ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.06.16р. Справа № 904/2618/16

За позовом Приватного підприємства "РАДОС", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 28 825,41 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "РАДОС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради про стягнення заборгованості у розмірі 28 825,41 грн. за договором № 407 від 27.11.2014, з яких 28 072,00 грн. основний борг, 289,64 грн. 3 % річних, 463,77 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки №407 від 27.11.2014, в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2016 порушено провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 12.05.2016.

12.05.2016 представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав електронною поштою заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю прибуття його представника у судове засідання.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 12.05.2016 на 25.05.2016.

25.05.2016 представники сторін в призначене судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Представник відповідача подав через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю присутності представника в судовому засіданні.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 25.05.2016 на 07.06.2016.

07.06.2016 позивач в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, подав до канцелярії суду клопотання, яким просив суд долучити документи до матеріалів справи та розглянути справу без участі представника позивача.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надіслав електронною поштою заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю присутності його представника у судовому засіданні.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Суд вважає, що неявка представника відповідача є неповажною, оскільки останнім не доведено неможливість участі іншого представника в судовому засіданні. Крім того, за клопотанням відповідача судом вже було неодноразово відкладено розгляд справи, проте відповідач своїм правом на участь у судовому засіданні так і не скористався.

Крім того, судом враховано встановлені ст. 69 ГПК України строки розгляду справи.

Оскільки строк вирішення даного спору спливає 07.06.2016, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивач та відповідач не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін, оскільки останні повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо доказів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 07.06.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2014 між Приватним підприємством "РАДОС" (продавець-позивач) та Комунальним підприємством "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (покупець-відповідач) укладено договір поставки №407, відповідно до умов якого продавець зобовязується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець зобовязується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість та асортимент яких зазначені у видаткових накладних, що складають невідємну частину цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, ціни на товари, що поставляються за цим договором, визначаються у рахунках та вважаються погодженими між сторонами.

Загальна сума договору складається із сум, визначених у рахунках та видаткових накладних (п. 2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору сторони узгодили, що платежі за товари, що поставляються за цим договором здійснюються шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця або шляхом готівкового розрахунку протягом десяти днів з моменту виставлення рахунку продавцем.

Відповідно до п. 3.1. договору, продавець зобовязується поставити покупцеві товари за цим договором, у строки, зазначені у видаткових накладних.

На виконання умов укладеного договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 45 372,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 241115-1 від 24.11.2015 на суму 21 948,00 грн., № 251215-1 від 25.12.2015 на суму 13 452,00 грн., № 271115-1 від 27.11.2015 на суму 4 644,00 грн., № 011215-1 від 01.12.2015 на суму 5 328,00 грн.(а.с.32-33, 54-55).

На оплату поставленого товару позивач виставив відповідачу рахунки № 201 від 05.10.2015 на суму 35 400 грн. та № 232 від 20.11.2015 на суму 9 972,00 грн. (а.с.30, 32).

Проте, в порушення своїх зобовязань за договором, відповідач оплату за отриманий товар у повному обсязі не здійснив, за отриманий товар розрахувався частково на загальну суму 17 300,00 грн., у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 28 072 грн. 00 коп.

Вказаний розмір заборгованості також підтверджується наявним в матеріалах справи актом зірки взаємних розрахунків від 01.03.2016, який підписаний та скріплений печатками сторін (а.с.23).

Станом на час розгляду справи відповідачем суму заборгованості у розмірі 28 072 грн. 00 коп. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Факт отримання відповідачем товару підтверджується матеріалами справи, а саме видатковими накладними, що містяться у матеріалах справи, які підписані та скріплені печатками сторін.

Доказів повної оплати поставленого позивачем товару у повному обсязі, матеріали справи не містять.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати за отриманий товар передбачено умовами договору та нормами законодавства.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 28 072 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано 3% річних за загальний період з 01.12.2015 по 01.04.2016 у сумі 289,64 грн. та інфляційні втрати за період грудень 2015 - січень 2016 у сумі 463,77 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.5), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 289,64 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 289,05 грн., в зв'язку з тим, що позивачем при здійсненні розрахунку не було враховано, що 2016 рік має 366 днів.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.5), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 463,77 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (53219, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Карла Маркса, 180, код 03341339) на користь Приватного підприємства "РАДОС" (53211, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, код 25522053) 28 072,00 грн. основний борг, 289,05 грн. 3 % річних, 463,77 грн. інфляційні втрати та 1377,97 грн. судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.06.2016

Суддя ОСОБА_1