УХВАЛА

13.06.2016Справа № 910/11752/15
За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції

у справі № 910/11752/15

за позовом 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Універ Менеджмент", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Пайового інвестиційного фонду "УНІВЕР.УА/Скіф: Фонд Золота" недиверсифікованого виду закритого типу,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Універ Менеджмент", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Капітал Маркет Інвестмент",

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Універ Менеджмент", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Відкритого спеціалізованого пайового інвестиційного фонду акцій "УНІВЕР.УА/Ярослав Мудрий: Фонд Акцій"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ ІТ-СПВ"

про стягнення 908760,41 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники учасників судового процесу:

від стягувача - 1: не з'явився

від стягувача - 2: не з'явився

від стягувача - 3: не з'явився

від скаржника (боржника): Фрідман Д.А., керівник

від ДВС: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/11752/15 позовні вимоги задоволено повністю, а саме стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ ІТ-СПВ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Універ Менеджмент", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Пайового інвестиційного фонду "УНІВЕР.УА/Скіф: Фонд Золота" недиверсифікованого виду закритого типу 33 000 грн. 00 коп. заборгованості за викуп облігацій, 4 113 грн. 78 коп. заборгованості за відсотковий дохід та 742 грн. 27 коп. витрат по сплаті судового збору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ ІТ-СПВ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Універ Менеджмент", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Капітал Маркет Інвестмент" 731 000 грн. 00 коп. заборгованості за викуп облігацій, 102 408 грн. 19 коп. заборгованості за відсотковий дохід та 16 668 грн. 17 коп. витрат по сплаті судового збору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ ІТ-СПВ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Універ Менеджмент", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Відкритого спеціалізованого пайового інвестиційного фонду акцій "УНІВЕР.УА/Ярослав Мудрий: Фонд Акцій" 34 000 грн. 00 коп. заборгованості за викуп облігацій, 4 238 грн. 44 коп. заборгованості за відсотковий дохід та 764 грн. 77 коп. витрат по сплаті судового збору.

04.08.2015 на виконання вищевказаного рішення Господарського суду міста Києва видано відповідні накази.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 залишено без змін.

17.05.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» було подано скаргу на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2016 було поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" строк на подання скарги на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції, прийнято скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції до розгляду, розгляд скарги призначено на 13.06.2016.

У судове засідання 13.06.2016 представники стягувачів та ДВС не з'явились, представник скаржника (боржника) з'явився, подав письмові пояснення та надав усні пояснення по суті скарги.

Розглянувши у судовому засіданні 13.06.2016 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Мотивуючи свою скаргу, скаржник зазначає, що оскільки на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було порушено провадження у справі про банкрутство боржника, про що державному виконавцю на переконання скаржника було відомо, постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та заборону його відчуження мають бути скасовані, а дії та рішення державного виконавця мають бути визнанні протиправними.

Судом встановлено, що 24.02.2016 ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 у справі № 910/31558/15 було порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ».

29.03.2016 головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50647552 з виконання наказу № 910/11752/15 від 04.08.2015.

Крім того, 29.03.2016 головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про:

- порушення провадження у справі про банкрутство;

- відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

В ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається про:

- порушення провадження у справі про банкрутство;

- визнання вимог кредитора та їх розмір;

- введення мораторію на задоволення вимог кредиторів;

- введення процедури розпорядження майном;

- призначення розпорядника майна, встановлення розміру оплати його послуг та джерела її сплати;

- вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави;

- строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, який не може перевищувати місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду;

- дату складення розпорядником майна реєстру вимог кредиторів та подання його на затвердження до господарського суду, яка не може бути пізніше місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду;

- дату попереднього засідання суду, яке має відбутися не пізніше двох місяців та десяти днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду;

- строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника, який не може перевищувати двох місяців, а в разі значного обсягу майна - трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду.

З метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Таке оголошення має містити повне найменування боржника, його поштову адресу, банківські реквізити, найменування та адресу господарського суду, номер справи, відомості про розпорядника майна, граничний строк подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника.

Ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство набирає законної сили з моменту її винесення.

З моменту порушення провадження у справі про банкрутство:

- пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство;

- пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом;

- арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство;

- корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізуються з урахуванням обмежень, встановлених цим Законом;

- задоволення вимог засновника (учасника) боржника - юридичної особи про виділення частки в майні боржника у зв'язку з виходом із складу його учасників забороняється;

- рішення про реорганізацію або ліквідацію юридичної особи - боржника приймається в порядку, визначеному цим Законом.

Ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство не пізніше трьох днів з дня її винесення надсилається боржнику, кредитору (кредиторам) та іншим особам, які беруть участь або мають взяти участь у цій справі (власнику майна, органу, уповноваженому управляти майном боржника, тощо), органу доходів і зборів, місцевому загальному суду, органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1 - 17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Таким чином, державний виконавець перед відкриттям виконавчого провадження встановлює наявність обставин, з якими законодавець пов'язує обов'язковість відмови у відкритті виконавчого провадження.

З аналізу Законів України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що в разі надходження до державного виконавця наказу, за яким відносно боржника порушено провадження у справі про банкрутство, проте, не визнано банкрутом та не відкрито ліквідаційну процедуру, у державного виконавця відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження за наказом, що в свою чергу свідчить, що в разі не встановлення інших обставин, які унеможливлюють відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти наказ до виконання та відкриття відповідно виконавчого провадження, однак з урахуванням заборони безпосередньо здійснення стягнення за наказом, що в свою чергу не є тотожним поняттям з відкриттям виконавчого провадження.

В разі, якщо відносно боржника порушено провадження у справі про банкрутство, державний виконавець, з урахуванням приписів Закону, зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня, як йому стане відомо про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, зупинити виконавче провадження.

Як вбачається з інформаційної довідки, наявної в матеріалах справи, державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Таким чином, доводи скаржника щодо незаконності винесеної державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки відносно боржника порушено провадження у справі про банкрутство, спростовуються вищевикладеним.

Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

З оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що зазначена заява винесена в зв'язку з наявністю заяви стягувача.

Отже, оскільки оскаржувана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена державним виконавцем у зв'язку зі наявністю заяви стягувача, та оскільки Законом не передбачено неможливості накладення державним виконавцем арешту на майно боржника, в разі, якщо відносно боржника порушено провадження у справі про банкрутство, оскаржувана постанова не підлягає визнанню недійсною.

Більше того, матеріали скарги не містять доказів, які б підтверджували обізнаність державного виконавця із ухвалою Господарського суду міста Києва, якою порушено справу про банкрутство боржника, станом на дату винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року N 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції відхилити.

Суддя О.А. Грєхова