ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016 року Справа № 904/1907/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.

за участю представників:

від скаржника: ОСОБА_1, представник, довіреність № 264 від 31.05.2016 р.,

від боржника: ОСОБА_2, представник, договір № 01/16 від 19.05.2016 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2016 р. про відхилення грошових вимог у справі

за заявою суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Дніпропетровськ

до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2016 р. у даній справі (суддя Полєв Д.М.) грошові вимоги ОСОБА_3 до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на суму 810 520,00 грн. відхилено.

Згадана ухвала мотивована посиланням на те, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2016 р. № 201/16751/15-ц (провадження 2/201/726/2016) договір позики від 01.08.2012 р., укладений між позикодавцем ОСОБА_3 та позичальником - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 визнано недійсним.

ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду від 28.04.2016 р. про відхилення грошових вимог; скасувати ухвалу господарського суду про затвердження реєстру вимог кредиторів; прийняти нову ухвалу, якою внести зміни до реєстру вимог кредиторів банкрута, включивши до реєстру вимоги кредитора ОСОБА_3 у розмірі 810 520,00 грн. в порядку черговості, визначеної ст.92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Скаржник вважає, що заявлені ним кредиторські вимоги підтверджуються рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18.11.2014 р. у справі № 201/10718/14-ц, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто на його користь зі ОСОБА_4 борг за договором позики від 01.08.2012 р. у сумі 800 000,00 грн., пеню у сумі 10 520,32 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3 441,00 грн., а всього 813 961,32 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до розгляду в частині оскарження ухвали господарського суду від 28.04.2016 р. про відхилення грошових вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу сторонами не надано.

Кредитори не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представників кредиторів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а саме до моменту перегляду в апеляційному порядку заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2016 р. по справі №201/16751/15-ц.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи. Під неможливістю розгляду даної справи розуміється неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Зупинення провадження у справі про банкрутство означає зупинення виконання учасниками процедури будь-яких дій, пов'язаних з реалізацією процедур банкрутства, в тому числі й реалізації майна боржника та розгляду кредиторських вимог боржника. Законодавство передбачає зупинення провадження у справі в цілому, а не у визначеній окремій частині. При цьому, ні ГПК України, ні Закон про банкрутство не передбачають зупинення провадження в частині справи (в даному випадку - розгляду кредиторських вимог окремого кредитора), оскільки це ставить в нерівне становище учасників процесу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 16.09.2015 у справі №5023/4669/12, від 22.12.2015 у справі №922/1124/15 та інших.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, при цьому межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи (постанова Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі №6-1367цс15). У справі про банкрутство процесуальні дії учасників справи та суду мають вчинятися чітко у строки, встановлені Законом про банкрутство. Не здійснення у встановлений чинним законодавством строк розгляду заявлених вимог кредиторів свідчить про затягування розгляду справи про банкрутство, зокрема, затвердження реєстру вимог кредиторів, яке має наслідком спричинення збитків як кредиторам, так і боржнику, може привести до незворотних правових наслідків при введення тих чи інших процедур банкрутства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скаржника про зупинення провадження у даній справі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2015 р. порушено провадження у справі про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, відповідно до процедури, передбаченої ст.90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду від 14.04.2015 р. суб'єкта підприємницької діяльності фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Величка В.Ю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.11.2015 р., згадану постанову господарського суду скасовано в частині призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Величка В.Ю., ліквідатором призначено арбітражного керуючого Юдицього О.В.

16.04.2015 р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 811 738,00 грн., із яких 810 520,00 грн. - основного боргу та 1 218,00 грн. витрати по сплаті судового збору.

Зазначена заява мотивована посиланням на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18.11.2014 р. у справі №201/10718/13-ц стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за договором позики від 01.08.2012 р. борг у розмірі 800 000,00 грн. та пеню у розмірі 10 520,32 грн.

Крім того, з матеріалів грошових вимог вбачається, що при зверненні з заявою про визнання грошових вимог ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для визнання грошових вимог ОСОБА_3, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд розглядає вимоги, заявлені кредиторами або боржником, у строки, передбачені частиною восьмою статті 91 цього Закону. За наслідками розгляду зазначених вимог господарський суд виносить ухвалу про порядок і розмір задоволення вимог кредиторів.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18.11.2014 р. у справі №201/10718/13-ц стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за договором позики від 01.08.2012 р. борг у розмірі 800 000,00 грн., пеню у розмірі 10 520,32 грн., витрати у вигляді судового збору в сумі 3 441,00 грн., а всього 813 961,32 грн.

Згадане рішення набрало законної сили, у встановленому законодавством порядку, скасовано чи переглянуто за нововиявленими обставинами не було.

Таким чином, грошові вимоги ОСОБА_3, що виникли на підставі стягнутих сум за вказаним судовим рішенням, підлягають визнанню.

Частиною 2 статті 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено , що вимоги кредиторів задовольняються в такій черговості: в першу чергу задовольняються вимоги кредиторів за зобов'язаннями, забезпеченими заставою майна фізичної особи; вимоги громадян, перед якими фізична особа несе відповідальність за заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, шляхом капіталізації відповідних періодичних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані у цьому Фонді у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, вимоги щодо стягнення аліментів; розрахунки щодо виплати вихідної допомоги та оплати праці особам, які працюють за трудовим договором (контрактом), і щодо виплати авторської винагороди, а також задовольняються вимоги, що виникли із зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); у третю чергу проводяться розрахунки з іншими кредиторами.

Таким чином, визнані вимоги ОСОБА_3 підлягають включенню у 3 чергу задоволення вимог кредиторів банкрута.

Колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо відхилення грошових вимог ОСОБА_3, у зв'язку з наявністю рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2016 р. № 201/16751/15-ц (провадження 2/201/726/2016), яким визнано недійсним договір позики від 01.08.2012 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки цей висновок спростовується наявністю чинного судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора суми заборгованості, яке підлягає обов'язковому виконанню на всій території України, та не може бути проігноровано судом у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене, ухвала господарського суду від 28.04.2016 р. про відхилення грошових вимог прийнята при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2016 р. про відхилення грошових вимог у справі №904/1907/15 скасувати.

Визнати грошові вимоги ОСОБА_3 до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 у розмірі 811 738,00 грн., включивши їх до 3 черги задоволення вимог кредиторів.

Зобов'язати ліквідатора суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів банкрута.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя І.М.Науменко

Суддя І.О.Вечірко