ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" червня 2016 р.Справа № 916/671/16

Позивач: Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_1 філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України ( Адміністрація ОСОБА_1 морського порту)

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця

Про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 довіреність від 20.11.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3- довіреність від 07.12.2015р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_3- довіреність від 07.12.2015р.

Суть спору: Позивач, Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_1 філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України ( Адміністрація ОСОБА_1 морського порту), звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця (далі- ПАТ „Українська залізниця) про стягнення грошових коштів у сумі 105 983 грн. 50 коп.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач письмових заперечень щодо позову до суду не надав. В судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечує , посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , суд встановив:

08 квітня 2008р. між Одеською залізницею та ДП „ОСОБА_1 морський торговельний порт (Порт) був укладений Договір №1/13 про обробку вагонів з вантажами, згідно якого Залізниця здає/приймає , а Порт приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського , залізничного транспорту, а також господарські вантажі для Порту або його контрагентів.

Відповідно до додаткової угоди від 17.06.2013р. сторонами за Договором стали ДП „Одеська залізниця та ДП „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_1 філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України ( Адміністрація ОСОБА_1 морського порту) . Відповідно до додаткової угоди до Договору від 16.12.2015р. сторонами за Договором є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця (Залізниця) та ДП „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_1 філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація ОСОБА_1 морського порту) .

Термін дії Договору з урахуванням додаткових угод до 01.03.2016р.

Відповідно до п.7.1 Договору плата за користування вагонами Адміністрацією нараховується за час з моменту їхньої передачі Адміністрації до моменту приймання Залізницею від Адміністрації. Облік часу користування вагонами , поданими в порт, проводиться за відомостями плати за користування вагонами (контейнерами) за їх номерами.

Згідно п.7.8 Договору, в редакції додаткової угоди №5 від 15.11.2013р. розрахунки між Залізницею і Адміністрацією за усіма видами платежів проводяться через Єдиний технологічний центр по обробці перевізних документів (ЄТехПД) на рахунок Залізниці №2095 у філії Одеського обласного управління ПАТ „Державний ощадний банк України , МФО 328845 , на умовах попередньої оплати, виходячи із обсягів перевезень та послуг попереднього місяця на підставі діючих тарифів , але не менше 7-добової суми платежів попереднього місяця.

Позивач зазначає, що у період з березня 2015р. по січень 2016р. Залізницею з рахунку Адміністрації списано грошові кошти у сумі 65 309 грн. 80 коп. за подання вагонів без наявності карантинного сертифікату. Зазначені кошти були включені у наступні відомості плати за користування вагонами : №31030304; №30030303; №30030302; №28030295; №27030292; №26030289; №26030288; №25030286; №24030283; №24030280; №24030279; №23030276; №22030274; №22030273; №21030270; №19030265; №19030263;№18030259; №15030251; №15030250; №13030245; №26030116; №30040407; №30040405; № 29040404; № 29040402; № 26040391; №25040387; №24040384; №21040369; №21040368; №20040366; №15040352; №15040351; №15040350; №14040349; №14040347; №14040346; №13040344; №12040340; №11040339; №11040337; №11040332; №№09040330; №09040329; №06040324; №06040323; №02040313; №01040311; №30050523; №31050542; №30050539; №30050537; №30050534; №29050532; №28050523; №27050519; №27050516; №26050513; №26050512; №26050511; №25050508; №25050507; №24050506; №22050495; №20050485; №19050483; №19050481; №18050480; №18050478; №18050476; №17050472; №17050470; №16050468; №15050466; №14050462; №12050456; №12050454; №11050451; №11050450; №11050449; №10050446; №08050440; №05050433; №05050430; №04050424; №03050420; №02050414; №01050411; №01050410; №300606; №30060670; №30060668; №29060666; №23060639; №23060637; №22060636; №21060628; №20060626; №19060624; №19060622; №18060621; №17060615; №17060614; №15060607; №15060605; №15060605; №14060602; №14060601; !4060600; №13060599; №13060597; №13060595; №12060592; №11060588; №10060587; №10060585; №10060583; №09060579; №09060578; №09060577; №06060569; №06060568; №05060566; №05060565; №04060563; №04060561; № 03060559; №03060558; №02060555; №02060553; №02060552; №01060548; №01080788; №30070784; №28070774; №27070772; №22070752; №22070751; №18070734; №17070732; №16070727; №№15070724; №15070723; №15070722; №14070720; №14070719; №14070718; №12070712; №11070709; №10070704; №08070700; №№07070697; №07070696; №04070685; №03070680; №02070678; №30060672; №31080902; №30080899; №28080894; м№27080890; №27080889; №26080886; №26080885; №26080884; №25080882; №25080880; №24080878; №23080875; №22080874; №20080867; №20080864; №19080863; №18080858; №18080854; №15080843; №13080838; №13080836; №12080834; №12080833; № №11080830; №11080827; №11080826; №11080823; №07080812; №06080809; №05080806; №04080803; м№03080797; №№02080795; №01080791; №30091006; №28091002; №28091001; №27090997; №26090995; №26090994; №24090988; №24090987; №21090975; №20090971; №18090965; №18090966; №17090962; №17090961; №16090958; №14090952; №14090951; №13090949; №13090947; №11090939; №10090934; №09090932; №09090931; №08090929; №08090928; №08090927; №07090925; №06090922; №03090914; №02090910; №01090904; №30101091; №28101087; №27101084; №26101082; №24101078; №23101075; №22101073; №22101072; №21101070; №21101069; №20101065; №20101064; №19101062; №19101060; № 18101057; №17101054; №15101049; №14101046; №14101044; №08101033; №07101029; №06101027; №02101017; №02101016; №01101011; №02111099; №04111104; №05111106; №07111113; №09111118; №10111121; №12111127; №17111139; №17111142; №19111147; №20111149; №20111150; №21111153; №24111163; №25111168; №30111186; №03121193; №04121194; №04121197; №05121200; №07121207; №08121210; №08121211; №08121212; №09121215; №09121216; №10121221; 12121230; №13121231; №15121238; №15121239; №16121242; №16121244; №17121246; №17121247; №18121252; №20121259; №21121264; №21121265; №23121270; №24121277; №24121278; №25121280; №25121282; №29121294; №29121295; №30121298; №30121302; №31121304; №29121293; №06010016, №04010013; №010010023; №01010002; №03010007, які підписані Адміністрацією із запереченнями.

Факт списання грошових коштів підтверджується банківською випискою з особового рахунку ЄтехПД.

Позивач вважає, що зазначене списання було проведено Залізницею неправомірно, оскільки за відсутність карантинних сертифікатів несе відповідальність вантажовідправник, а не Адміністрація. Відповідно до ст..29 Закону України „Про карантин рослин обєкти регулювання перемішуються територією України за наявністю карантинного сертифікату. Згідно п. 25 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №705 „Про деякі питання реалізації Закону України „Про карантин рослин, карантинний сертифікат супроводжує вантаж обєктів регулювання , що перевозиться в межах України. Статтею 2 Статуту залізниць України , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р, передбачено, що обовязки, права і відповідальність залізниць , а також підприємств, організацій , установ і громадян, які користуються залізничним транспортом , визначає Статут залізниць України. Згідно ст.120 Статуту залізниць за затримку вагонів і контейнерів через недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших адміністративних правил або неналежне їх оформлення , вантажовідправник вносить плату , встановлену відповідно до ст..119 цього Статуту , і несе відповідальність перед залізницею за наслідки затримки вагонів і контейнерів.

Позивач також зазначає, що лише підпис представника Адміністрації без зауважень у відомостях плати за користування вагонами дає право Залізниці списувати кошти з рахунку Адміністрації. Факт подання вагонів в порт без наявності карантинних сертифікатів підтверджується актами, складеними у період з 05.04.2015р. по 05.12.2015р. а також відповідними накладними. Крім того, про подання вагонів з відсутністю карантинних сертифікатів Адміністрацію неодноразово повідомляла Залізницю своїми листами №12/01-5/648/14 від 16.03.3015р., №12/01-04/901/14 від 15.04.2015р., №12/03-21/2425/15 від 15.10.2015р.

Позивач також зазначив, що згідно п.7.6 Договору та відповідно до ст..121 Статуту залізниць Адміністрація звільняється від плати за користування вагонами та за зберігання вантажів у вагонах за час затримки вагонів через стихійне лихо, штормові погодні умови. 29 грудня 2014р. в наслідок штормових метеорологічних умов на підїзних шляхах ОСОБА_1 філії зявились сильні сніжні заноси, що підтверджується довідкою Морської Гідрометеорологічної станції №123 від 02.01.2015р. та довідкою ОСОБА_1 міськрайонного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 29.01.2016р. №91. Але, незважаючи на це, грошові кошти у сумі 40 673 грн. 70 коп. по відомості №02010001 від 20.01.2015р. та накопичувальним карткам №13010013 від 13.01.2015р., №13010014 від 13.01.2015р., №13010015 від 13.01.2015р., №13010017 від 13.01.2015р., 313010018 від 13.01.2015р. №13010019 від 13.01.2015р. №14010021 від 14.01.2015р. , були списані з рахунку Адміністрації , що підтверджується банківською випискою з особового рахунку ЄтехПД.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем неправомірно було проведено списання грошових коштів у сумі 105 983 грн. 50 коп., у звязку з чим зазначені грошові кошти мають бути повернуті на користь позивача.

Відповідач письмових заперечень на позов до суду не надав. Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечує , посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною цієї статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2008р. між Одеською залізницею, правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця (Залізниця) та ДП „ОСОБА_1 морський торговельний порт , правонаступником якого є ДП „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_1 філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України ( Адміністрація ОСОБА_1 морського порту) (Адміністрація ) був укладений Договір №1/13 про обробку вагонів з вантажами, згідно якого Залізниця здає/приймає , а Порт приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського , залізничного транспорту, а також господарські вантажі для Порту або його контрагентів.

Відповідно до п.7.1 Договору плата за користування вагонами Адміністрацією нараховується за час з моменту їхньої передачі Адміністрації до моменту приймання Залізницею від Адміністрації. Облік часу користування вагонами , поданими в порт, проводиться за відомостями плати за користування вагонами (контейнерами) за їх номерами.

Згідно п.7.8 Договору, в редакції додаткової угоди №5 від 15.11.2013р. розрахунки між Залізницею і Адміністрацією за усіма видами платежів проводяться через Єдиний технологічний центр по обробці перевізних документів (ЄТехПД) на рахунок Залізниці №2095 у філії Одеського обласного управління ПАТ „Державний ощадний банк України , МФО 328845 , на умовах попередньої оплати, виходячи із обсягів перевезень та послуг попереднього місяця на підставі діючих тарифів , але не менше 7-добової суми платежів попереднього місяця.

Порядок списання коштів визначено Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, згідно яких залізниця відкриває кожному відправнику(одержувачу, експедитору) особовий рахунок, на який у порядку передоплати перевезень і додаткових платежів платники перераховують відповідні кошти, облік яких веде розрахунковий підрозділ, зокрема, і витрачених на підставі перевізних документів. Відповідно до п.2.6 Правил , усі належні залізниці платежі за додаткові послуги , штрафи ( які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичу вальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичу вальної картки , відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику. За цими нормами списання коштів з особового рахунку платника визначається відсутністю застережень проти цього з його боку, а у разі їх наявності усі спірні питання , при їх неврегульованості у порядку, визначеному у п.2.10 Правил, вирішуються у претензійно-позовному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, правомірність нарахування плати за користування вагонами, за затримку вагонів відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. , позивач оспорює , відомості про надані послуги та їх вартість не погоджував, а тому, списання відповідачем спірних коштів у сумі 105 983 грн. 50 коп. із особового рахунку позивача суперечить встановленому законодавством порядку .

За таких обставин. позовні вимоги Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_1 філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України ( Адміністрація ОСОБА_1 морського порту) є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, у звязку з чим підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_1 філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України ( Адміністрація ОСОБА_1 морського порту) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця" (м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_1 філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація ОСОБА_1 морського порту) (Одеська обл., ОСОБА_1, вул.Шабська, 81, ) грошові кошти у сумі 105 983 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 589 грн. 75 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13 червня 2016 р.

Суддя Н.В. Рога