ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Справа № 911/1243/16

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Колесника Р.М. за участю секретаря судового засідання Щотової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Київська обл., м. Бровари

про стягнення 73800,00 гривень

За участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості по оплаті вартості послуг в розмірі 73 800,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення укладеного між сторонами договору про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному сполученні від 14.07.2014 не в повному обсязі здійснив оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

Сторони в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвали Господарського суду Київської області від 12.04.2016, 11.05.2016 направлялись позивачу та відповідачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правої позиції, викладеної в п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що незявлення позивача та відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розгляд справи відкладався.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.07.2014 між фізичною особою-підприємець ОСОБА_2 (експедитор) та Фізичною особою-підприємець ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір № АИВ-1 про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному сполученні, відповідно до умов п. 1.1. договору, предметом цього договору є порядок взаємовідносин, що виникають між експедитором і виконавцем при плануванні, здійсненні і оплаті транспортних послуг при перевезеннях вантажів в міжнародному автомобільному сполученні, наданні сприяння в CMR страхуванні перевізника.

Відповідно до п. 2.3. договору, на кожне окреме завантаження оформляється транспортне замовлення, що містить опис умов і особливостей конкретного перевезення і є додатком до цього договору.

Згідно до п. 2.4. договору, підтвердженням факту надання послуг є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками відправника, перевізника (експедитора), одержувача вантажу та митних органів.

Відповідно до п. 3.1. договору, експедитор інформує виконавця про терміни та обсяги майбутніх перевезень, кількості і необхідному тип рухомого складу. Інформація передається по факсимільному зв'язку у вигляді транспортного замовлення, додатково містить наступну інформацію:

- точні адреси місць вантаження і розвантаження вантажу;

- дата і час подачі автомобіля під завантаження;

- вага і вид вантажу;

- адреси відправника та одержувача вантажу із зазначенням контактних телефонів;

- адреси проведення митних формальностей при навантаженні і розвантаженні вантажу;

- термін доставки вантажу одержувачу;

- сума фрахту, форма і терміни оплати за перевезення;

- інші особливості перевезення конкретного вантажу.

Розрахунки за виконані транспортні послуги здійснюються в гривні шляхом банківського переказу експедитором на рахунок виконавця, якщо інше не обумовлено сторонами в додаткових угодах. Підставою для оплати фрахту експедитором є оригінал рахунку-фактури виконавця в одному примірнику, оригінал CMR-накладної з відміткою вантажоодержувача про приймання вантажу у двох примірниках та оригінали інших додаткових документів, зазначених у транспортному замовленні. Зазначені документи мають бути надані не пізніше 20 днів після виконання перевезення. Неподання виконавцем вищезазначених документів дає право експедитору відмовити в оплаті фрахту до моменту надання необхідних документів. Термін оплати послуг виконавця складає 10 днів з моменту отримання експедитором документів, зазначених у пункті 5.2. цього договору, якщо інше не обумовлене в заявці (п. 5.1., 5.2., 5.3 договору).

Відповідно до п. 9.1. договору, цей договір вступає в силу з дати укладення і діє до 31 грудня 2015. Якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору не повідомить іншу сторону в письмовій формі про свій намір розірвати договір, його термін автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік.

Відповідач замовив позивачу перевезення вантажу за наступними заявками:

- заявка №138 від 15.07.2014, дата завантаження 17.07.2014, за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь), вартість послуги складає 13 000,00 гривень;

- заявка №143 від 17.07.2014, дата завантаження 21.07.2014, за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь), вартість послуги складає 13 000,00 гривень;

- заявка №144 від 25.07.2014, дата завантаження 26.07.2014, за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь), вартість послуги складає 13 700,00 гривень;

- заявка №145 від 25.07.2014, дата завантаження 26.07.2014, за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь), вартість послуги складає 13 700,00 гривень;

- заявка №150 від 06.08.2014, дата завантаження 06.08.2014, за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь), вартість послуги складає 13 000,00 гривень;

- заявка №151 від 06.08.2014, дата завантаження 06.08.2014, за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь), вартість послуги складає 13 000,00 гривень;

- заявка №152 від 06.08.2014, дата завантаження 06.08.2014, за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь), вартість послуги складає 13 000,00 гривень;

- заявка №155 від 12.08.2014, дата завантаження 13.08.2014, за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь), вартість послуги складає 13 800,00 гривень;

- заявка №156 від 12.08.2014, дата завантаження 13.08.2014, за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь), вартість послуги складає 13 800,00 гривень.

Відповідно до накладних CMR №341926, №3419228, №152728, №341901, №152772, №341905, №060702, №341925, №341932 перевезення вантажу за маршрутом м. Луцьк (Україна) м. Богатирьов (Білорусь) виконано. Належне виконання послуги підтверджується відсутністю будь-яких зауважень чи застережень вантажоодержувача в графі 24 накладних та наявності відтиску печатки одержувача в накладних.

Виконання позивачем свого зобовязання за договором підтверджується актами прийняття-здачі виконаних робіт, підписаними та скріпленими печатками позивача та відповідача, а саме актами № 53 від 24.07.2014 на 13 000,00 гривень, № 56 від 25.07.2014 на 13 000,00 гривень, № 59 від 29.07.2014 на 13 700,00 гривень, № 60 від 29.07.2014 на 13 700,00 гривень, № 150 від 12.08.2014 на 13 000,00 гривень, №66 від 12.08.2014 на 13 000,00 гривень, №67 від 12.08.2014 на 13 000,00 гривень, №71 від 18.08.2014 на 13 800,00 гривень, №72 від 18.08.2014 на 13 000,00 гривень, а загалом на суму 120 000,00 гривень, копії яких знаходяться в матеріалах справи і достовірність яких відповідач не заперечує.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правововідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно до статті 932 Цивільного кодексу України, експедитор має право залучити до виконання своїх обовязків інших осіб.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору та погоджених заявок, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги, у зв'язку з чим за останнім на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 73 800,00 гривень. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 73 800,00 гривень заборгованості є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить покласти на відповідачів витрати, повязані з оплатою послуг адвоката в розмірі 7 380,00 гривень.

На підтвердження своїх вимог в цій частині позивачем надано суду, зокрема, договір про надання правової допомоги №б/н від 01.04.2016, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008 року, квитанція до прибуткового касового ордера №01/04 від 08.05.2016 на суму 7 380,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат повинен бути співрозмірнимі із предметом спору (Інформаційний лист Вищого господарського суду України №01-8/155 від 13.02.2002р.).

При вирішенні питань, повязаних з оплатою послуг адвоката, слід також враховувати викладене в абзаці третьому пункту 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/973 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права» від 14.12.2007р., за яким у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Дослідивши матеріали справи та визначаючи роль адвоката ОСОБА_3 у всебічному, повному та обєктивному розгляді справи №911/1243/16, суд не вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 7 380,00 гривень співрозмірною з ціною позову, адже адвокат не приймав участь у судових засіданнях, не витрачав свій час на участь в них, хоча за змістом договору про надання правової допомоги №б/н від 01.04.2016 представництво інтересів клієнта в суді входило до складової комплексу надаваних послуг адвокатом по цій справі та, відповідно, впливало на визначення ціни таких послуг.

З урахуванням викладеного підставною сумою, що може бути відшкодовано за рахунок відповідача можна вважати 3690 гривень та саме така сума витрат на послуги адвоката підлягає стягненню з відповідача на користь позивача

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладається судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (07400, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) основний борг в розмірі 73 800 (сімдесят три тисячі вісімсот) гривень 00 коп., 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 коп. судового збору, 3690 (три тисячі шістсот девяносто) гривень 00 коп. витрат на послуги адвоката

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 01.06.2016 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 06.06.2016.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Р.М. Колесник