
Переглядаючи справу в повному обсязі за приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд погодився із висновками місцевого суду щодо існування підстав для стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання у строки, передбачені договором, при цьому скористався встановленим статтею 83 Господарського процесуального кодексу України, частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 233 Господарського кодексу України правом суду на зменшення розміру штрафних санкцій, змінив рішення, врахувавши, що порушення зобов`язання пов`язано з діями позивача, докази заподіяння позивачу простроченням виконання збитків відсутні.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Також у відповідності до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання; частиною другою статті 231 Господарського кодексу України встановлено розмір штрафних санкцій, що застосовуються у разі порушення господарського зобов`язання у сфері державного сектора економіки, якщо інше не передбачено законом чи договором .
Разом з тим, пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.
Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відтак, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Частина перша статті 233 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а згідно частини другої статті 233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.
Законодавець не обмежує право суду на зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій в залежності від стягнення їх на підставі договору чи закону.
Зі змісту постанови апеляційної інстанції вбачається, що суд апеляційної інстанції встановив та відобразив у судовому рішенні підстави для зменшення розміру пені, врахував, що зменшена сума пені є тією мірою відповідальності, яка забезпечить баланс між інтересами сторін, а докази понесення збитків позивачем відсутні, суд апеляційної інстанції відтак, зменшив розмір штрафних санкцій відповідно до положень норм матеріального та процесуального права.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарський суд апеляційної інстанції відповідно до положень статей 43, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України розглянув всебічно, повно та об`єктивно в судовому процесі всі істотні обставини справи в їх сукупності, проаналізував належним чином спірні правовідносини, зміст прав та зобов`язань сторін відповідно до умов договору та приписів чинного законодавства, надавши оцінку наявним у справі доказам, дійшов законних та обґрунтованих висновків за наслідками розгляду апеляційної скарги, змінивши рішення місцевого господарського суду; підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції з мотивів, викладених у касаційній скарзі, не вбачається.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 43, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 у справі № 916/3850/15 Господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді І. Алєєва

Т. Дроботова