РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2016Справа № 910/5674/16

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект" (далі - Підприємство) до товариства з обмеженою відповідальністю "Стокман Констракшн" (далі - Товариство) про стягнення 160 606,56 грн.,

за участі представників:

позивача: Кучерука Ю.А., за довіреністю від 5 січня 2016 року,

відповідача: не з'явились,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2016 року Підприємство звернулось до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання умов договору субпідряду № СП-227 на виконання робіт з улаштування мереж побутової каналізації, укладеного 5 жовтня 2012 року між Товариством та позивачем, останній у період з жовтня 2012 року по січень 2015 року здійснив виконання робіт з улаштування мереж побутової каналізації. Оскільки відповідач взяте на себе за вказаним договором зобов'язання з оплати даних робіт виконав не в повному обсязі, заборгувавши таким чином позивачу 160 606,56 грн., останній, посилаючись на статті 525, 526, 530, 629, 837, 853 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 193, 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з Товариства вищезазначену суму боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 1 квітня 2016 року порушено провадження у справі № 910/5674/16 та призначено її розгляд на 21 квітня 2016 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21 квітня 2016 року відклав розгляд справи на 19 травня 2016 року.

Ухвалою суду від 19 травня 2016 року розгляд справи відкладено на 27 травня 2016 року.

Під час судового засідання 27 травня 2016 року представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позові.

Відповідач у призначене судове засідання явку свого повноважного представника не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі від 1 квітня 2016 року та про відкладення розгляду справи від 21 квітня 2016 року від 19 травня 2016 року надіслані відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, йому надавалося достатньо часу для подання заяв, клопотань, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих позивачем документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

5 жовтня 2012 року між сторонами було укладено договір субпідряду № СП-227 (далі - договір), за умовами якого позивач зобов'язався на свій ризик власними та (або) залученими силами та засобами у відповідності до проектно-кошторисної документації, умов договору, завдання відповідача та діючих будівельних норм і правил в обумовлений правочином строк виконати роботи з улаштування мереж побутової каналізації (пункт 2.1. договору).

Пунктом 2.3. договору передбачено, що Товариство зобов'язалось у відповідності до умов правочину надати позивачу будівельний майданчик, передати йому договірну документацію, прийняти належним чином виконані роботи, а також оплатити роботи на умовах та в порядку, визначеному даною угодою.

Договірна ціна робіт є твердою та визначена в додатку № 1 до даного правочину в розмірі 1 149 134,99 грн. з ПДВ (пункти 4.1 та 4.2. договору).

Згідно з пунктом 6.1. договору оплата за цим правочином проводиться шляхом перерахування Товариством відповідної частини договірної ціни робіт в українських гривнях на поточний рахунок позивача.

Відповідач зобов'язався оплачувати фактично виконані роботи після підписання обома сторонами актів виконаних робіт, довідки про вартість робіт та отримання Товариством комплекту виконавчої документації (паспортів, сертифікатів на матеріали, актів прихованих робіт, актів випробування матеріалів, виконавчих зйомок, тощо) за вирахуванням суми відповідного авансового платежу, сплаченого за угодою, та 10% від вартості фактично виконаних робіт за підписаними обома сторонами актами виконаних робіт (пункт 6.7. договору).

Судом встановлено, що позивачем виконано обумовлені роботи з улаштування мереж побутової каналізації, на підтвердження чого Підприємство надано суду акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в на загальну суму 965 001,05 грн., а також відповідні довідки про вартість виконаних будівельних робіт. Вказані документи підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками цих юридичних осіб.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов даної угоди.

Проте, як зазначено вище, відповідач взяте на себе за вказаним договором зобов'язання по оплаті робіт виконав не у повному обсязі, заборгувавши таким чином Підприємству 160 606,56 грн. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту звіряння взаєморозрахунків станом на 19 січня 2015 року, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками цих юридичних осіб.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник (частина 1 статті 838 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за договором субпідряду № СП-227 на виконання робіт з улаштування мереж побутової каналізації від 5 жовтня 2012 року, яка складає 160 606, 56 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і Товариство на момент прийняття рішення не надало документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Підприємства до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв'язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Стокман Констракшн" (04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок 12, ідентифікаційний код 37200214) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект" (08341, Київська область, Бориспільський район, село Петровське, вулиця Молодіжна, будинок 5, ідентифікаційний код 31127361) 160 606 (сто шістдесят тисяч шістсот шість) грн. 56 коп. основного боргу, а також 2 409 (дві тисячі чотириста дев'ять) грн. 10 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 9 червня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко