КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Справа№ 910/31121/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Сухового В.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 03.02.2016

у справі № 910/31121/15 (суддя - Цюкало Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»,

до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»,

про стягнення грошових коштів в розмірі 9 905,55 грн,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - ПрАТ «СК «Українська страхова група», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (надалі - ПрАТ «Просто-страхування», відповідач) про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 9 905,55 грн, виплаченого ним потерпілій особі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 15.12.2014 №28-1210-14-00277 внаслідок настання страхової події.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» грошові кошти в сумі 5 863,30 грн та 720,98 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/31121/15 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким в частині відмовлених позовних вимог позов задовольнити, в іншій частині - залишити рішення без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2016 Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Українська страхова група» поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 13.04.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 розгляд справи відкладено на 25.05.2016 у зв'язку з неявкою у судове засідання представників сторін.

10.05.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Сторони своїх уповноважених представників у судове засідання не направили, про відкладення розгляду справи клопотань не заявляли, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення даним особам поштових відправлень.

Судова колегія, порадившись на місці, щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін, враховуючи, що строк розгляду даної справи сплинув, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами та за відсутності представників сторін.

25.05.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 15.12.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (в тексті договору - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерпромтех» (в тексті договору - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1210-14-00277 (надалі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi» L 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 2011 року випуску.

Пунктом 7. договору передбачено порядок оплати страхової премії та періоди страхування: 4 042, 25 грн, що складає 25 % від загальної страхової премії за договором, з терміном оплати до 15.12.2014, 4 042,25 грн - до 15.03.2015, 4 042,25 грн - до 15.06.2015 та 4 042,25 грн - до 15.09.2015.

Строк дії договору встановлено з 16.12.2014 до 15.12.2015 (пункт 8. договору).

Згідно статті 979 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З матеріалів справи, зокрема, довідки відділу Державної автомобільної інспекції Миколаївського МУ УМВСУ в Миколаївській області №62811867 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 30.04.2015 у м. Миколаєві по пр-ту Жовтневому, 307 відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого відбулося зіткнення та пошкодження автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.16-17).

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11.06.2015 водія автомобіля «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.18).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено, а його власнику та вигодонабувачу за договором страхування від 15.12.2014 №28-1210-14-00277 завдано матеріальної шкоди.

05.05.2015 ТОВ «Інтерпромтех» звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 22-23).

Страховим актом від 21.08.2015 №ПСКА-5143 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» визначено суму страхового відшкодування у розмірі 26 931,75 грн.

На підставі вказаного страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 22 889,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 21.08.2015 №15966 (а.с.27).

Відповідно до статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно пункту 36.4. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Отже, позивач, виконавши зобов'язання перед страхувальником за договором страхування від 15.12.2014 №28-1210-14-00277 шляхом виплати страхового відшкодування, набув права зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №62811867 вбачається, що автомобіль «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить ОСОБА_3

Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент настання страхової події була застрахована ПрАТ «Просто-страхування» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6774944, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн, а франшиза - 510,00 грн (а.с.55).

Оскільки винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 30.04.2015 визнано водія транспортного засобу «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходиться у власності ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Просто-страхування», згідно зазначеного вище полісу, позивач з метою отримання страхового відшкодування в порядку регресу звернувся до відповідача із заявою про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу від 17.09.2015 №11/12726 (а.с.28-29).

Як стверджує відповідач та не заперечено позивачем, ПрАТ «Просто-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» у розмірі 16 516,20 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що згідно зі звітом від 22.12.2015 №052/05-15 про незалежне, автотоварознавче дослідження вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку власника автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження у ДТП складає 18 192,07 грн, а тому з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу сума, яка підлягає страховому відшкодуванню в порядку регресу, складає 16 516,20 грн, з вирахуванням франшизи (17 026,20 грн-510,00 грн).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відхилення даних тверджень відповідача як необґрунтованих з огляду на наступне.

Як вбачається з рахунку-фактури від 12.08.2015 №АН-0000522, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 28 781,75 грн.

Відповідно до листа Верховного суду України від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Зі змісту звіту від 22.12.2015 №052/05-15 вбачається, що вартість матеріального збитку власника автомобіля складає, як уже зазначалось, 18 192,07 грн. При цьому, розмір збитку експертом розраховано з урахуванням фізичного зносу автомобіля.

Згідно з пунктами 7.38., 7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

З урахуванням викладеного, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску, дорівнює нулю, так як на момент вчинення ДТП - 30.04.2015, строк експлуатації останнього не перевищував строку, вказаного у Методиці для відповідного транспортного засобу. Доказів наявності обставин, зазначених у пункті 7.39. Методики, матеріали справи не містять та відповідачем не надані.

Отже, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість про визначення розміру оціненої шкоди власнику автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, виходячи із фактичної (реальної) суми, визначеної рахунком-фактури від 12.08.2015 №АН-0000522.

Проте задовольняючи позовні вимоги частково у розмірі 5 863,30 грн, суд першої інстанції виходив з того, що платіжним дорученням від 21.08.2015 №15966 було здійснено страхове відшкодування згідно страхового акту частково у розмірі 22 889,50 грн, тоді як сума, яка підлягала виплаті складає 26 931,75 грн.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів погодитись не може, оскільки пунктом 15 страхового акту визначено порядок виплати страхового відшкодування: 1-шу частину платежу в розмірі 4 042,25 грн зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового платежу, 2-гу частину страхового відшкодування в розмірі 22 889,50 грн перерахувати одержувачу ТОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» із призначенням платежу «рах-фак-522 від 12.08.2015».

Таким чином, матеріалами справи підтверджується здійснення ПрАТ «СК «Українська страхова група» страхового відшкодування за договором страхування від 15.12.2014 №28-1210-14-00277 у визначеному страховим актом обсязі - 26 931,75 грн, а тому наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд у відповідності до статті 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

З огляду на вищевикладене та обґрунтованість апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 4 092,25 грн суми страхового відшкодування, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 6 статті 49 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 339,80 грн у зв'язку з її задоволенням на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 у справі № 910/31121/15 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 у справі № 910/31121/15 скасувати частково.

3. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (04050, м. Київ, вулиця Герцена, 10, ідентифікаційний код 24745673) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ. А, ідентифікаційний код 30859524) 9 905 (дев'ять тисяч дев'ятсот п'ят) грн 20 коп. суми страхового відшкодування та 2 557 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім) грн 80 коп. судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій».

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи № 910/31121/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді В.Г. Суховий

Г.А. Жук