РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016№910/5260/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/5260/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дор-Строй», смт. Новоархангельск Кіровоградської області,

до публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк», м. Київ,

про визнання зобов'язання припиненим,

за участю представників:

позивача - Кузьмука В.С. (довіреність від 21.12.2015 №б/н);

відповідача - Савінського К.В. (довіреність від 29.09.2016 №69).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дор-Строй» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання припиненими з 23.12.2015:

- у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі зобов'язання Товариства перед публічним акціонерним товариства «Український Інноваційний Банк» (далі - Банк) за кредитним договором від 09.04.2012 №13/18 (далі - Кредитний договір);

- зобов'язання застави майна за договорами застави від 09.04.2015 та від 10.04.2012, укладеними Банком та Товариством, посвідченими приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. і зареєстрованим в реєстрі відповідно за №305 та №746, у зв'язку з припиненням зобов'язання за Кредитним договором.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.03.2016 порушено провадження у справі.

18.042016 Банк подав суду відзив на позов, в якому зазначив, що:

- відповідно до постанови Верховного Суду України від 16.09.2015, в якій встановлено, що поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі наявне в разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки, тобто поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов'язаних між собою взаємним зобов'язанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки; таким чином, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб'єктів) один із цих суб'єктів повинен зникнути, у зв'язку з цим і припиняється правовідношення; у випадку, коли боржник банку який придбав право вимоги до банку за договором, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав згідно з договором право вимоги до банку, не можуть припинятись на підставі статті 606 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.

Товариство 18.04.2016 та 03.06.2016 подало суду письмові пояснення, в яких виклало нормативно-правове обґрунтування позовних вимог.

Позивач 13.05.2016 подав суду заперечення на відзив відповідача, в яких зазначив про те, що:

- 09.04.2012 позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір, у відповідності до якого позивач став боржником Банку у грошовому зобов'язанні;

- Товариством 23.12.2015 та 24.12.2015 укладено з фізичними особами договори відступлення права вимоги, у відповідності до яких позивач став кредитором Банку за грошовими зобов'язаннями Банка перед вказаними фізичними особами;

- станом на час розгляду справи позивач не отримував від відповідача заперечення щодо передачі права вимоги від первісних кредиторів до нового кредитора у сумі 29 663 479,30 грн.;

- 21.04.2016 позивач звернувся до відповідача з кредиторськими вимогами, проте на даний час відповіді щодо заперечення до заявлених кредиторських вимог від відповідача позивач не отримував;

- позивач та відповідач в силу статті 606 ЦК України поєднали в собі статус боржника та кредитора за взаємними правами та обов'язками, що виникли на підставі укладених та наведених у позовній заяві договорів.

Відповідач 06.06.2016 подав суду клопотання про витребування у Товариства доказів, а саме: копій договорів банківського вкладу, за якими Товариством було укладено з фізичними особами договори відступлення права вимоги, для ідентифікації вкладників Банку.

Клопотання мотивовано тим, що: у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», з 28.03.2016 розпочато виплату коштів вкладникам Банку; виплати відшкодування вкладникам здійснюються в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом Банку з ринку, але не більше 200 000 грн.; протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до Банку; задоволення вимог кредиторів здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; таким чином, існує висока вірогідність отримання громадянами, які уклали з Товариством договори відступлення права вимоги за договорами банківського вкладу, коштів, які гарантуються Законом України «Про систему гарантування фізичних осіб».

Представник відповідача у судовому засіданні 06.06.2016 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Представник позивача проти задоволення клопотання відповідача про витребування доказів у Товариства заперечив.

Відповідно до приписів частин першої і другої статті 38 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання Банку про витребування доказів, оскільки в матеріалах справи наявні копії договорів про відступлення права вимоги, які позивачем також було надіслано і відповідачу; в кожному з вказаних договорів зазначено, за якими саме договорами про розміщення банківського вкладу фізичними особами передано Товариству право вимоги до Банку; таким чином, Банк не позбавлений можливості самостійно встановити, за якими саме договорами банківського вкладу, та якими саме фізичними особами передано права вимоги Товариству, оскільки примірники таких договір мають бути наявними у Банка.

Позивач 06.06.2016 подав суду клопотання про зупинення провадження у справі №910/5260/16 до вирішення пов'язаної справи №826/5325/16 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Національного банку України (далі - НБУ) та Фонду, треті особи - Банк та уповноважена особа Фонду Біла Ірина Володимирівна, про визнання протиправними та скасування постанови і рішення, зобов'язання вчинити дії.

Вказане клопотання не розглядалося судом, оскільки представник позивача у судовому засіданні 06.06.2016 не підтримав вказане клопотання і просив його залишити без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 06.06.2016 підтримав доводи, викладені у письмових поясненнях, поданих суду 03.06.2016 у письмовому вигляді, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.04.2012 Товариством (позичальник) і Банком (банк) укладено Кредитний договір, за умовами якого:

- відповідно до положень та умов Кредитного договору банк надає позичальнику кредит на умовах мультивалютної відновлювальної кредитної лінії з лімітом 1 060 278,02 євро або еквівалент у гривні за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на дату видачі кредитних коштів на термін по 20.12.2017 включно згідно з таким графіком погашення заборгованості:

щомісячно рівними частинами, починаючи з червня 2017 року по листопад 2017 року - по 8 500 євро або еквівалент в гривні за курсом НБУ на дату погашення;

20.12.2017 - остаточне погашення (пункт 3.1 Кредитного договору в редакції додаткової угоди від 30.06.2015 №7);

- кредит використовується позичальником на поповнення оборотних коштів (підпункт 3.2.1 пункту 3.2 Кредитного договору у редакції додаткової угоди від 06.07.2012 №1);

- видача кредиту проводиться на підставі письмової заяви позичальника, копій контрактів (договорів), інших документів, що підтверджують цільове призначення кредиту, після набрання чинності гарантійними документами, шляхом перерахування кредиту з рахунку для обліку заборгованості за кредитом, відкритого відповідно до умов Кредитного договору, на поточний рахунок позичальника (підпункт 3.3.1 пункту 3.3 Кредитного договору);

- позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами в гривні у розмірі 20% річних, в євро у розмірі 13% річних (підпункт 3.4.1 пункту 3.4 Кредитного договору у редакції додаткової угоди від 30.06.2015 №7);

- граничним терміном повернення кредиту є 20.12.2017 (підпункт 3.5.1 пункту 3.5 Договору у редакції додаткової угоди від 30.06.2015 №7);

- забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором є:

застава спеціальної дорожньої будівельної автомобільної техніки в кількості 6 одиниць, заставною вартістю 5 908 705 грн. (підпункт 3.7.1.1 пункту 3.7.1 Кредитного договору у редакції додаткової угоди від 08.04.2013 №5);

застава обладнання стаціонарної асфальтозмішувальної установки Just Black 200 Quick, заставною вартістю 14 907 750 грн. (підпункт 3.7.1.3 пункту 3.7.1 Кредитного договору у редакції додаткової угоди від 08.04.2013 №5);

- Кредитний договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками позичальника та банку; Кредитний договір залишається чинним до повного виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором (повної сплати позичальником заборгованості за кредитом, процентів, інших платежів за Кредитним договором відповідно до умов Кредитного договору) (пункт 8.1 Кредитного договору).

Для забезпечення вимог Банку, що випливають з умов Кредитного договору, укладених до Кредитного договору додаткових угод та інших додаткових угод до Кредитного договору, що будуть укладені в майбутньому протягом строку його дії Товариством та Банком, сторонами укладено договори застави від 09.04.2012 та від 09.04.2013.

23.12.2015 та 24.12.2015 Товариством було укладено з фізичними особами договори про відступлення права вимоги, а саме:

- договір від 23.12.2015 №03/12-ПВ про відступлення права вимоги, укладений Товариством та ОСОБА_11, відповідно до пункту 1.1 якого ОСОБА_11 передає Товариству, а Товариство набуває право вимоги та інші права, що належать ОСОБА_11 в момент укладення даного договору і стає кредитором по відношенню до Банку за зобов'язаннями, які виходять з заяви-договору від 07.12.2015 №10-1403108 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_11 і Банком; Товариство одержує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 1 384 790 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

- договір від 23.12.2015 №04/12-ПВ про відступлення права вимоги, укладений Товариством та ОСОБА_12, відповідно до пункту 1.1 якого ОСОБА_12 передає Товариству, а Товариство набуває право вимоги та інші права, що належать ОСОБА_12 в момент укладення даного договору і стає кредитором по відношенню до Банка за зобов'язаннями, що виходять з:

заяви-договору від 01.09.2015 №10-1377020 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_12 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 200 000 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 30.09.2015 №10-1389621 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_12 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 227 307,93 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 21.10.2015 №10-1394244 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_12 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 100 000 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 02.11.2015 №10-1396574 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_12 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 319 250 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 11.12.2015 №10-1404325 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_12 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 735 000 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

- договір від 23.12.2015 №01/12-ПВ про відступлення права вимоги, укладений Товариством та ОСОБА_13, відповідно до пункту 1.1 якого ОСОБА_14 передає Товариству, а Товариство набуває право вимоги та інші права, що належать ОСОБА_13 в момент укладення даного договору і стає кредитором по відношенню до Банка за зобов'язаннями, що виходять з:

заяви-договору від 21.02.2014 №10-1234244 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_14 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 32 690 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 25.04.2014 №14-10505 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_14 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 4 309 440 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 04.11.2014 №10-1396955 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_14 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 10 217,79 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 03.07.2015 №10-1362669 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_14 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 3 980 440 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 13.07.2015 №10-1364854 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_14 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 60 019,55 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

- договір від 24.12.2015 №02/12-ПВ про відступлення права вимоги, укладений Товариством та ОСОБА_15, відповідно до пункту 1.1 якого ОСОБА_16 передає Товариству, а Товариство набуває право вимоги та інші права, що належать ОСОБА_15 в момент укладення даного договору і стає кредитором по відношенню до Банка за зобов'язаннями, що виходять з:

заяви-договору від 11.09.2015 №10-1382229 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_16 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 1 128 960 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 02.12.2015 №10-1402279 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_16 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 560 000 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 21.12.2015 №10-1406217 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_16 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 910 000 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

- договір від 24.12.2015 №05/12-ПВ про відступлення права вимоги, укладений Товариством та ОСОБА_17, відповідно до пункту 1.1 якого ОСОБА_17 передає Товариству, а Товариство набуває право вимоги та інші права, що належать ОСОБА_17 в момент укладення даного договору і стає кредитором по відношенню до Банка за зобов'язаннями, що виходять з:

заяви-договору від 08.06.2015 №10-1354597 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_17 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 2 000 000 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 29.05.2015 №10-1352553 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_17 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 21 000 євро, а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 02.12.2015 №10-2402229 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_17 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 200 000 доларів США, а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 04.12.2015 №10-1402800 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_17 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 100 000 доларів США, а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 22.09.2014 №14-21253 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_17 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 20 500 євро, а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 30.03.2015 №10-1338576 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_17 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 750 000 грн., а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором;

заяви-договору від 30.03.2015 №10-2338696 про розміщення банківського вкладу, укладеного ОСОБА_17 та Банком; Товариство отримує право вимагати від Банка належного виконання зобов'язань за вказаною заявою-договором у сумі 100 000 доларів США, а також нараховані та несплачені відсотки за заявою-договором.

Повідомленнями Товариства від 24.12.2015, які Банку було надіслано 19.02.2016, Товариство повідомило Банк про відступлення прав вимог за вказаними договорами.

Листом від 27.01.2016 №593/0/2-16 Банк повідомив Товариство про те, що відповідно до підпункту 4 пункту 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; отже, Банк не згоден на проведення будь-якого зарахування зустрічних вимог та/або припинення зарахуванням чи поєднанням зобов'язань позичальника, що випливають із укладеного Банком Кредитного договору та вимог, набутих позичальником результаті укладення договорів відступлення, у випадку, якщо про таке зарахування/припинення позичальником буде заявлено додатково.

Заявою від 19.02.2016 №18 Товариство повідомило Банк про виконання своїх зобов'язань, передбачених умовами Кредитного договору, у зв'язку з виконанням договорів про відступлення права вимоги.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачі відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною першою статті 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Позовні вимоги Товариство мотивує тим, що у зв'язку з укладенням вказаних договорів про відступлення права вимоги позивач став кредитором Банка, а Банк став боржником Товариства, тому позивач та відповідач в силу статті 606 ЦК України поєднали в собі статус боржника та кредитора за взаємними правами та обов'язками, що виникли на підставі укладених та наведених у позовній заяві договорів.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною першою статті 601 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до статті 606 ЦК України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі, що кореспондується зі статтею 204 Господарського кодексу України, де зазначено про припинення господарського зобов'язання у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі.

Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов'язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.

Основною умовою припинення зобов'язання за даною підставою є взаємна відповідність прав і обов'язків боржника і кредитора, за відсутністю якої зобов'язання, не може бути припиненим.

Поєднання боржника і кредитора в одній особі має місце в разі, якщо до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки.

Тобто, зникає (або виходить із двосторонніх зобов'язальних правовідносин) в силу об'єктивних обставин або певного правочину один із суб'єктів правовідношення. При цьому до особи, що залишилась, переходять всі правомочності щодо взаємних зобов'язань, у зв'язку з чим припиняється і власне правовідношення.

Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов'язаних між собою взаємним зобов'язанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки.

Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб'єктів) один із цих суб'єктів повинен зникнути, у зв'язку з цим і припиняється правовідношення.

Таким чином, у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку за договором, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав згідно з договором право вимоги до банку, не можуть припинятись на підставі статті 606 ЦК України, оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі 6-43цс15, яка згідно із статтею 11128 ГПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Що ж до заперечень позивача стосовно того, що суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, то слід зазначити таке.

Згідно із частинами третьою і четвертою статті 82 ГПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Разом з тим, позивач жодним чином не обґрунтував правомірність відступу у даному випадку від правової позиції Верховного Суду України.

Отже, в даному випадку поєднання боржника і кредитора в одній особі в тому самому зобов'язанні в порядку статті 606 ЦК України не відбувається, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.06.2015.

Суддя О. Марченко