КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. Справа№ 910/32334/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Поник В.В. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 28.01.2016р.

у справі № 910/32334/15 ( суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргеоекологія"

до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

про стягнення 141 333, 45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва № 910/32334/15 від 28.01.2016 року позовні вимоги задоволено повністю. На підставі рішення суду з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргеоекологія" 86 256 грн. 80 коп.- основного боргу, 50 546 грн. 40 коп.- збитків від зміни індексу інфляції, 4 530 грн. 25 коп. - 3% річних, 2 120 грн. 00 коп. - судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення місцевого суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Укргеоекологія" в повному обсязі. Крім того, апелянт просив суд відстрочити оплату судового збору за подачу апеляційної скарги у зв'язку з арештом всіх рахунків підприємства, відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 25.09.2015 року, внаслідок чого у апелянта відсутня можливість сплатити судовий збір.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт звертає увагу суду на те, що через тимчасову окупацію території Автономної Республіки Крим внаслідок збройної агресії Російської Федерації були втрачені установчі документи та печатка ДАТ «Чорноморнафтогаз». Цей факт підтверджується Довідкою Шевченківського районного управління Головного управління в місті Києві МВС України від 04.07.2014 № 59/31673. Також немає доступу ані до реєстру укладених підприємством договорів, ані до оригіналів документів, що відображають фінансово-розрахункові та інші господарські операції, зокрема і тих, на які посилається позивач. Цей факт не дає змоги в повній мірі оцінити автентичність зазначених документів.

В судове засідання представник позивача не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомлено.

Розглянувши апеляційну скаргу, вислухавши пояснення представника відповідача колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представника відповідача, колегія встановила наступне.

06.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргеоекологія" (виконавець за договором) та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (замовник за договором) було укладено договір надання послуг з проведення геолого - економічної оцінки експлуатаційних запасів питних підземних вод № 312 (далі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1. договору виконавець зобов'язується за технічним завданням замовника надати послуги з проведення геолого - економічної оцінки експлуатаційних запасів питних підземних вод ділянки "Глебовська" Північно-Сиваського родовища (свердловини №№ 5232, 5233, 5280), а замовник зобов'язується прийняти та сплатити за надані послуги.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг, що виконується за даним договором, згідно кошторису (додаток № 2) складає 207 000,36 грн., крім того ПДВ 20% становить 41 400,07 грн. Загальна вартість послуг з ПДВ 20 % складає 248 400,43 грн.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунок за надані виконавцем послуги проводиться замовником на банківський рахунок виконавця по рахунку-фактурі на оплату послуг, складеному на підставі підписаних сторонами актів прийому-здачі наданих послуг, протягом 40 (сорока) календарних днів від дати підписання сторонами акту здачі-прийняття наданих послуг.

У п. 5.1. договору визначено, що термін надання послуг складає - протягом 36 місяців (три роки) з дати початку надання за письмовою заявкою замовника.

Відповідачем було подано позивачу заявку за № 21/1-07-1 від 12.03.2013 на надання послуг з проведення геолого-економічної оцінки експлуатаційних запасів питних підземних вод за договором № 312 від 06.03.2013.

Відповідно до п. 5.7. договору здача наданого виконавцем етапу послуг та прийом їх замовником оформляється актом прийому-здачі наданих послуг відповідно до етапу з урахування технічних вимог та календарного плану.

Відповідно до п. 10.1. договору останній набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016, за умови наявності коштів у фінансовому плані замовника.

Матеріали справи свідчать, що за результатами наданих послуг по 1 етапу договору відповідачу передано проект на проведення геолого-економічної оцінки експлуатаційних запасів питних підземних вод, в тому числі дослідно-промислову розробку та проект на дослідно-промислову розробку, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями підписаного та скріпленого печатками сторін акту прийому-передачі наданих послуг № 1 від 09.12.2013 за договором № 312 від 06.03.2013, виставленого позивачем рахунку на оплату № 55 від 09.12.2013 на загальну суму 86 256,80 грн.

У зв»язку із тим, що відповідач не сплатив за надані позивачем послуги за договором, позивач звернувся до суду про стягнення вартості виконаних позивачем робіт.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( чт. 627 ЦК України).

У відповідності до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно з ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунок за надані виконавцем послуги проводиться замовником на банківський рахунок виконавця по рахунку-фактурі на оплату послуг, складеному на підставі підписаних сторонами актів прийому-здачі наданих послуг, протягом 40 (сорока) календарних днів від дати підписання сторонами акту здачі-прийнятті наданих послуг.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 86 356, 80 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку із тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті виконаних послуг, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 50 546,40 грн. інфляційних збитків та 4 530,25 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 312 від 06.03.2013 р., вимоги позивача про стягнення 4 350, 25 грн. 3% річних та 50 546, 40 грн. індексу інфляції є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що через тимчасову окупацію території Автономної Республіки Крим внаслідок збройної агресії Російської Федерації були втрачені установчі документи та печатка ДАТ «Чорноморнафтогаз», що підтверджується Довідкою Шевченківського районного управління Головного управління в місті Києві МВС України від 04.07.2014 № 59/31673, а також на відсутність доступу до реєстру укладених підприємством договорів та оригіналів документів, що відображають фінансово-розрахункові та інші господарські операції, зокрема і тих, на які посилається позивач.

Укладеним договором чітко передбачено строк, до якого апелянт повинен був виконати свої зобов'язання, а саме, оплатити послуги позивача протягом 40 календарних днів від дати підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг (пункт 4.1. Договору).

Між тим, з моменту підписання акту № 1 від 09.12.2013 прийому -передачі наданих послуг за договором і до часу, коли апелянт повинен був виконати свої зобов'язання по договору яким відпвоідно до п.4.1. договору є 17.01.2014, жодні обставини, на які посилається відповідач, не існували, а тому і не могли бути причиною повного невиконання апелянтом своїх зобов'язань за Договором.

Тобто, зобов'язання апелянта виникли до тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим внаслідок збройної агресії Російської Федерації, а тому втрата документів жодним чином не звільняє відповідача від виконання зобов»язань за укладеним договором про надання послуг з проведення геолого - економічної оцінки експлуатаційних запасів питних підземних вод № 312

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду.

Під час розгляду справи апелянтом заявлено клопотання про зупинення провадження у справі у зв»язку з тим, що 01.03.2016 Господарським судом м Києва винесеноя ухвалу про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз".

Колегія порадившись на місці відхилила заявлене клопотання як безпідставне.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 відповідачу було надано відстрочку сплати судового збору за подання апеляційної скарги до 19.05.2016.

В процесі розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" було встановлено факт несплати відповідачем судового збору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюються у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог оскаржувалось у повному обсязі.

Отже, за подання апеляційної скарги апелянт мав сплатити 110 % від ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, виходячи з оспорюваної суми, тобто 2 332,00 грн.

Відповідно до пункту 2.23. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може, зокрема, стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, з апелянта підлягає стягненню судовий збір до Державного бюджету України відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2016р. у справі № 910/32334/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2016р. у справі № 910/32334/15 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 26, офіс 505, ) до Державного бюджету України (за наступними реквізитами отримувач: ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 2001, код платежу: 22030101) 2332 грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду м. Києва.

Матеріали справи № 910/32334/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх