КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2016 р. Справа№ 911/4854/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Гоголь О.Я. - представник за довіреністю № ГО-15/162 від 03.12.2015;

від відповідача: Петровець В.С. - представник за довіреністю № 30 від 22.01.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

на рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2016

у справі № 911/4854/15 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Комунального підприємства Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства

про стягнення 16 200,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства (надалі - відповідач) про стягнення 16 200 грн. в порядку регресу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання посадовою особою відповідача ОСОБА_4 покладених на нього посадових обов'язків в частині вжиття заходів по утриманню автомобільних доріг в безпечному для дорожнього руху стані, в наслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій було завдано механічних пошкоджень легковому автомобілю ЗАЗ Lanos державний реєстраційним номер НОМЕР_2, що застрахований в ПАТ "Страхова група "ТАС".

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.02.2016 у справі № 911/4854/15 в позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2016 апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження.

Розгляд справи відкладався та оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 08.06.2016 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив в повному обсязі та зазначив, що відповідно до статуту Комунального підприємства Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Переяслав-Хмельницький, що перебуває в управлінні Переяслав-Хмельницької міської ради, а основним напрямком роботи підприємства є надання комунальних послуг із водопостачання та водовідведення. Окрім цього пояснив, що відповідач є підприємство, яке не є спеціалізованою організацією з обслуговування доріг та не має у штатному розкладі працівників відповідної кваліфікації та спрямування.

Відповідач звертає увагу, що комунальне підприємство обслуговує лише центральну водопровідно-каналізаційну мережу, пристрої та обладнання на ній, що перебувають на балансі підприємства та стверджує, що люки та мережі зливної каналізації доріг міста, які проходять під асфальтним покриттям доріг, у тому числі по проспекту Червоноармійців, де сталось ДТП, не перебувають на балансі Комунального підприємства Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства, на підтвердження чого додав довідку №725 від 20.11.2015, скріплену печаткою підприємства та підписану директором і головним бухгалтером.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28.12.2012 між ПAT "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_5 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №А0313938, за умовами якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією легкового автомобіля ЗАЗ Lanos державний реєстраційним номер НОМЕР_2.

11.02.2013 в місті Переяслав-Хмельницький по проспекту Червоноармійців сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ЗАЗ Lanos державний реєстраційним номер НОМЕР_2 та «Suzuki» державний реєстраційним номер НОМЕР_3, що підтверджується довідкою про ДТП вих. №272 від 12.03.2013.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області №373/448/13-п від 25.02.2013 винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_4, який будучи посадовою особою не вжив заходів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг в місті Переяслав-Хмельницький, а саме, по проспекту Червоноармійців був відсутній люк на проїжджій частині.

12.02.2013 до ПAT "Страхова група "ТАС" звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи.

На підставі страхових актів №22295Р/40/2013 від 16.10.2013 та №105708/40/2013 від 14.05.2013 страхувальнику було виплачено страхове відшкодування в розмірі 16200 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №92408 від 17.05.2013 на суму 12972,94 грн. та №114852 від 16.10.2013 на суму 3227,06 грн.

Враховуючи, що станом на момент ДТП винний у його вчиненні ОСОБА_4 перебував з Комунальним підприємством Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства в трудових відносинах, позивач вважає, що збитки в розмірі 16 200 грн. має відшкодувати відповідач, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що Комунальне підприємство Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства не зобов'язане обслуговувати люки та мережі зливної каналізації доріг міста, причинно-наслідковий зв'язок між його діями (бездіяльністю) та ДТП, що сталась на проспекті Червоноармійців не виникає і, як наслідок, обставини, що свідчать про порушення відповідачем прав позивача, відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

Пошкодження належного позивачу автомобіля відбулося в місті Переяслав-Хмельницький по проспекту Червоноармійців. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю, що визначено ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги».

Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, що визначено ст. 17 Закону України «Про автомобільні дороги».

Відповідно до ст. 18 цього Закону складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Пошкодження застрахованого автомобіля відбулося на проїзній частині вулиці, а отже відповідальним за управління та розвиток вулиці є орган місцевого самоврядування.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 вищевказаного Закону визначено основним обов'язком органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів - організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

За нормами ст. 21 цього ж Закону саме на орган місцевого самоврядування покладено відповідальність за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів врегульовано також вищезазначеним Законом і не є предметом даного спору, як на це вказано представником відповідача. Розподіл коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, з метою збереження та розвитку вулично-дорожньої мережі відповідно до пріоритетів, визначених державними програмами та перспективними планами розвитку транспортної системи міст та інших населених пунктів, з урахуванням фактичного стану вулично-дорожньої мережі і регулюється бюджетним та іншим законодавством між учасниками таких суспільних відносин.

Окрім того, Законом України «Про дорожній рух», зокрема ст.ст. 7-9, визначено компетенцію власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів.

Відповідно до пункту 1.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 (далі - Правила) встановлено, що виробник послуг централізованого водопостачання та водовідведення обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем.

Відповідно до пункту 14.1. Правил вуличні, квартальні, дворові, будинкові мережі, споруди і обладнання систем водопостачання та водовідведення обслуговуються та реконструюються тим підприємством, у якого ці об'єкти перебувають на балансі.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів того, що люки та мережі зливної каналізації доріг міста, яка проходить під асфальтним покриттям доріг, в тому числі по проспекту Червоноармійців, де сталось ДТП, перебувають на балансі Комунального підприємства Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства, а тому суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що на відповідача не покладений обов'язок по їх обслуговуванню.

Щодо наявності доказів притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП відповідно до постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.02.2013 суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку наявний спір про відшкодування завданої майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України, згідно якої для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Отже, предметом доказування по спору про відшкодування збитків є факти неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача і заподіяннм ним шкоди.

У частині першій статті 1166 Цивільного кодексу України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Протиправною бездіяльністю є нездійснення дії, яка вимагається законом. Для покладення відповідальності на особу, яка не здійснила певні дії, необхідна наявність двох умов: наявність у особи обов'язку здійснити певні позитивні дії, що може випливати із прямої вказівки закону, договору, службових відносин, а також з випадків, створених самою особою; можливість їх здійснити за цих умов.

Так, необхідно довести наявність вини заподіювача шкоди (ОСОБА_4В.) або ж відповідно до ст. 1172 цього ж Кодексу наявність шкоди, завданої працівником юридичної особи. Суд апеляційної інстанції не вбачає з наданих доказів наявності заподіяння шкоди ОСОБА_4, оскільки, як видно з матеріалів справи люки та мережі зливної каналізації доріг міста, яка проходить під асфальтним покриттям доріг, в тому числі по проспекту Червоноармійців, де сталось ДТП, не перебувають на балансі Комунального підприємства Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства, протилежного позивачем не доведено.

Окрім цього, з посадової інструкції начальника цеху «Благоустрій», яким є ОСОБА_4 (а.с. 123-124) обов'язків останнього щодо утримання вулиць м. Переяслав-Хмельницький не вбачається.

Беручи до уваги, що Комунальне підприємство Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства не зобов'язане обслуговувати люки та мережі зливної каналізації доріг міста, причинно-наслідковий зв'язок між його діями (бездіяльністю) та ДТП, що сталась на проспекті Червоноармійців не виникає і, як наслідок, обставини, що свідчать про порушення відповідачем прав позивача, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в суді апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів в обґрунтування своїх вимог, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на позивача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2016 у справі № 911/4854/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2016 у справі № 911/4854/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/4854/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому законодавством порядку.

Повний текст постанови складено 16.06.2016.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

С.А. Гончаров