КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" червня 2016 р. Справа №910/30740/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Суліма В.В.

Рудченка С.Г.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги позивача ПрАТ по газопостачанню та газифікації

«Макіївгаз»

на Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.16

у справі № 910/30740/15 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом ПАТ по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз»

до відповідача Українського державного підприємства поштового

зв'язку «Укрпошта»

про стягнення заборгованості у розмірі 57 779,02 грн. за

Договором доручення від 12.05.10 №128

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ "Макіївкагаз" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача УДППЗ "Укрпошта" про стягнення заборгованості в розмірі 57 779,02 грн. за Договором доручення від 12.05.10 №128.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.04.16 №910/30740/15 в задоволенні позову відмовлено, як заявленого необґрунтовано.

Не погоджуючись з вказаним Рішенням, позивач ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз» звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.16 № 910/30740/15 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким задовольнити позов.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2016 для розгляду даної апеляційної скарги було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Рудченко С.Г., Сулім В.В..

Розглянувши матеріали апеляційної скарги позивача та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду судом на підставі пп. 3, 4 ст. 97 ГПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 93 Господарського процессуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2016 в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, повний текст якого підписано 18.04.2016.

Відповідно до статті 50 ГПК України процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом. У тих випадках, коли процесуальні строки не встановлено, вони призначаються господарським судом. Строки для вчинення процесуальних дій визначаються точною календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. В останньому випадку дію може бути вчинено протягом всього періоду. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Отже, останнім днем строку на подання апеляційної скарги на вказане рішення, відповідно до вимог статті 93 ГПК України є 28.04.2016.

Однак, апеляційна скарга позивачем подана 20.05.2016, що підтверджується відбитком поштового штемпелю, що міститься на поштовому конверті, в якому надійшла апеляційна скарга, тобто, через 22 (двадцять два) дні після закінчення встановленого ч. 1 ст. 93 ГПК України строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду.

Одночасно, з поданням апеляційної скарги, скаржник звернувся до Київського апеляційного господарського суду з Клопотанням про відновлення процесуального строку на апеляційне оскарження Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 № 910/30740/15.

Вказане Клопотання мотивоване тим, що «…відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті УДППЗ «Укрпошта», у зв'язку з проведенням бойових дій, пересилання поштових відправлень до/з міста Макіївка, Донецької області (місцезнаходження скаржника) тимчасово не здійснюється. ПрАТ «Макіївкагаз» зазначено поштову адресу у м. Маріуполі. Контрольний пункт в'їзду-виїзду «Новотроїцьке» (маріупольський напрямок) з кінця квітня 2016 року у зв'язку з активізацією бойових дій було закрито і тільки з 17.05.2016 в повному обсязі цей КПВВ відновив свою роботу (прес-служба «Держприкордонслужби»), що дало можливість отримати рішення суду, тому з запізненням було складено апеляційну скаргу». Таким чином, за ствердженням позивача, наведені вище обставини унеможливили подання апеляційної скарги в визачений законодавством строк та є поважними підставами для відновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів вважає його таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. Виходячи зі змісту статті 53 ГПК України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Слід зазначити, що представник позивача - Кузовкова І.Б. (за довіреністю) була присутня у судовому засіданні господарського суду від 12.04.2016, в якому було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, що відображено в Протоколі судового засідання (т.1 а/с 167).

Як роз'яснено у пп. 3.18 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом ст. 87 ГПК України "надіслання повних рішень та ухвал сторонам, прокурору, третім особам, які були присутні в судовому засіданні, законом не передбачено".

Водночас ці сторони, прокурор, треті особи (які були присутні в судовому засіданні) мають право згідно з частиною другою статті 22 ГПК України знайомитися з відповідними процесуальними актами, знімати їх копії, а також заявляти клопотання про видачу їм належно засвідчених копій судових рішень.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач не був позбавлений права звернутись до «Єдиного державного реєстру судових рішень», де здійснюється офіційне оприлюднення судових рішень. Крім того, судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Інших доводів та доказів щодо наявності причин пропуску процесуального строку з обґрунтуванням їх поважності, які б позбавляли позивача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз» подати апеляційну скаргу у встановлений ч. 1 ст. 93 ГПК України строк, що могло б бути підставою для відновлення пропущеного процесуального строку відповідно до ст. 53 ГПК України, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів зазначає, що подання стороною клопотання про відновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку для подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку з наданням відповідних доказів.

Також, встановлені законом строки вчинення процесуальних дій мають своїм завданням забезпечення ефективного захисту порушених прав особи. При цьому, норма про можливість відновлення процесуальних строків є по суті пільгою, що може використовуватися лише, як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного із процесуальних строків.

Враховуючи вищенаведене, оскільки уповноважений представник позивача був присутній у останньому судовому засіданні господарського суду від 12.04.2016 та йому було відомо про прийняте судове рішення, колегія суддів не може визнати викладені у клопотанні обставини поважними причинами пропуску процесуального строку та дійшла до висновку, що заявлене клопотання скаржника про відновлення строку для подання апеляційної скарги не підлягає задоволенню, а строк для подання скарги не підлягає поновленню.

Аналогічна правова позиція, щодо відсутності підстав для відновлення процесуального строку оскарження, викладена у Постановах Вищого господарського суду України від 13.11.2015 № 910/3391/15-г, від 12.10.2015 №910/21581/14, від 29.09.2015 № 910/28347/14.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Згідно з вимогами статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Отже, скаржником не надано належних доказів того, що він не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку не вбачається.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відхилення клопотання про відновлення строку оскарження, апеляційна скарга не приймається до розгляду та підлягає поверненню скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Серед іншого, ще однією самостійно підставою для повернення апеляційної скарги без розгляду, у даному випадку, є не сплата позивачем-скаржником судового збору у визначеному законом поряду та розмірі.

Згідно з підпунктом 4 п. 2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при подані позовної заяви.

Підпунктом 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви майнового характеру до господарського суду розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік", розмір мінімальної заробітної плати складав 1 218,00 грн..

Таким чином, у даному випадку розмір судового збору за подання апеляційної скарги складає 1339,80 грн. (З розрахунку: 1 218,00 грн. * 110% )

Скаржником не сплачено судовий збір, з огляду на тяжкий фінансовий стан, до апеляційної скарги ним додано Заяву про звільнення від сплати судового збору.

Вказана Заява позивача мотивована на тому, що у зв'язку з тяжким фінансовим становищем ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз», спричиненим проведенням антитерористичної операції в Донецькій області, зниженням об'єму споживання та платоспроможності населення, у позивача відсутня можливість сплати судового збору за апеляційне оскарження рішення суду. Крім того, скаржник посилається на Постанову про арешт коштів боржника від 29.03.2016 ВП №50367336 і Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.03.2016 ВП №50367336, за якими накладено арешт на рахунки та кошти, що містяться на рахунках боржника ПрАТ "Макіївкагаз" в межах суми 9 851 472,44 грн., арешт на майно, що належить боржнику ПрАТ "Макіївкагаз".

Колегія суддів, оцінивши наведені скаржником у клопотанні підстави звільнення від сплати судового збору, не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Згідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", у редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою, зокрема, відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 3 Інформаційного Листа Вищого господарського суду України № 01-06/2093/15 від 12.11.2015).

При цьому, обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У даному випадку заявником апеляційної скарги є юридична особа - суб'єкт господарювання, який здійснює господарську (підприємницьку) діяльність на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. (ст. 42 Господарського кодексу України).

У зв'язку з чим сама лише обставина, пов'язана з тяжким фінансовим становищем такого суб'єкта господарювання, не може вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 22.04.2016 № 908/6312/14.)

Як зазначалось вище, ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз», обґрунтовуючи підстави для звільнення від сплати судового збору, посилається на відсутність коштів, оскільки станом на 29.03.2016 на кошти на його рахунках накладено арешт виконавчою службою.

Однак, слід зазначити, що подані скаржником копії Постанов виконавчої служби не підтверджують неможливість сплати судового збору у розмірі 1 339,80 грн. та відсутності у заявника коштів на його сплату у вказаній сумі, що б слугувало підставою для звільнення від сплати судового збору по даній справі.

Аналогічна правова позиція, щодо обґрунтування підстав звільнення від сплати судового збору у зв'язку з накладенням арешту на рахунки та майно боржника, викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 29.02.2016 № 905/1727/15.

Водночас, колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника на п. 12 Інформаційного Листа Вищого господарського суду України №01-061175/2011 від 25.08.2011, який, на думку скаржника, передбачає можливість звільнення сплати судового збору, оскільки зазначений Лист втратив чинність, згідно з інформаційним Листом Вищого господарського суду України від 12 листопада 2015 року N 01-06/2093/15.

Відтак, враховуючи вищевикладене, з огляду на не значну суму судового збору у розмірі 1339,80 грн., у даному випадку, колегія суддів, не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз» про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Аналогічна правова позиція, щодо відсутності підстав для звільнення від сплати судового збору ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз», викладена у Постанові Вищого господарського суду від 26.11.2015 № 905/822/15.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі..

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86, ст. 93, пп. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз» на Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 № 910/30740/15 з доданими матеріалами на 20 (двадцяти) арк. та конвертом, повернути скаржнику без розгляду.

Копію ухвали Київського апеляційного господарського суду від 06.06.16 № 910/30740/15 надіслати учасникам апеляційного провадження.

Матеріали справи № 910/30740/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді В.В. Сулім

С.Г. Рудченко