КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 18/5026/1110/2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Чорної Л.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Ігнатенко М.В. (за довіреністю від 19.01.2016)

від відповідача: Ткаченко Г.В. (за довіреністю від 04.02.2015)

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг"

на рішення господарського суду Черкаської області від 14.10.2014р.

у справі № 18/5026/1110/2012 ( суддя Боровик С.С.)

за позовом публічного акціонерного товариства "ОТП Банк"

до товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго"

про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року позивач звернувся до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11 квітня 2011 року (укладеного між позивачем та третьою особою) в розмірі 1 315 345,51 доларів США, в тому числі: 1 000 000 доларів США заборгованість по кредиту, 158 205,34 доларів США заборгованість по відсотках та 157 140,17 доларів США заборгованість по штрафних санкціях, а також 7 627 087,65 грн., з яких: 5 575 780 грн. заборгованість по кредиту, 1 176 998,61 грн. заборгованість по відсотках та 874 309,04 грн. заборгованість по штрафних санкціях (з урахуванням заяви від 12.04.2013 року за №12-4-10/4560 про збільшення розміру позовних вимог (том 1,а.с.127-129), шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська (вул. Комсомольська), буд.78 та земельну ділянку площею 1,236 га, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 78.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 12.07.2013 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2014 року, у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.07.2014 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2014 року та рішення господарського суду Черкаської області від 12.07.2013 року у справі №18/5026/1110/2012 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Як зазначено в постанові Вищого господарського суд, під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, встановити результати кримінального провадження № 0001217, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 14.10.2014р. по справі № 18/5026/1110/2012 позовні вимоги задоволено в повному обсязі: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 року у розмірі 1 315 345,51 доларів США, що складається з:

- 1 000 000 доларів США - заборгованість по кредиту;

- 158 205,34 доларів США - заборгованість по відсоткам;

- 157 140,17 доларів США - заборгованість по штрафним санкціям;

- 7 627 087,65 гривень, що складається з:

- 5 575 780,00 гривень - заборгованість по кредиту;

- 1 176 998,61 гривень - заборгованість по відсоткам;

- 874 309,04 гривень - заборгованість по штрафним санкціям;

за рахунок реалізації майна за Іпотечним договором №PL 11-028/28-2 від 11.04.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1421 (заборона відчуження зареєстрована за №1422), а саме:

- нерухоме майно літ. № за планом земельної ділянки А-І, І, А-І, а - приміщення кафе з прибудовами загальною площею 389,40 кв.м., що розташоване за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська (вул. Комсомольська), буд.78, що належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом на право власності на нерухоме майно (серія САА №403089), виданого 08 листопада 2004 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради Черкаської області, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" та з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", з початковою ціною реалізації, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ Фірма "Метон Трейдинг" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 14.10.2014 р. у справі №18/5026/1110/2012 скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що висновок суду є помилковим, оскільки 03.11.2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були видані довіреності, якими вказаним службовим особам Банку надано право укладати, підписувати від імені Банку будь-які правочини в межах повноважень права підпису категорії «Б». Таким чином, договір поруки був підписаний двома повноважними особами - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Крім того, повідомлення про порушення саме по собі не є окремим правочином, тому відповідно до виданої довіреності ОСОБА_6 мала право підписувати її одноособово. Такі повноваження не суперечать Статуту Банку, адже в абзаці 3 ч.1 ст. 15 Статуту вказано, що Банк також може бути представлений особою на підставі відповідної довіреності, виданої згідно окремого рішення Правління. Також, слід зазначити, що факт знищення печатки позивач згадав лише на стадії касаційного розгляду справи. Судом першої інстанції не було зазначено в рішенні початкову ціну предмета іпотеки, чим порушено ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2014 р. було прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг" та призначено справу № 18/5026/1110/2014 до розгляду.

В подальшому розгляд справи відкладався.

17.11.2014 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

02.12.2014 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 по справі № 18/5026/1110/2012 клопотання було задоволено, призначено судову товарознавчу експертизу та зупинено провадження у справі відповідно до ст. 79 ГПК України.

23.02.2016 р. через відділ документального забезпечення суду від Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта та матеріали справи № 18/5026/1110/2012.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 апеляційне провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду

14.03.2016 року через відділ документального забезпечення суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Черкаське відділення надійшов лист № 23/666-16 від 09.03.2016 року, в якому експерт зазначає, що у зв'язку з виявленням у висновку експерта технічної помилки, просить повернути висновок експерта до Черкаського відділення КНДІСЕ для доопрацювання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 року апеляційне провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг" на рішення господарського суду Черкаської області від 14.10.2014 р. по справі № 18/5026/1110/2012 зупинено до повернення матеріалів справи № 18/5026/1110/2012 з експертної установи з виправленими недоліками в експертному висновку №666/15-23, №1314/15-23, №1315/15-23 від 11.02.2016 року.

10.05.2016 року через відділ документального забезпечення суду надійшов супровідний лист № 23/666 від 26.04.2016 року з матеріалами справи та експертним висновком від Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду.

07.06.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг" надійшло клопотання про призначення додаткової судової товарознавчої експертизи, оскільки відповідач вважає, що висновок експерта №666/15-23 №1314/15-23 №1315/15-23 від 11.02.2016 року зроблений з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме експерт прийшов до вказаного висновку застосувавши аналоги пропозиції до продажу за вересень - листопад 2015 року. На сьогоднішній день ринок нерухомості у країні є досить нестабільним і ціни змінюються майже не щомісяця. А тому ціни на комерційну нерухомість станом на 01.06.2016 рік значно підвищилися в порівнянні з цінами, які були восени 2015 року.

Колегія суддів, заслухавши думку представника позивача, ухвалила відмовити в задоволенні клопотання про призначення додаткової судової товарознавчої експертизи, та зазначає наступне.

Відповідно до ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Відповідно до ч.3 ст.42 ГПК України у випадах недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу.

Згідно п. 15.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» додаткова експертиза призначається судом після розгляду ним висновку первинної експертизи, якщо виявиться, що усунути неповноту або неясність висновку в судовому засіданні шляхом заслуховування експерта неможливо.

Висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об'єкти або не дано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання.

Висновок експерта визнається неясним, якщо він викладений нечітко або носить неповний, неконкретний характер.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач в клопотанні про призначення додаткової експертизи, не навів обґрунтованих підстав та причин, які б свідчили про необхідність призначення у справі додаткової експертизи, тому клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.06.2016 р. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11 квітня 2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Концерн Нафтаенерго" (клієнт) було укладено договір про надання банківських послуг №СR 11-015/28-2. (т.1 а.с.13)

За умовами вказаного договору банк зобов'язався надати на вимогу клієнта банківську послугу (кредит), а клієнт зобов'язався прийняти банківську послугу та належним чином виконувати зобов'язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку (п. 3 договору).

11.04.2011 р., в забезпечення виконання клієнтом зобов'язань за договором про надання банківських послуг № CR 11-015/28-2, між ним (іпотекодержавтелем) та ТОВ Фірма "Метон Трейдинг" (іпотекодавцем) був укладений іпотечний договір PL 11-028/28-2, згідно якого іпотекодавець передав йому в іпотеку нежитлову будівлю, що розташована під № 78 по вул. Смілянській в м. Черкаси та земельну ділянку за вказаною адресою площею 1,236 га. (т.1 а.с.37)

07.03.2012 р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Концерн Нафтаенерго" було укладено договір про зміну № 1, яким було змінено графік повернення траншів кредиту. (т.1 а.с.32)

В матеріалах справи містяться копії кредитних заявок та копії меморіальних ордерів на підтвердження того, що банком на виконання кредитного договору було надано клієнту кредит у сумі 1 700 000 доларів США. (т.1 а.с.52-58, а.с.162-169)

Пунктом 9 кредитного договору сторони погодили, що банк вправі вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначені банком частині за умови наявності/настання випадку невиконання умов договору. В таких випадках виконання боргових зобов'язань повинно бути здійснене клієнтом протягом 3 банківських днів з дня пред'явлення банком клієнту відповідної письмової вимоги про це.

На виконання пункту 9 кредитного договору, 08 червня 2012 року за вих. №08-12-12-4/4325 позивач направив клієнту (третій особі) досудову вимогу від 08 червня 2012 року про погашення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач вимагав від клієнта погасити всю заборгованість за кредитним договором протягом семи календарних днів з дня пред'явлення даної вимоги. (т.1 а.с.48).

Однак в порушення умов кредитного договору ТОВ "Концерн Нафтаенерго" не погасив всієї суми заборгованості у встановлені договором строки.

Згідно пункту 15 кредитного договору за невиконання та/або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором, клієнт несе відповідальність у порядку та на умовах, обумовлених у договорі, а саме: за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) будь-яких із взятих на себе платіжних (грошових) зобов'язань в обумовлені договором строки, клієнт зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від суми таких порушених зобов'язань за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується додатково до процентів та комісійних винагород, що підлягають сплаті відповідно до договору.

22.06.2012 ПАТ "ОТП Банк" листом № 08-12/4629 повідомив іпотекодавця про порушення клієнтом своїх грошових зобов'язань, вимагав виконати порушене зобов'язання у тридцяти денний строк з дня направлення зазначеного повідомлення та попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. (т.1 а.с.50)

Оскільки вимоги кредитора виконані не були, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що повідомлення про порушення від 22.06.2012 року не має для сторін юридичного значення, не створює будь-яких наслідків. Отже ОСОБА_7 не прийняв на себе права та обов'язки клієнта за договором про надання банківських послуг №СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 року, обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання не виник, переведення боргу ТОВ "Концерн Нафтаенерго" за договором про надання банківських послуг №СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 року на іншу особу - ОСОБА_7 не відбулося. Оскільки, ТОВ фірма "Метон Трейдинг" як іпотекодавець згідно іпотечного договору від 11.04.2011 року за №PL 11-028/28-2, після отримання від ПАТ "ОТП Банк" повідомлення про порушення від 22.06.2012 року за №08-12/4629, не виконав порушене зобов'язання, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Застава, як окремий спосіб забезпечення зобов'язання, регулюється параграфом 6 глави 49 ЦК України, Законами України "Про заставу", "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", "Про іпотеку", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 520 ЦК України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про заставу" заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога, що не суперечить законодавству України. При цьому, застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Приписами ст.ст. 589, 590 ЦК України, ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу", ч. 1 ст. 12 та ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що заставодержатель (іпотекодержатель) має право звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, майновий поручитель несе відповідальність перед кредитором за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави. До майнового поручителя, який виконав забезпечене заставою зобов'язання, переходять усі права кредитора за цим зобов'язанням в тому обсязі, в якому він сам виконав вимоги кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, предметом іпотечного договору від 11 квітня 2011 року за №PL 11-028/28-2 є нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська (вул. Комсомольська), буд.78, а саме: приміщення кафе з прибудовами (літ. А-ІІ, А'-І, а, площею 389,4 кв.м. та земельна ділянка площею 1,236 га, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.78.

Заставна вартість предмета іпотеки складає 5 322 000 грн., що в перерахунку за валютним курсом НБУ на дату укладення договору іпотеки становить 688 198,43 дол. США (п. 25 договору іпотеки).

Як вже зазначалось, на підставі пункту 15 договору іпотеки від 11.04.2011 року, 22.06.2012 року позивач надіслав відповідачу повідомлення про порушення за №08-12/4629, в якому вимагав від відповідача виконати порушене зобов'язання у тридцятиденний строк з моменту направлення відповідачу зазначеного повідомлення та попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Крім того, 07.03.2012 року між ПАТ "ОТП Банк" (банк), громадянином ОСОБА_7 (поручитель) та ТОВ "Концерн Нафтаенерго" (боржник) було укладено договір поруки №SR 11-027/28-2/1, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, та прийняти на себе права та обов'язки боржника в повному обсязі таких зобов'язань на умовах визначених в цьому договорі (пункт 1.1. договору поруки).

За умовами вищезазначеного договору, порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку як встановлено у кредитному договорі. (п.2.1 договору поруки). У випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Кредитор має право вимагати від поручителя прийняти на себе всі права та обов'язки клієнта за кредитним договором в порядку та на умовах визначених цим договором.(п. 3.1 договору поруки). Поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 1-го (одного) банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора, якщо інше не передбачено цим договором. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю у вимозі. За вимогою кредитора погашення боргових зобов'язань може бути здійснено на рахунок боржника (пункт 3.2 договору).

Пунктами 3.6 та 3.7 договору поруки передбачено, що обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою вказаною в цьому договорі чи вручив вимогу особисто поручителю, що підтверджується підписом поручителя про отримання (пункт 3.6. договору). Після отримання повідомлення про порушення поручитель зобов'язаний виконати вказану вимогу у зазначений в повідомленні строк або підписати отримане повідомлення і повернути його кредитору, що свідчить про прийняття на себе прав та обов'язків клієнта за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2012 року боржник (ТОВ "Концерн Нафтаенерго) отримав від ПАТ "ОТП Банк" копію повідомлення від 22.06.2012 року про порушення (том 2, а.с.65), підписане громадянином ОСОБА_7 та ПАТ "ОТП Банк".

Згідно вимог до банківських документів, які встановлено правилами ПАТ "ОТП Банк", останні в тому числі повідомлення про порушення, мають бути підписані двома посадовими особами банку, тоді як повідомлення про порушення від 22.06.2012 року підписане лише однією посадовою особою - ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" уповноважена особа банку - особа, яка на підставі статуту чи угод має повноваження представляти банк та вчиняти від його імені певні дії, що мають юридичне значення.

Пунктом 15.1 ст. 15 Статуту "ОТП Банк" встановлено, що в своїх відносинах з третіми особами банк повинен бути офіційно представлений двома членами Правління (включаючи Голову Правління) або Головою Правління, який діє спільно з посадовою особою, уповноваженою Правлінням ставити підпис від імені Банку.

Якщо це не забороняється законодавством, Банк також може бути представленим двома службовцями, які мають спільне повноваження щодо підпису документів Банку, надані Правлінням.

Банк також може бути представлений особою (юридичною або фізичною) на підставі відповідної довіреності, виданої згідно окремого рішення Правління.

Пунктом 15.2 статті 15 Статуту передбачено, що надання одноособового права підпису або довіреності на всю господарську діяльність Банку забороняється.

Також на копії повідомлення про порушення від 22.06.2012 року, адресованому ОСОБА_7, стоїть печатка "Для договорів №1" регіонального відділення в м. Черкаси. Проте, дана печатка знищена ще в грудні 2010 року, що підтверджується Актом №191 прийому-передачі від 20.12.2010 року (том 2, а.с.232-233) та квитанцією №14130 від 29.12.2010 року Головного Управління МВС України в м. Києві (том 2, а.с.234).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повідомлення про порушення від 22.06.2012 року не має для сторін юридичного значення, не створює будь-яких наслідків. Таким чином, ОСОБА_7 не прийняв на себе права та обов'язки клієнта за договором про надання банківських послуг №СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 року, обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання не виник, переведення боргу ТОВ "Концерн Нафтаенерго" за договором про надання банківських послуг №СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 року на іншу особу - ОСОБА_7 не відбулося.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки ТОВ фірма "Метон Трейдинг" як іпотекодавець згідно іпотечного договору від 11.04.2011 року за №PL 11-028/28-2, після отримання від ПАТ "ОТП Банк" повідомлення про порушення від 22.06.2012 року за №08-12/4629, не виконав порушене зобов'язання, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те , що 03.11.2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були видані довіреності якими вказаним службовим особам Банку надано право укладати, підписувати від імені Банку будь-які правочини в межах повноважень права підпису категорії «Б». Таким чином договір поруки, був підписаний двома повноважними особами - ОСОБА_6 та ОСОБА_5, колегія суддів зазначає на наступне.

У довіреностях №1914 та №1902, виданих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передбачено, що відповідності з цією довіреністю особа має право укладати та підписувати від імені банку будь-які правочини ( договори) в межах повноважень права підпису категорії «Б», як ця категорія визначена у рішення правління Банку №40 в новій редакції від 21.11.2007 року, у наступному порядку : - спільно з однією з уповноважених осіб, що мають повноваження права підпису категорії: «А», «Б», «В» і «Г» як ці категорії визначені у рішенні Правління Банку №40 в новій редакції від 21.11.2007 року - в межах повноважень визначених для кожної із зазначених категорій.

Відповідно до ст. 5 Рішення Правління банку №40 в новій редакції від 21.11.2007 року підписування (укладання) договорів (правочинів) або інших документів, як вони визначені в п.4.1. цього Рішення у сумі, що не перевищує за один договір/правочин/документ: «Б» - 10 000 000 грн.(або еквіваленту в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ, що діє на дату підписання (укладання) відповідного договору/правочину/документу). А у п. 4.1 Рішення Правління визначені: «Договори (правочини) з контрагентами Банку, - фізичними або юридичними особами, щодо надання Банком кредитів, у тому числі овердрафтів, позик, позичок, гарантій, акредитивів, порук….».

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та безпідставними, оскільки як вбачається яз матеріалів справи, сума договору поруки № SR 11-027/28-2 від 11.04.2011 ( договір поруки) становить 1 700 000,00 доларів США (еквівалент в національній валюті за курсом НБУ станом на 11.04.2011 - 13 539 990,00 грн. ). Отже сума правочину становить більше 10 000 000 ,00 грн., тому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали довіреності із категорією підпису «Б», які не надавали їм права підписувати вказаний правочин, враховуючи внутрішні документи банку.

Також, як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови від 17.06.2014 року Управління МВС України в Черкаській області (том 3, а.с.78-80), що у кримінальному провадженні №0001217 встановлено факт підроблення договору поруки №SR 11-027/28-2/1 від 07.03.2012 року, укладеного між ТОВ "Концерн Нафтаенерго", ПАТ "ОТП Банк" та фізичною особою ОСОБА_7

Згідно статті 35 ГПК України для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, є обов'язковим вирок суду з кримінальної справи, який набрав законної сили, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали кримінального провадження №0001217 (пояснення, протоколи допиту свідків тощо), не є належними та допустимими доказами у господарській справі №17-18/5026/1110/2012 в розумінні статті 34 ГПК України. На дату розгляду господарським судом справи №17-18/5026/1110/2012, за матеріалами наведеного кримінального провадження №0001217, такий вирок суду відсутній.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було зазначено в рішенні початкову ціну предмета іпотеки, чим порушено ст. 39 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.91 ЦК України реалізація предмету застави на яке звернуто стягнення проводиться шляхом його продажу с публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації публічних торгів встановлюється Законом України. Зокрема ст.5 закону України «Про іпотеку» передбачено, що вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмету іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

При цьому ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішення суду, зокрема, зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи , предметом іпотечного договору від 11 квітня 2011 року за №PL 11-028/28-2 є нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська (вул. Комсомольська), буд.78, а саме: приміщення кафе з прибудовами (літ. А-ІІ, А'-І, а, площею 389,4 кв.м. та земельна ділянка площею 1,236 га, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.78. В наслідок незначного перепланування, яке не потребує погодження з архітектурою загальна площа змінилась з 389,4 кв.м. на 390,5 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами на момент звернення стягнення на предмет іпотеки не було досягнуто згоди щодо ціни його продажу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09 грудня 2014 року по справі № 18/5062/110/2012 було призначено експертизу для визначення початкової ціни предмета іпотеки.(а.с.272-275 том 3)

Згідно висновку судової експертизи №666/15-23, №1314/15-23, №1315/15-23 від 11.02.2016 (т.4 а.с. 88) ринкова вартість предмета іпотеки, а саме нерухомого майна: нежитлова будівля, приміщення кафе з прибудовами, А-ІІ, А1-І, розташоване за адресою : Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська (вул. Комсомольська), буд. 78, ТОВ Фірма «Метон Трейдинг» що передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк», згідно договору іпотеки № PL 11-028/28-2 від 11.04.2011р., складає:

- площею 389,40 кв.м, що вказана в ухвалі суду по справі № 18/5026/1110/2012 - 6 568 800 грн.

- загальна площа 390,5 кв.м. вказаної в інвентаризаційній справі №1789 від 20.01.2011 року, становить 6 587 400 грн.

Отже відповідно до вищевказаного висновку експертизи вартість початкова вартість предмета іпотеки визначена у розмірі 6 587 400 грн.

Оскільки суд першої інстанції при винесені рішення, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, колегія суддів погоджується в цій частині з доводами апеляційної скарги, та зазначає, що рішення в частині визначення початкової вартості предмета іпотеки слід змінити, та встановити початкову ціну реалізації в сумі 6 587 400 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Черкаської області від 14.10.2014 року у справі № 18/5026/1110/2012, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Метон Трейдинг" на рішення господарського суду Черкаської області від 14.10.2014 року у справі № 18/5026/1110/2012 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Черкаської області від 14.10.2014 року у справі № 18/5026/1110/2012 змінити в частині встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки та пп. 2 п. 2 резолютивної частини викласти в наступній редакції:

«шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження та дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною реалізації в сумі 6 587 400 (шість мільйонів п'ятсот вісімдесят сім тисяч чотириста) гривень, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до закону України»

В іншій частині рішення господарського суду Черкаської області від 14.10.2014 р. залишити без змін.

Видачу наказу доручити господарському суду Черкаської області.

Матеріали справи № 18/5026/1110/2012 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Чорна

М.А. Дідиченко