номер провадження справи 18/140/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 справа № 908/5215/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69071, АДРЕСА_1)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Арсенал" (69035, м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 53)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Южгород" (49000, м. Дніпропетровськ, вулиця Горького, буд. 6-А)

про 1. зобов'язання припинити порушення прав на торговий знак згідно свідоцтва НОМЕР_4 дата публікації ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом видалення фотозображення з торговим знаком "ІНФОРМАЦІЯ_3" з рекламного оголошення НОМЕР_3, розміщеного ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті OLX;

2. стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 2244 від 10.11.2014 р., паспорт серія НОМЕР_2 від 26.11.1998 р.;

від відповідача: Ростовська Н.В., довіреність від 26.10.2015 р., паспорт серія НОМЕР_1 від 16.01.1996 р.;

від третьої особи: не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 01.10.2015 р. звернувся позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Арсенал", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Южгород", про зобов'язання припинити порушення прав на торговий знак згідно свідоцтва НОМЕР_4 дата публікації ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом видалення фотозображення з торговим знаком "ІНФОРМАЦІЯ_3" з рекламного оголошення НОМЕР_3, розміщеного ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті OLX; та про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 05.10.2015 року порушено провадження у справі № 908/5215/15, присвоєно справі номер провадження 18/140/15, судове засідання призначене на 28 жовтня 2015 року. Розгляд справи відкладався на 11.11.2015 р. Ухвалами суду від 11.11.2015 р. призначено судову експертизу з питань інтелектуальної власності, проведення якої доручено експертам Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності; провадження у справі № 908/5215/15 зупинено до отримання результатів судової експертизи з питань інтелектуальної власності. На адресу суду 29.02.2016 року надійшов лист директора Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності № 115 від 22.02.2016 р. з повідомленням, що станом на 22.02.2016 р. до Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності оплата за проведення судової експертизи згідно рахунку-фактури № 250 від 03.12.2015 р. не надійшла, у зв'язку з чим матеріали справи № 908/5215/15 повертаються до господарського суду Запорізької області без проведення судової експертизи. Ухвалою суду від 14.03.2016 р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 30.03.2016 р.; розгляд справи відкладався на 04.04.2016 р. Ухвалою суду від 04.04.2016 р. у зв'язку з несплатою позивачем вартості призначеної судової експертизи, відсутністю в матеріалах справи допустимих доказів в обґрунтування позиції позивача, позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.05.2016 р. у справі № 908/5215/15 ухвалу господарського суду Запорізької області від 04.04.2016 р. про залишення позову без розгляду, на підставі пункту 5 статті 81 ГПК України, скасовано, справу № 908/5215/15 передано на розгляд до господарського суду Запорізької області. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.05.2016 р., враховуючи п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу № 908/5215/15 передано судді Носівець В.В. Ухвалою суду від 17.05.2015 р. справу № 908/5215/15 (номер провадження справи 18/140/15) прийнято до провадження, судове засідання призначено на 15.06.2016 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу за наявними у справі документальними доказами та закінчений 15.06.2016 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що зазначені у позові, просив позов задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги заявлено на підставі ст.ст. 16, 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", ст.ст. 23, 432, 1167 ЦК України, ст. 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції". В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до умов ліцензійного договору № б/н від 01.09.2014 р. позивач придбав виключну ліцензію на право користування знаку для товарів та послуг "ІНФОРМАЦІЯ_3" у своїй господарській діяльності, у тому числі застосування його в рекламі, мережі Інтернет, згідно свідоцтва на знак для товарів та послуг № НОМЕР_4. Згідно Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків та переліку товарів і послуг товарний знак "ІНФОРМАЦІЯ_3" зареєстрований згідно переліку класів під № 35, що включає: рекламу; менеджмент в сфері бізнесу; адміністративну діяльність в сфері бізнесу; офісну службу тощо. Позивачу стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач почав здійснювати рекламу (рекламне оголошення НОМЕР_3 розміщене на сайті OLX) об'єкту нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2, який знаходиться у власності третьої особи, із використанням зображення продовольчого магазину з зареєстрованим торговим знаком "ІНФОРМАЦІЯ_3". Розмістивши вказану рекламу відповідач незаконно використав торговий знак "ІНФОРМАЦІЯ_3", оскільки права на таке використання у нього відсутні. Розмістивши рекламу щодо пропонування в оренду приміщення з зображенням магазину продовольчих товарів "ІНФОРМАЦІЯ_3", зареєстрованого торгового знаку "ІНФОРМАЦІЯ_3", відповідач використав обізнаність споживачів реклами про мережу продовольчих магазинів "ІНФОРМАЦІЯ_3" в місті Запоріжжя, розкрученність позивачем на протязі 5-ти років цієї торговельної точки щодо привабливості покупців, та, тим самим, підтримав інтерес щодо такого об'єкту оренди за рахунок чужого імені (торгової марки). Протиправна поведінка відповідача руйнує ділову репутацію, престиж позивача, створює у покупців, постачальників та орендодавців неправильне враження про торговельну мережу продовольчих магазинів "ІНФОРМАЦІЯ_3", що пов'язане з уявленням про її закриття та/або наявністю фінансових проблем у компанії та спонукає витрачати додаткові зусилля у вигляді витрат на додаткову рекламу, маркетинг для відновлення свого іміджу на ринку реалізації продовольчої групи товарів. Відтак позивачем визначено моральну шкоду, яку завдав відповідач, у розмірі 20000,00 грн.

Заперечення вмотивовані відсутністю в діях відповідача порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки відповідач не позначав свої послуги, передбачені класом 35, товарним знаком "ІНФОРМАЦІЯ_3". Зображення, на яке посилається позивач, містить оголошення про надання в оренду нерухомого майна. Наявність вивіски магазину "ІНФОРМАЦІЯ_3" на об'єкті нерухомості не має жодного значення для здавання його в оренду, у зв'язку з чим відповідач замінив спірне зображення в оголошенні НОМЕР_3, розміщеного ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті OLX, на фото об'єкта нерухомості без зображення торгового знаку "ІНФОРМАЦІЯ_3". Тобто оголошення містить інше фото об'єкта нерухомості, в якому відсутнє зображення торгового знаку "ІНФОРМАЦІЯ_3". З урахуванням зазначеного, просив суд припинити провадження у справі в частині вимоги про зобов'язання припинити порушення прав на торговий знак згідно свідоцтва НОМЕР_4 шляхом видалення фотозображення з торговим знаком "ІНФОРМАЦІЯ_3" з рекламного оголошення НОМЕР_3, розміщеного ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті OLX, на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди зазначав про недоведеність позивачем наявності факту приниження його ділової репутації, внаслідок розміщення спірного зображення на сайті OLX та недоведеністю розміру моральної шкоди. На підставі чого, просив в позові щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання жодного разу не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, правом висловити свою правову позицію щодо спору сторін не скористався.

Клопотань про необхідність призначення судової експертизи з метою встановлення фактичних обставин справи, від представників сторін не надходило.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ліцензіар) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ліцензіат, позивач у справі) 01.09.2014 р. уклали ліцензійний договір про надання виключної ліцензії на використання торговельної марки (знака для товарів і послуг) (надалі договір).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що ліцензіар надає ліцензіату на строк дії договору за винагороду виключну ліцензію на використання товарного знака для позначення товарів та послуг, для яких товарний знак зареєстрований, а також з метою нанесення його на будь-які товари, для яких знак зареєстровано, нанесення на упаковку, в якій міститься такий товар, на вивіску, пов'язану з товаром або послугою; нанесення на етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет; зберігання такого товару із зазначенням нанесенням знака з метою пропонування для продажу; пропонування товару для продажу, продаж, імпорт (ввезення) на експорт (вивезення); використання знака в діловій документації, рекламі, мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах, для яких знак зареєстровано, друкованих виданнях при рекламі товарів, для яких знак зареєстровано, ви вивісках ліцензіата, при демонстрації товарів, для яких знак зареєстровано на ярмарках, виставках, тощо.

Відповідно до п. 4.5 - 4.6 договору ліцензіат має право забороняти іншим особам використовувати товарний знак згідно Свідоцтва, а також має право сприяти захисту майнових прав на Свідоцтво; вимагати, в тому числі в судовому порядку, поновлення порушених прав ліцензіара та/чи ліцензіата та протидіяти будь-яким порушенням прав ліцензіара і/або ліцензіата на товарний знак на всій території України або на будь-якій її частині, для чого Ліцензіат має право вживати будь-яких законних засобів захисту прав ліцензіара і/або ліцензіата на Свідоцтво.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що зазначений договір укладено на весь строк дії Свідоцтва № НОМЕР_4.

Згідно Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків та перелік послуг товарний знак «ІНФОРМАЦІЯ_3» зареєстрований згідно переліку класів під № 35.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал» (відповідач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «Ужгород» (третя особа) 10.07.2014 р. уклали договір про надання послуг пов'язаних з передачею нерухомості в оренду.

За умовами якого відповідач у справі бере на себе зобов'язання від імені та за рахунок замовника (ТОВ «Ужгород») надати комплекс послуг пов'язаних із передачею в оренду об'єкта нерухомості площею 183,6 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач з ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом розміщення оголошення НОМЕР_3 на сайті ОLХ, почав пропонувати в оренду нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2, що належить ТОВ «Ужгород» (третя особа) на праві приватної власності, із зображенням вивіски продовольчого магазину з зареєстрованим торговим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_3». Дане нежитлове приміщення орендувалося відповідачем до 31.07.2015 р. для розміщення продовольчого магазину із однойменною назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3».

На думку позивача розміщення відповідачем реклами із зазначенням торгового знаку «ІНФОРМАЦІЯ_3» є порушенням прав та законних інтересів позивача, що в свою чергу стало підставою для звернення з позовом до суду.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 431 Цивільного Кодексу України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Статтею 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" визначено, що знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Положеннями ст. 494 ЦК України встановлено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з частинами 2, 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" свідоцтво надає власнику право використовувати знак та права, що випливають з нього, а саме: наносити його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігати такий товар із нанесенням зазначеного знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення), застосовувати його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Згідно ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру.

Статтею 20 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати.

Оскільки позивач вважав, що відповідачем порушується його право на об'єкт інтелектуальної власності, а саме на використання знака для товарів і послуг шляхом пропонування в оренду приміщення із використанням зображення продовольчого магазину з зареєстрованим торговим знаком "ІНФОРМАЦІЯ_3", а відповідачем заперечувалося використання торгового знаку "ІНФОРМАЦІЯ_3", в тому числі в цілях реклами приміщення, де раніше розміщувався магазин продовольчих товарів "ІНФОРМАЦІЯ_3", виникла необхідність у призначенні у справі судової експертизи, так як роз'яснення спірних питань, що постали в ході судового розгляду справи, потребувало спеціальних знань.

Позивач, листом від 11.11.2015 р. пропонував поставити питання для проведення судової експертизи: чи використано у рекламному оголошенні НОМЕР_3 всю сукупність суттєвих ознак торгового знаку "ІНФОРМАЦІЯ_3" за свідоцтвом № НОМЕР_4.

Відповідач у пропозиціях від 11.11.2015 р. пропонував на розгляд експерту поставити наступне питання: чи використовується в оголошенні НОМЕР_3, розміщеному ТОВ "АН "Арсенал" ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті OLX, товарний знак "ІНФОРМАЦІЯ_3" (зареєстрований відповідно до Свідоцтва на знак для товарів та послуг № НОМЕР_4) для позначення послуги, передбаченої класом 35 Міжнародної класифікації товарів та послуг для реєстрації знаків; запропонував проведення судової експертизи призначити Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (01133, м. Київ, вул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 501).

Для вирішення питання про факт порушення відповідачем ст.ст. 16. 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи з питань інтелектуальної власності, проведення якої вирішив доручити експертам Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності. Враховуючи предмет позовних вимог та коло спірних питань, що постали при розгляді даної справи, рекомендації Вищого господарського суду України, що викладені в оглядовому листі від 19.11.2013 р. № 01-06/1658/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про захист прав на об'єкти інтелектуальної власності (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)", постанові пленуму ВГСУ від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", п. 59 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" суд 11.11.2015 р., на вирішення судового експерта поставив наступні питання: Чи використано в оголошенні НОМЕР_3, розміщеному ТОВ "Агентство нерухомості "Арсенал" ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті OLX (аркуш справи 22), знак "ІНФОРМАЦІЯ_3", зареєстрований за Свідоцтвом України на знак для товарів та послуг НОМЕР_4 для позначення послуги, передбаченої класом 35 Міжнародної класифікації товарів та послуг для реєстрації знаків? Чи є послуги, які надаються ТОВ "Агентство нерухомості "Арсенал", спорідненими з товарами та послугами для яких зареєстровано знак "ІНФОРМАЦІЯ_3" згідно Свідоцтва на знак для товарів та послуг НОМЕР_4

Оплату за проведення у справі експертизи покладено на позивача.

Позивач на вимогу ухвали суду від 11.11.2015 р. попередню оплату за проведення експертизи не здійснив, матеріали справи № 908/5215/15 повернуті судовим експертом без виконання. При цьому, експертом додано рахунок-фактуру № 250 від 03.12.2015 р., який направлявся позивачу для оплати вартості експертизи, та докази отримання представником позивача вказаного рахунку - рекомендоване повідомлення про вручення 14.12.2015 р. поштового відправлення № 920.

Отже, позивач без поважних причин не виконав, покладеного на нього ухвалою суду, обов'язку оплати призначеної у справі експертизи.

Згідно п. 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 13.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" у разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи.

Відповідач згоди не дав на оплату витрат за проведення експертизи.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів (ст. 32 ГПК України).

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене слідує, що звернувшись із позовом до суду з вимогами про зобов'язання припинити порушення прав на торговий знак згідно свідоцтва НОМЕР_4 дата публікації ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом видалення фотозображення з торговим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_3» з рекламного оголошення НОМЕР_3, розміщеного ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті OLX - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 мав довести позов належними доказами.

Враховуючи те, що вирішення спору про порушення права на об'єкт інтелектуальної власності потребує спеціальних знань, а позивач належних та допустимих доказів в обґрунтування правової позиції суду не надав, позовні вимоги про зобов'язання припинити порушення прав на торговий знак згідно свідоцтва НОМЕР_4 дата публікації ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом видалення фотозображення з торговим знаком "ІНФОРМАЦІЯ_3" з рекламного оголошення НОМЕР_3, розміщеного ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті OLX є необґрунтованими та відхиляються судом.

Клопотання відповідача про припинення провадження у справі щодо вимоги про зобов'язання припинити порушення прав на торговий знак "ІНФОРМАЦІЯ_3" через те, що відповідач, після порушення провадження у справі, замінив спірне зображення в оголошенні та видалив з оголошення НОМЕР_3 спірне зображення торгового знаку "ІНФОРМАЦІЯ_3", відхилено судом, оскільки на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України підлягає припиненою провадження у справі за доведеними та обґрунтованими вимогами позивача, коли спір врегульовано в процесі розгляду справи судом в добровільному порядку винною особою та усунуто допущене правопорушення. Позов відповідачем не визнаний, факт порушення відповідачем ст.ст. 16. 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" не доведений належними та допустимими доказами.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., суд зазначає наступне:

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. зі змінами зазначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно з п. 5 згаданої Постанови, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом не встановлено протиправності дій відповідача при розміщенні спірного оголошення; не виявлено порушення права на об'єкт інтелектуальної власності позивача ,на торговий знак "ІНФОРМАЦІЯ_3", саме протиправною поведінкою відповідача - тобто, вини; не визначено наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та спричиненням позивачу моральної шкоди в розмірі, що зазначений у позові. Враховуючи той факт, що несплата позивачем вартості призначеної судової експертизи потягла за собою неможливість вирішення питань, які потребували спеціальних знань, а вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. є похідною від вимоги про припинення порушення права на об'єкт інтелектуальної власності, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. також не підлягає задоволенню.

Доводи відповідача частково знайшли документальне та нормативне підтвердження, прийняті судом до уваги.

З урахуванням викладеного суд відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 21 червня 2016 р.

Суддя В.В. Носівець