ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 червня 2016 р. Справа № 903/260/16

за позовом приватного підприємства "Вояж Луцьк"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні логістичні рішення"

про стягнення 46538грн. 80коп.

Суддя Суряк О.Г.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1- представник, довіреність від 23.05.2016р.

від відповідача: н/з

Позивачу розяснено права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України.

Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позивач ПП "Вояж Луцьк" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ТОВ Транспортні логістичні рішення 46 548,53грн., з них: 39 022грн сума основного боргу та 7 526,53грн. пені, нарахованої за період з 05.11.2015р. по 12.04.2016р. на підставі договору № 02/10/2015 від 02.10.2015 року про надання транспортних послуг під час перевезень вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та заявки №16 від 25.09.2015р.

Свої вимоги обґрунтовує наступним.

Згідно договору №16 від 25.09.2015р. та на підставі узгодженої Заявки № 16, від 25.09.2015 року позивач за замовленням відповідача надав послуги по перевезенню вантажу, що підтверджується оригіналом товаро-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора), вантажоотримувача і митних документів та актом надання послуг №364 від 08.10.2015 р., та погоджено загальну вартість послуг, наданих ПП «ВОЯЖ ЛУЦЬК» в розмірі 39 022грн. Відповідно п. 5.3. договору термін оплати послуг перевізника складає 10 банківських днів з моменту отримання експедитором документів, якщо інше не обумовлене в транспортному замовленні. Згідно замовлення (заявки) в графі ціна перевезення: « 1600 Євро по курсу НБУ+ за відкриття TIP», що є еквівалентом у гривні 39 022грн., згідно виставленого рахунку № 364 від 07.10.2015р. Проте, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо оплати послуг перевезення.

В судовому засіданні оглянуто оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Представником позивача надано суду докази направлення відповідачу претензії та позовної заяви, а також докази їх отримання відповідачем.

Відповідач в судові засідання 24.05.16р. та 14.06.16р. не зявився, відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвали суду від 18.04.16р. про порушення провадження у справі та від 24.05.16р. про відкладення розгляду справи, що надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, повернулися на адресу суду без вручення адресату з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до абз.3 п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд вважає, що виконав обов'язок щодо повідомлення відповідача про вчинення процесуальних дій.

Згідно п.3.9.2. даної постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 22 ГПК України представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог в зв'язку з помилкою в розрахунку пені.

Позивач просить стягнути з відповідача 39022грн. основного боргу та 7516грн. 80коп. пені за період з 05.11.2015р. по 12.04.2016р.

Відповідно до ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Заява позивача про зменшення позовних вимог подана до прийняття рішення, відповідає вимогам ст.22 ГПК України та прийнята судом.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

На підставі заявки №16 від 25.09.2015р. між позивачем ПП "Вояж Луцьк" (Перевізник) та відповідачем ТОВ Транспортні логістичні рішення (Експедитор) було укладено договір №02/10/2015 від 02.10.2015 року про надання транспортних послуг під час перевезень вантажів у міжнародному автомобільному сполученні.

В межах даного договору перевізник бере на себе зобовязання доставити ввірений йому Експедитором вантаж до пункту призначення та передати його особі уповноваженій на отримання вантажу, а Експедитор зобовязується сплатити встановлену за перевезення плату. (п.1.2).

Відповідно до умов даного договору (п.2.3) на кожне окреме завантаження оформлюється транспортне замовлення, що має перелік умов та особливостей конкретного перевезення та є додатком до даного договору.

В п.2.6 зазначено, що при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень, сторони керуються Конвенцією Про договір міжнародного перевезення вантажів (Конвенція КДПГ), митною Конвенцією Про договір міжнародного перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП), Цивільним кодексом України, Законом України Про транспортно-експедиторську діяльність, Європейською угодою про перевезення швидкопсувних вантажів, стандартними торгівельними умовами Damco, а також відповідними нормативними документами України і міжнародними нормативними актами.

В заявці №16 від 25.09.2015 року на перевезення вантажу (міжнародне) сторони узгодили маршрут (Німеччина-Україна), дату та місце завантаження, вид вантажу, місце та дату розвантаження, ціну перевезення 1600 Євро по курсу НБУ+ за відкриття TIP, а також умови перерахування коштів протягом 10 банківських днів по оригіналах документів (рахунку, довідки про транспортні витрати, актів виконаних робіт, податкової накладної, СМR).

Згідно п.5.1 договору №02/10/2015 від 02.10.2015р. розрахунки за фактично надані експедитору транспортні послуги, здійснюються в національній валюті України шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Перевізника, якщо інше не обумовлене сторонами в додаткових угодах. Для розрахунків використовується курс НБУ на дату завантаження автомобіля, якщо інше не зазначено в заявці.

Як слідує з п.5.2 приводом для здійснення оплати експедитором є оригінал рахунку-фактури, що надає перевізник в одному примірнику, оригінал СМК-накладної з відміткою одержувача вантажу про прийняття вантажу в двох при мірниках та оригінали інших додаткових документів, що вказані в транспортному замовленні. Вказані документи повинні бути надані не пізніше ніж в 14-денний термін після завершення вантажоперевезення. Ненадання перевізником вищезгаданих документів дає право Експедитору відмовити у здійсненні оплати до моменту надання необхідних документів.

Згідно п.5.3 термін оплати послуг перевізника складає 10 банківських днів з моменту отримання експедитором документів, що вказані в пункті 5.2. даного договору, якщо інше не обумовлене в транспортному замовленні.

Підтвердженням факту надання послуг є оригінал товаро-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора), вантажоотримувача і митних документів.

На підтвердженням належного виконання Позивачем умов Договору сторонами складено Акт надання послуг № 364 від 08.10.2015 р., та погоджено загальну вартість послуг, наданих ПП «Вояж Луцьк» в розмірі 39 022 (тридцять дев'ять тисяч двадцять дві гривні) 00 коп.

В свою чергу, відповідач зобов'язаний на виконання п.5.4. договору оплатити послуги перевізника на умовах зазначених у даному договорі.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч.1, 7 ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 929 ЦК України, ст.316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

На день розгляду спору заборгованість відповідача становить 39022грн., не погашена, не оспорена, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 5.5 договору №02/10/2015 визначено, що у випадку прострочення платежу винна сторона оплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

В звязку з порушенням відповідачем умов договору, позивач просить стягнути з відповідача 7 516,80грн. пені, нарахованої за період з 05.11.2015р. по 12.04.2016р., яка є підставною та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається при задоволенні позову на відповідача.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 11, 599, 626, 629, 909, 929 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні логістичні рішення» (43024, Волинська обл., м.Луцьк, пр.. Відродження, 43, кв.102, ) на користь приватного підприємства "Вояж Луцьк" (45644, Волинська обл. Луцький р-н, с. Городище, вул.Миру, 23, ) 46538грн. 80коп., (з них: 39 022грн основного боргу та 7 516,80грн. пені), а також 1387грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено 14.06.2016р.

Суддя О. Г. Сур'як