РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016Справа №910/9028/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
ДоПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
Простягнення 10 189,95 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: Мирончук Ю.І. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», позивач у справі, звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», відповідач у справі, про стягнення 10 189,95 грн.

Ухвалою від 19.05.2016 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 07.06.2016 р.

02.06.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання ухвали суду.

03.06.2016 р. від МТСБУ через відділ діловодства суду надійшла відповідь на ухвалу суду.

06.06.2016 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

07.06.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання ухвали суду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю.

Представники відповідача в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 07.06.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

16.11.2012 р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 047229,

Предметом даного договору є страхування майнових інтересів потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Mitsubishi Pajero», д.р.н. НОМЕР_1.

03.05.2013 р. у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Chery», д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Відповідно до Постанови Деснянського районного суду міста Києва від 05.07.2013 р., ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України та останню було визнано винною у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП.

На підставі рахунку № М_СчТ01485 від 10.05.2013 р. та згідно із Страховим актом № UA005/L01/01 від 20.05.2013 р. позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 10 189,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12677 від 22.05.2013 р.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачене, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент вказаної ДТП, була застрахована у відповідача відповідно до поліса № АЕ/0014517.

Отже, за таких обставин, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто відповідача.

Проте, вимоги позивача задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, строк позовної давності сплинув ще 03.05.2016 р., а позивач звернувся до суду з позовом 18.05.2016 р.

До вимог позивача про відшкодування збитків, понесених ним у результаті виплати страхувальнику страхового відшкодування, застосовується загальна позовна давність тривалістю в три роки, перебіг якої почався від дня страхового випадку внаслідок переходу права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування наземного транспорту (статті 257 та 993 ЦК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України № 6-112цс13 від 25.12.2013 р.

Відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив строку позовної давності про застосування якого заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин та керуючись ст. ст. 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.06.2016 р.

Суддя І.О. Домнічева