РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016Справа №910/1200/16

За позовом Заступника прокурора міста Києва;

до Київської міської ради (відповідач 1);

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Прем'єр" (відповідач 2);

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору,

визнання відсутності права.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Бондарчук І. П., посвідчення № 026128 від 13.05.2014 р.;

Від відповідача 1: не з'явилися;

Від відповідача 2: Сидорчук Р. Д.. представник, довіреність № 04-04/16 від 04.04.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора міста Києва 27.01.2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Прем'єр" з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 10.09.2015 №1005/1869 "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРЕМ'ЄР" земельної ділянки для завершення будівництва та експлуатації багатоповерхового житлового будинку з об'єктами обслуговування населення на вул. Драгоманова, 35/55 у Дарницькому районі м. Києва" (далі - Рішення Київської міської ради №1005/1869); визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,4016 га по вул. Драгоманова, 35/55 у Дарницькому районі м. Києва (кадастровий номер 8 000 000 000:90:002:0030), укладений між Київською міською радою (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРЕМ'ЄР"(вул. Еспланадна, будинок 4-6, кімната № 105, м. Київ, 01601, ), зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин A.C. 27.12.2015 за № 6069 (далі - Договір оренди); визнання відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРЕМ'ЄР" (вул. Еспланадна, будинок 4-6, кімната № 105, м. Київ, 01601, ) права користування земельною ділянкою площею 0, 4016 га по вул. Драгоманова, 35/55 у Дарницькому районі м. Києва (кадастровий номер 8 000 000 000:90:002:0030).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року порушено провадження у справі № 910/1200/16 та призначено розгляд справи на 15.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2016 року позов Заступника прокурора міста Києва залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 року у справі № 910/1200/16 апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.02.2016 року скасовано, а справу № 910/1200/16 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

18.04.2016 року судею Гумега О.В. подано заяву про самовідвід в порядку ст. 20 ГПК України з наведених у заяві підстав, яка була задоволена ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року у справі № 910/1200/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2016 року справа № 910/1200/16 передана для розгляду судді Мандриченку О. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 року слухання справи № 910/1200/16 призначено на 24.05.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2016 року відкладено розгляд справи до 09.06.2016 р.

Прокурор у справі в судовому засіданні 09.06.2016 року позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Відповідач 1 у судове засіданні своїх повноважних представників не направив, про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на неявку представника відповідача 1 в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, керуючись принципами розумності строків судового провадження, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача 1 не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київської міської ради від 10.09.2015 № 1005/1869 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Сіті Прем'єр» земельної ділянки для завершення будівництва та експлуатації багатоповерхового житлового будинку з об'єктами обслуговування населення на вул. Драгоманова, 35/55 у Дарницькому районі м. Києва» затверджено проект землеустрою та передано ТОВ «Сіті Прем'єр» у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,4016 га за адресою та з цільовим призначенням, вказаними у рішенні, у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно (договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 03.07.2014 №202).

На виконання вказаного рішення між Київською міською радою та ТОВ «Сіті Прем'єр» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин A.C. 27.12.2015 за № 6069.

Спір у справі виник у зв'язку із тим, що на думку прокурора прийняте рішення Київської міської ради від 10.09.2015 № 1005/1869 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки воно було прийнято в порушення вимог ст.ст. 39, 124, 134, 135 Земельного кодексу України.

Зокрема, у своїй позовній заяві прокурор звертає увагу на відсутності детального плану території (далі ДПТ) як необхідної підстави для надання земельної ділянки (кадастровий № :90:002:0030) з комунальної власності в користування юридичній особі відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Однак, пунктом 6-1 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що дія ч.ч. 3,4 ст. 24 цього закону до 01.01.2015 не поширюється на території де відповідно до цього закону не затверджені плани зонування або ДПТ.

Київська міська рада прийняла рішення від 20.11.2014 № 481/481 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіті Прем'єр» на вул. Драгоманова, 35/55 у Дарницькому районі м. Києва для завершення будівництва та експлуатації багатоповерхового житлового будинку з об'єктами обслуговування населення». Таким чином, земельна ділянка для завершення будівництва житлового будинку на вул. Драгоманова, 35/55 у м. Києві була закріплена за ТОВ «Сіті Прем'єр» ще до набрання чинності ч. 3 ст. 24 Закону, та було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги прокурор також посилається на те, що площа земельної ділянки, яка надана підприємству в оренду, більш ніж у 5 разів перевищує площу об'єкту, який на ній розташовано. Прокурор зазначає, що відповідно до вимог ст.ст. 120, 124, ч.ч. 1 та ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України ТОВ «Сіті Прем'єр» може набути не на конкурентних засадах лише право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухоме майно, що перебуває на праві власності у товариства. Право оренди земельної ділянки, що не знаходиться під об'єктом нерухомості, товариство може набути лише на конкурентних засадах в порядку, передбаченому ст.ст. 124,134,135 Земельного кодексу України.

Згідно положень ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 9 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок у власність чи користування громадян чи юридичних осіб відноситься до повноважень Ради.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про столицю України місто-герой Київ" місцеве самоврядування у м. Києві здійснюється територіальною громадою міста, в тому числі, через Київську міську раду.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, юридичні громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 9 Земельного кодексу України встановлено, що розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до повноважень Київської міської ради.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

За приписами ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Положеннями ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу визначено що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Так, порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві регулюється, зокрема, рішенням Київської міської ради № 63/9120 від 28.02.2013 "Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві" (далі - Порядок)

Відповідно до ч. ст. 2 Порядку дія цього Порядку поширюється на випадки надання (передачі) Київською міською радою земельних ділянок із земель комунальної власності в оренду без проведення земельних торгів у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Порядку передача земельних ділянок в оренду або надання їх у постійне користування здійснюється відповідно до рішення Київської міської ради, яке приймається на підставі відповідної документації із землеустрою. Передача земельних ділянок в оренду або надання їх у постійне користування на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або передачі (надання) земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

Частиною 1 ст. 10 Порядку визначено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з дотриманням вимог Законів України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та "Про адміністративні послуги" погоджується в порядку та органами, встановленими статтею 1861 Земельного кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 1861 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України).

Судам необхідно мати на увазі, що згідно з частиною другою статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) (п. 2.10 постанови Пленуму ВГСУ №6 від 17.05.2011).

З матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці по вул. Драгоманова, 35/55 у Дарницькому районі м. Києва знаходиться об'єкт незавершеного будівництва, багатоповерховий житловий будинок з об'єктами обслуговування населення (літ. «А»), ступінь готовності 4 %, який знаходиться на праві власності у ТОВ «Сіті Прем'єр» (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31.07.2014, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.07.2014 № 6529959).

ТОВ «Сіті Прем'єр» набуло право власності на вказаний об'єкт у зв'язку з внесенням ТОВ «Ігкомтрейд Холдинг», як засновника ТОВ «Сіті Прем'єр», нерухомого майна, як вклад до статутного капіталу. В свою чергу ТОВ «Ігкомтрейд Холдинг» набуло право власності на вказаний об'єкт за договором купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 03.07.2014 р., укладеного з ТОВ «Провіант».

Згідно з ст. 35 ГПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2015 року у справі № 910/6922/15-г, яке набрало законної сили, встановлено, що ТОВ «СІТІПРЕМ'ЄР» правомірно набуто право власності на об'єкт незавершеного будівництва багатоповерховий житловий будинок з об'єктами ослуговування населення (літ. «А»), ступень готовності становить 4%, за адресою місто Київ, вул. Драгоманова, №35/55, що пітверджується свідоцтвом про право власності № 25019719 від 31.07.2014 р.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлення обставин належності відповідачу 2 на праві власності об'єкту незавершеного будівництва багатоповерховий житловий будинок з об'єктами ослуговування населення (літ. «А»), який розташований за адресою місто Київ, вул. Драгоманова, №35/55, твердження прокурора щодо того, що надання відповідачу 2 земельної ділянки мало відбуватись на конкурентних засадах спростовується матеріалами справи, а відтак є недоведеними та необґрунтованими.

Таким чином, з урахування вищенаведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що оспорюване рішення Київської міської ради від 10.09.2015 №1005/1869 "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРЕМ'ЄР" земельної ділянки для завершення будівництва та експлуатації багатоповерхового житлового будинку з об'єктами обслуговування населення на вул. Драгоманова, 35/55 у Дарницькому районі м. Києва", прийнято у відповідності до вимог законодавства, як встановлено вище, тому підстав для задоволення позову немає.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи

апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 21.06.2016 р.