КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 41/207

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Агрикової О.В.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Скачко А.А. довіреність № б/н від 18.10.13

від відповідача: Матвеєва В.П. довіреність № 91/2015/09/22-1 від 01.10.15

від третьої особи 1: Горєва В.О. довіреність № б/н від 11.03.16

від третьої особи 2: не з'явився

від ДВС: Комасюк Р.М. довіреність № 20.22/521 від 30.12.15

розглянувши матеріали апеляційної скарги Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року

(За скаргою Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України)

у справі № 41/207 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий мандарин ОЙЛ"

до Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

Треті особи із самостійними вимогами на предмет спору

1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ресурси"

2. Дочірнє підприємство "Стальінвест" Товариства з обмеженою відповідальністю "Донметалзбут"

за участі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про виконання зобов'язання в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до якої просив:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е.;

- визнати незаконною та скасувати постанову від 10.02.2016 р. ВП № 13930081 про стягнення з ПАТ "Київенерго" 5 583 967,40 грн. виконавчого збору. (а.с.4-7).

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 41/207 від 14 березня 2016 року скаргу ПАТ "Київенерго" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено.

Визнано дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. щодо стягнення з ПАТ "Київенерго" виконавчого збору протиправними.

Визнано незаконною та скасовано постанову від 10 лютого 2016 року ВП № 13930081 про стягнення виконавчого збору (а.с. 64-68).

28 березня 2016 року Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою № 11/5014/695/2012/20.1-1 від 28 березня 2016 року на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі 41/207 скасувати, у задоволенні скарги відмовити.

25 квітня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207 повернуто без розгляду на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, у зв'язку із неподанням доказів сплати судового збору та пропуском строку на подання апеляційної скарги (а.с.71-74).

17 травня 2016 року Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно звернувся з апеляційною скаргою № 11/5014/695/2012/20.1-1 від 28 березня 2016 року на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207, про що свідчить відповідна відмітка на поштовому конверті про направлення апеляційної скарги.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 травня 2016 року апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №41/207 від 14 березня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Рудченка С.Г.

25 травня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №41/207 від 14 березня 2016 року прийнято до провадження колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів - Рудченка С.Г., Агрикової О.В., справу призначено до розгляду на 07 червня 2016 року.

У судовому засіданні 07 червня 2016 року представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надав суду пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі 41/207 скасувати, у задоволенні скарги відмовити.

Представник ПАТ "Київенерго" в судовому засіданні 07 червня 2016 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Представники ТОВ "Золотий мандарин ОЙЛ" та ТОВ "Торговий Дім "Ресурси" в судовому засіданні 07 червня 2016 року надали пояснення.

Представники ДП "Стальінвест" ТОВ "Донметалзбут" не з'явився, відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказане підприємство ліквідовано з 28.09.2012 р.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

За приписами ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, в тому числі, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (ст.11 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (ч.1 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження").

Постановою від 27.07.2009 р. відкрито виконавче провадження №13930081 з виконання наказу від 13.05.2009 р. Господарського суду міста Києва у справі №41/207 про стягнення з Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ресурси" 55 839 674 грн. вартості мазуту (а.с. 23).

22 лютого 2014 року Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову № 13930081 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі - 5 583 967,40 грн.

15 травня 2015 року хвалою Київського апеляційного господарського суду було відновлено строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2009 р. у справі 41/207 про зміну способу виконання судового рішення, на виконання якої видано наказ від 13.05.2009 р.

Частинами 1 та 3 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, з огляду на приписи ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" у державного виконавця виник обов'язок повернути наказ від 13.05.2009 р. до Господарського суду міста Києва.

10 листопада 2015 року постановою Київського апеляційного господарського суду було скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2009 р., якою змінено спосіб та порядок виконання рішення господарського суду від 21.04.2009 р. у справі № 41/207, стягнуто з Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" на користь ТОВ "Золотой Мандарин Ойл" 54 179 613,40 грн. вартості мазуту, стягнуто з Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" на користь ТОВ "Торговий дім "Ресурси" 55 839 674 грн. вартості мазуту, стягнуто з Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" на користь Дочірнього підприємства "Стальінвест" ТОВ "Донметалзбут" 54 626 671 грн. вартості мазуту та зобов'язано Господарський суд міста Києва відати відповідні накази.

Постановою від 22.12.2015 р. Вищого господарського суду України було скасовано постанову від 10.11.2015 р. Київського апеляційного господарського суду, а ухвалу від 12.05.2009 р. Господарського суду міста Києва залишено без змін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2016 р. у справі №826/1903/16 за позовом ТОВ "І.С. Інвест" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за участю третьої особи ТОВ "Торговий дім "Ресурси" про визнання дій протиправними було заборонено державним виконавцям Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти дії з примусового виконання у виконавчому провадженні №ВП13930081 наказу від 13.05.2009р. №41/207 Господарського суду міста Києва про стягнення з ПАТ "Київенерго" на користь ТОВ "Торговий дім "Ресурси" 55 839 674 грн. вартості мазуту до набрання рішенням законної сили у даній справі (а.с. 15-16).

09 лютого 2016 року начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинським С.С. постановив скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, № 13930081 від 27.02.2014 р. та винести нову постанову про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с. 32-33).

10 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Селезньовим М.О. було винесено постанову про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" виконавчого збору в сумі 5 583 967,40 грн. (а.с. 45).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012).

Тобто, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2016 р. у справі №826/1903/16 є обов'язковою для, насамперед, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, отже, за висновками суду, з огляду на наведене вище, стягнення за постановою від 10.02.2016 р. виконавчого збору з відповідача не відповідає приписам чинного законодавства України.

Відповідно до п. 9.13 постанови. пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарським судом за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. щодо стягнення виконавчого збору з боржника є протиправними, а відповідна постанова від 10.02.2016р. ВП № 13930081 - незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в ухвалі Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 86, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105, 106, 121-2 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Г. Рудченко

О.В. Агрикова