ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа № 920/305/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М. , суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність від 10.06.2016 р. № 255;

відповідача - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1481 С/1-28) на рішення Господарського суду Сумської області від 19 квітня 2004 р. у справі № 920/305/16

за позовом Сільськогосподарського споживчого кооперативу "Ярославна", с. Скунсове Путивльського району Сумської області,

до Приватного підприємства "Рось" в особі філії "Роменський молочний комбінат", м. Ромни Сумської області,

про стягнення 1040503,12 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ССК "Ярославна" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до ПП "Рось" в особі Філії "Роменський молочний комбінат" про стягнення 1040503,12 грн. за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р., в тому числі: 875519,38 грн. основного боргу, 135604,72 грн. пені, 20133,24 грн. інфляційних нарахувань та 9245,78 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 19.04.2016 р. у справі № 920/305/16 (суддя Джепа Ю.А.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 875519,38 грн. основного боргу, 135604,72 грн. пені, 20133,24 грн. інфляційних, 9245,78 грн. 3% річних та 15607,55 грн. судового збору.

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилається на ненадання позивачем первинних документів (видаткових накладних, довіреностей на осіб, які отримували продукцію, та товарно-транспортних накладних на перевезення молочної сировини), які б підтверджували отримання відповідачем продукції по договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р. Вважає, що надані позивачем копії приймальних квитанцій на закупівлю молока та молочних продуктів не являються належними доказами в підтвердження отримання молочної продукції відповідачем, оскільки не містять обовязкових для первинних документів реквізитів, передбачених ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а акт звіряння взаєморозрахунків № 469 від 03.03.2016 р. не може бути використаний в якості доказу в підтвердження наявності заборгованості у відповідача, оскільки не являється первинним документом.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.06.2016 р.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав, але представник позивача в судовому засіданні 14.06.2016 р. не погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, свого представника в судове засідання 14.06.2016 р. не направив, про причину відсутності представника суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням № 024 (а.с. 101).

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, його позиція по справі достатньо повно викладена в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, як передбачено ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 01.03.2015 р. між ССК "Ярославна" (продавцем) та ПП "Рось" в особі Філії "Роменський молочний комбінат" (покупцем) укладено договір на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02, згідно умов якого продавець зобов'язаний на умовах цього договору передати у власність покупцеві сільськогосподарську продукцію (сировину - молоко коров'яче) власного виробництва, що відповідає вимогам ДСТУ, а покупець зобовязаний прийняти та оплатити отриману продукцію (а.с. 16-19).

Відповідно до п. 1.3 договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р., приймання продукції покупцем за кількістю і якістю здійснюється, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно п. 1.4 вказаного договору, перехід права власності на продукцію від продавця до покупця здійснюється після повного та фактичного закінчення процедури приймання ним продукції за місцезнаходженням виробничих потужностей (виробництва) покупця та підписання всіх необхідних документів.

Продавець (позивач у справі) свої зобов'язання по договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р. виконав належним чином, протягом дії договору у період з березня по грудень 2015 р. передав покупцю (відповідачу у справі) молоко на загальну суму 2485536,12 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи (а.с. 26-32) приймальними квитанціями на закупівлю молока та молочних продуктів:

- № 74 від 10.04.2015 р. на суму 308664,48 грн. за період з 01.03.2015 р. по 31.03.2015 р.;

- № 133 від 03.07.2015 р. на суму 316959,3 грн. за період з 01.06.2015 р. по 31.06.2015 р.;

- № 156 від 05.08.2015 р. . на суму 304114,32 грн. за період з 01.07.2015 р. по 31.07.2015 р.;

- № 184 від 02.09.2015 р. на суму 911689,21 грн. за період з 01.08.2015 р. по 31.08.2015 р.;

- № 205 від 02.10.2015 р. на суму 284732,11 грн. за період з 01.09.2015 р. по 30.09.2015 р.;

- № 242 від 02.11.2015 р. на суму 247531,72 грн. за період з 01.10.2015 р. по 31.10.2015 р.;

- № 273 від 07.12.2015 р. на суму 111864,98 грн. за період з 01.11.2015 р. по 30.11.2015 р.

Зазначені приймальні квитанції підписані представником відповідача та засвідчені печаткою відповідача.

Ціни на закупівлю молока та молочних продуктів було погоджено сторонами у відповідних Протоколах на погодження відпускних цін на закупівлю молока у ССК Ярославна (а.с. 20-25).

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачені обов'язкові реквізити первинних документів, а саме: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 1.1. Інструкції про порядок заповнення приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини (ф. № 3-ПК (МС)), затвердженої Наказом Міністерства Аграрної Політики України від 01.07.2002 р. № 176, який діяв у період виникнення спірних правовідносин між сторонами, приймальна квитанція є документом, в якому приймальник вказує кількість і вартість молочної сировини та розрахунки з продавцем за минулий місяць.

Документальне забезпечення записів у приймальній квитанції проводиться відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 вищезазначеного Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (далі Положення), первинні документи - це документи, що фіксують та підтверджують господарські операції та повинні бути складені в момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

Пунктами 2.4, 2.5 Положення передбачено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Первинний документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.

У відповідності до п. 2.7 Положення, первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

З наданих позивачем до позовної заяви прийомних квитанцій на закупівлю молока та молочних продуктів вбачається, що ці прийомні квитанції оформлено на бланках типової міжвідомчої форми № ПК-3, затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 07.07.1981 р. від 331, та містять обов'язкові реквізити, що передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п. 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, в тому числі: найменування підприємства покупця, від імені якого складено документ, назву документа (форму), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції у натуральному та вартісному виразі, посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особисті підписи представників покупця - ПП "Рось" в особі Філії "Роменський молочний комбінат" та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та засвідчені печаткою покупця.

Таким чином, надані позивачем до позовної заяви прийомні квитанції на закупівлю молока та молочних продуктів форми № ПК-3, є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження факту поставки молочної продукції відповідача по договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р. Тому відповідач безпідставно посилається в апеляційній скарзі на ненадання позивачем первинних документів в підтвердження отримання відповідачем продукції по договору на закупівлю сільськогосподарської продукції № 01-03-02 від 01.03.2015 р.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність довіреностей на осіб, які отримували продукцію, також відхиляються судовою колегією, оскільки відповідачем не було враховано, що Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 р. № 99, яка передбачала обовязковість видачі таких довіреностей, втратила чинність з 01.01.2015 р. на підставі Наказу Міністерства фінансів № 987 від 30.09.2014 р. «Про внесення зміни до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та визнання такими, що втратили чинність, наказів Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99 та від 24 березня 2000 року № 61».

Тобто на момент укладення договору № 01-03-02 від 01.03.2015 р. та в період передачі відповідачу молока та молочної продукції за вказаним договором (з березня по грудень 2015 р.) наявність довіреностей на отримання матеріальних цінностей (молока та молочної продукції) не була обовязковою.

Отже, відсутність довіреності на осіб, які отримували продукцію, за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару (у даному випадку - прийомних квитанцій на закупівлю молока та молочних продуктів форми № ПК-3), не може заперечувати факт здійснення господарської операції з передачі відповідачу молока та молочної продукції за договором № 01-03-02 від 01.03.2015 р.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В розділі 2 договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р. сторони визначили порядок розрахунків по договору, згідно якого покупець проводить оплату за поставлену продукцію шляхом безготівкового розрахунку по договірним цінам, що визначаються у відповідному протоколі погодження ціни, який є невід'ємною частиною до даного договору.

Згідно п.п. 7.1, 7.2 договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р., договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015 р., але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Відповідач свої зобов'язання по вказаному договору в частині оплати поставленої позивачем продукції виконав невчасно та не в повному обсязі, у звязку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією від 18.12.2015 р. (а.с. 55), в якій вимагає терміново перерахувати на розрахунковий рахунок відповідача 993782,58 грн. заборгованості по договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р.

Проте відповідач вказану заборгованість в повному обсязі не сплатив.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент прийняття рішення судом першої інстанції основний борг відповідача перед позивачем по договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р. складала 875519,38 грн., що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями (а.с. 34-35, 37-54) та актом звіряння взаєморозрахунків № 469 від 03.03.2016 р. (а.с. 59, 76), який підписаний уповноваженою особою відповідача та засвідчений печаткою відповідача.

З вказаного акту звіряння взаєморозрахунків, складання якого передбачено п.п. 3.1.7 п. 3.1 розділу 3 договору на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 01-03-02 від 01.03.2015 р., вбачається, що станом на 29.02.2016 р. заборгованість ПП "Рось" в особі Філії "Роменський молочний комбінат" перед Сільськогосподарським споживчим кооперативом "Ярославна" складає 875519,38 грн.

Доказів оплати заборгованості в сумі 875519,38 грн. відповідач до матеріалів справи судам першої та апеляційної інстанції не надав.

Відповідно до приписів чинного законодавства, акт звірки є документом, за яким підприємства звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобовязань сторін підтверджується первинними документами.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача 875519,38 грн. основного боргу.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 20133,24 грн. інфляційних нарахувань за період з 19.11.2015 р. по 29.02.2016 р., а також 135604,72 грн. пені та 9245,78 грн. 3% річних за період 19.11.2015 р. по 16.03.2016 р.

Згідно ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 4.2 договору № 01-03-02 від 01.03.2015 р. сторони встановили відповідальність за порушення строків оплати за прийнятий товар у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

З огляду на приписи ст. 530 Цивільного кодексу України та враховуючи, що позивач звернувся до відповідача претензією від 18.12.2015 р., колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що позивачем в розрахунку пені, інфляційних та 3% річних невірно визначено період, за який стягуються пеня, інфляційні та 3% річних, у зв'язку з чим судова колегія перерахувала заявлені до стягнення пеню, інфляційні та 3% річних та прийшла до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 129130,29 грн. пені, 12182,98 грн. інфляційних витрат та 8075,00 грн. 3% річних.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобовязаний надати докази, що підтверджують позов.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково, змінити рішення Господарського суду Сумської області від 19 квітня 2004 р. у справі № 920/305/16 в частині стягнення з відповідача 20133,24 грн. інфляційних нарахувань, 135604,72 грн. пені та 9245,78 грн. 3% річних. Стягнути з відповідача: 12182,98 грн. інфляційних витрат, 129130,29 грн. пені та 8075,00 грн. 3% річних.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 99, 101, п. 4 ст. 103, п. 1, 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Сумської області від 19 квітня 2004 р. у справі № 920/305/16 змінити в частині стягнення з Приватного підприємства Рось в особі філії Роменський молочний комбінат (42010, Сумська область, м. Ромни, вул. Київська, 94; ) на користь Сільськогосподарського споживчого кооперативу Ярославна (41541, Сумська область, Путивльський район, с. Скуносове, вул. Калинівка, 1, корпус А; ) 135604,72 грн. пені, 9245,78 грн. 3% річних та 20133,24 грн. інфляційних.

Стягнути з Приватного підприємства Рось в особі філії Роменський молочний комбінат (42010, Сумська область, м. Ромни, вул. Київська, 94; ) на користь Сільськогосподарського споживчого кооперативу Ярославна (41541, Сумська область, Путивльський район, с. Скуносове, вул. Калинівка, 1, корпус А; ) 129130,29 грн. пені, 8075,00 грн. 3% річних та 12182,98 грн. інфляційних витрат.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого Господарського Суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складений та підписаний 17.06.2016 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Хачатрян В.С.