ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Справа № 910/31595/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГоголь Т.Г. (доповідач),
суддівДобролюбової Т.В., Грейц К.В.
розглянувши у судовому засіданні за участю представників сторін: позивача: Юхно В.І. - дов. від 29.12.15, відповідача: Костенко Д.С. - дов. від 01.04.14,

касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Стромтрейд"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 13.04.16
у справі№910/31595/15 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Стромтрейд"
простягнення 69037,60 грн.

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стромтрейд" 28000 грн. штрафу і 41037,60 грн. пені. Позивач посилався на прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором від 09.09.14, а відтак вважав підставним стягнення спірних сум штрафних санкцій з відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.16 (суддя Грєхова О.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 40691,73 грн. пені та 28000 грн. штрафу. У решті позову відмовлено. Місцевий господарський суд виходив з факту порушення відповідачем строків поставки продукції, що згідно з пунктом 7.10 спірного договору є підставою для стягнення з нього штрафних санкцій. Відмовляючи у стягненні з відповідача 345,87 грн. пені суд виходив з помилковості визначення позивачем періоду прострочки, а відтак і розміру пені.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.16 (судді: Рябуха В.І., Ропій Л.М., Калатай Н.Ф.) перевірене рішення господарського суду першої інстанції змінено в частині стягнення суми пені та викладено його резолютивну частину в іншій редакції. Позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стромтрейд" на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" 40000 грн. пені та 28000 грн. штрафу. В решті позову відмовлено. Апеляційний господарський суд погодився з висновком місцевого господарського суду про порушення відповідачем умов спірного договору. Водночас суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності в частині стягнення з відповідача 1037,60 грн. пені та відмовив у стягнення цієї суми. Крім того, суд не установив наявність виняткових обставин, з якими закон пов'язує можливість зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій у зв'язку з чим відхилив відповідне клопотання відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стромтрейд" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і постанову у справі та відмовити у позові. Скаржник посилається на порушення судами статей 509, 551 Цивільного кодексу України, статей 193, 233 Господарського кодексу України, статті 14 Податкового кодексу України, пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України. Товариство не погоджується з висновком господарських судів про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій та вважає неправомірним те, що до бази нарахування спірних штрафних санкцій увійшов податок на додану вартість. Скаржник також вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для зменшення пені.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування господарськими судами норм чинного законодавства, колегія суддів відзначає наступне.

В ході розгляду справи апеляційним господарським судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.09.14 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стромтрейд" - постачальником та Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" - покупцем був укладений договір поставки запасних частин до агрегатів ТКА-Ц-6,3/0,49-5,5 в асортименті (закупівля товару за власні кошти). За умовами цього договору постачальник зобов'язався поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації, яка є його невід'ємною частиною, а покупець, в свою чергу, прийняти і оплатити такий товар. Пунктом 1.2 договору передбачено, що найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації. Розрахунки за договором проводяться шляхом поетапної оплати покупцем поставленого товару після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару та підписаного сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної; кошти перераховуються на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікації (пункт 4.1 договору). Відповідно до пунктів 5.1, 5.3 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації. Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної. Відповідальність сторін обумовлена у розділі VII спірного договору. Зокрема, договором (пункт 7.10) передбачені санкції за неналежне виконання постачальником своїх зобов'язань у вигляді сплати пені та штрафу. Специфікацією №1 від 09.09.14 (додаток №1 до договору) сторони погодили, що загальна вартість товару складає 4956740 грн., у т.ч. ПДВ 826123,33 грн.; строк (термін) поставки товару: серпень 2014 - грудень 2015, граничний термін постачання - упродовж 5 календарних днів після отримання письмової заявки покупця на кожну партію товару окремо. Пунктом 5 специфікації сторони визначили умови та строки оплати: оплата здійснюється за фактом поставки упродовж 10 банківських днів з дати поставки товару. Апеляційний господарський суд установив, що на виконання умов договору позивач направив відповідачеві заявки на поставку товару №9-6548 від 24.09.14, №9-7709 від 03.11.14, №9-8193/1 від 19.11.14, №9-1725 від 25.02.15, №9-3571 від 24.04.15 та №9-7097 від 12.08.15. Ці заявки, як установив суд, були отримані відповідачем. Як вже зазначалося, граничний термін поставки - упродовж 5 календарних днів після отримання письмової заявки покупця на кожну партію товару окремо (пункт 4 специфікації). За заявками позивача №9-6548 від 24.09.14, №9-7709 від 03.11.14, №9-8193/1 від 19.11.14, №9-1725 від 25.02.15, №9-3571 від 24.04.15 відповідач поставив, а позивач отримав товар, що підтверджується актами приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей №1 від 25.09.14, №2 від 29.09.14, №3 від 03.10.14, №4 від 04.11.14, №5 від 25.11.14, №6 від 28.04.15, актами про отримання товарно-матеріальних цінностей №2-385 від 25.09.14, №2-396 від 30.09.14, №2-415 від 03.10.14, №3-11 від 04.11.14, №3-87 від 25.11.14, №3-292 від 27.02.15, №3-417 від 28.04.15 та видатковою накладною №4 від 27.02.15. При цьому, як установив суд апеляційної інстанції, поставка товару за заявкою №9-6548 від 24.09.14 відповідно до умов договору та специфікації №1 мала бути здійснена відповідачем не пізніше 30.09.14, а за заявкою №9-7097 від 12.08.15 до 25.08.15. Проте, відповідач в порушення своїх договірних зобов'язань частину замовленого товару згідно з заявкою №9-6548 від 24.09.14 поставив з простроченням, тобто несвоєчасно; іншу продукцію - теплообмінник ТКГ-55-5,6/1,6 визначений у заявці №9-7097 від 12.08.15 взагалі не поставив (хоча позивачем надсилалася повторна заявка на поставку вказаної продукції, котра була отримана відповідачем). Як убачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стромтрейд" 69037,60 грн. штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за договором від 09.09.14. Ухвалюючи постанову у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Дана норма кореспондує з приписами статті 712 Цивільного кодексу України. Статтею 267 Господарського кодексу України передбачено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством. Як вже зазначалося, і це установлено апеляційним господарським судом, з підтвердженням матеріалами справи, відповідач повинен був виконати свої зобов'язання з поставки спірної продукції (відповідно до умов договору і специфікації) упродовж 5 календарних днів після отримання письмової заявки покупця на кожну партію товару окремо. Між тим, суд апеляційної інстанції установив, що свої договірні зобов'язання відповідач належним чином не виконав; продукцію за заявкою №9-6548 від 24.09.14 поставив з простроченням; визначений у заявці №9-7097 від 12.08.15 товар - теплообмінник ТКГ-55-5,6/1,6 відповідач взагалі не поставив. Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання. Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського кодексу України. За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України). Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 Господарського кодексу України). Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 цього ж Кодексу встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено, зокрема, частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України. Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України. Як вже зазначалося, і це установив апеляційний господарський суд та підтверджено матеріалами справи, сторони в спірному договорі передбачили господарсько-правову відповідальність за порушення постачальником умов договору у вигляді сплати неустойки. В процесі розгляду спору судом апеляційної інстанції був установлений факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань з поставки продукції в обумовлені спірним договором строки. Водночас апеляційним господарським судом перевірено здійснений позивачем розрахунок спірних сум штрафних санкцій та установлено, що до стягнення з відповідача підлягає 40000 грн. пені і 28000 грн. штрафу. При цьому, як установив суд, 1037,60 грн. пені не підлягає стягненню за спливом строку позовної давності. Крім того, судом апеляційної інстанції не було установлено наявності тих виняткових обставин, з якими закон пов'язує можливість зменшення спірних сум санкцій. Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Довід скаржника про те, що при розрахунку спірної суми штрафних санкцій було неправомірно, на його думку, взято за основу вартість непоставленого товару з урахуванням податку на додану вартість, не може бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки цьому доводу надавалася оцінка судами та він був мотивовано відхилений ними. Як вже зазначалося, судом апеляційної інстанції був перевірений розрахунок спірних сум та установлено, що штрафні санкції нараховуються на вартість непоставленого товару, до складу якого увійшов податок на подану вартість, що ґрунтується на договорі і специфікації та відповідає вимогам закону. Водночас визнаються неспроможними і посилання скаржника на безпідставну, на його думку, відмову суду у зменшенні розміру штрафних санкцій, позаяк приписи частини 2 статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України та пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України не є імперативними та застосовуються на розсуд суду за наявності визначених законом умов (винятковість випадку, наявність обставин, що мають істотне значення), чого суд апеляційної інстанції у даному випадку не установив. Інші доводи касаційної скарги теж не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки вони не спростовують установленого судом. За таких обставин, підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги не вбачається

Враховуючи зазначене, керуючись статтями 108, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.04.16 у справі №910/31595/15 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стромтрейд" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.Гоголь

Судді Т.Добролюбова

К.Грейц