РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2016Справа №910/21373/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жефко України" про сплату боргу у розмірі 13 224 001,78 грн., за участю представників позивача - Даценка О.І., довіреність № б/н від 04.01.2016 року, відповідача - Трофімової А.В., довіреність №б/н від 26.10.2015 року, Мильцевої В.С., довіреність №б/н від 31.12.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жефко України" про стягнення боргу у розмірі 8 248 112,94 грн. за договором перевезення на умовах субпідряду №О-ТLA-01-09-12 від 01.09.2012 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21373/15 та призначено її до розгляду на 10.09.2015 року (суддя Полякова К.В.).

Під час судового засідання 27.10.2015 судом розглянуто заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, подану ним до суду через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва до початку судового засідання, та прийнято її до розгляду. Також сторонам роз'яснено, що подальший розгляд справи буде здійснено із врахуванням поданої заяви, відповідно до якої позивач просить стягнути:

- суму гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року у розмірі 84 021,75 євро, що еквівалентно 890 882,60 грн. (курс станом на 30.08.2013 року);

- суму гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2013 року - серпень 2014 року у розмірі 243 585,00 євро, що еквівалентно 4 367 404,27 грн. (курс станом на 28.08.2014 року);

- пеню від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року у розмірі 694 888,43 грн. за період 01.09.2013-20.10.2015 року;

- пеню від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2013 року - серпень 2014 року у розмірі 1 681 450,64 грн. за період 01.09.2014-20.10.2015 року;

- 3% річних від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року у розмірі 57 114,078 грн.;

- 3% річних від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2013 року - серпень 2014 року у розмірі 138 201,42 грн.;

- інфляційні втрати від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року у розмірі 1 085 834,4 грн. за період вересень 2013 року - вересень 2015 року;

- інфляційні втрати від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2013 року - серпень 2014 року у розмірі 4 308 225,94 грн. за період вересень 2014 року - вересень 2015 року. Ухвалою суду від 27.10.2015 судом призначена судова економічна експертиза, проведення якої доручено Бюро економіко-правових експертиз (01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 13).

Відповідною ухвалою суду від 27.10.2015 провадження у справі № 910/21373/15 зупинено на час проведення судової експертизи та повернення матеріалів справи до суду.

Відділом діловодства та документообігу господарського суду міста Києва отримано від Бюро економіко-правових експертиз матеріали справи №910/21373/15 із висновком судової експертизи.

02.02.2016 провадження у справі № 910/21373/15 поновлено та призначено розгляд справи на 04.02.2016, про що винесено відповідну ухвалу суду.

Ухвалою суду від 08.02.2016 судом призначена повторна судова економічна експертиза, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру (03680, м. Київ, вул. Велика Окружна, 4).

Відповідною ухвалою суду від 08.02.2016 провадження у справі № 910/21373/15 зупинено на час проведення судової експертизи та повернення матеріалів справи до суду.

28.04.2016 року до суду повернулись матеріали справи з висновком експертизи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/21373/15 передано на розгляд судді Чебикіній С.О. у зв'язку з припиненням повноважень у судді Полякової К.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.04.2016 року поновлено провадження у справі №910/21373/15, прийнято дану справу до свого провадження та призначено її до розгляду на 01.06.2016 року.

01.06.2016 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача суму гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року в розмірі 890 925,80 грн., суму гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року в розмірі 4 367 404,27 грн., 3% річних від суми боргу по оплаті гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року у розмірі 73 520,00 грн., 3% річних від суми боргу по оплаті гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року у розмірі 229 378,00 грн., інфляційні втрати від суми боргу по оплаті гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року у розмірі 802 488,64 грн., інфляційні втрати від суми боргу по оплаті гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року у розмірі 2 904 495,83 грн. та пеню нараховану за період з 01 вересня 2014 року по 01 червня 2016 року у розмірі 3 349 260,41 грн., а також просив стягнути з відповідача витрати понесені позивачем на оплату первинної та повторної експертизи у справі.

01.06.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 10.06.2016 року.

10.06.2016 року відповідачем в судовому засіданні надано письмові пояснення у справі.

10.06.2016 року відповідачем в судовому засіданні надано клопотання про призначення у справі повторної судової експертизи з питань, визначених в ухвалі господарського суду від 27.10.2015 року.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.11.2006 року № 01-8/2651 «Про деякі питання призначення судових експертиз» судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Оскільки потреби в призначенні повторної експертизи немає. Тому в задоволенні клопотання про призначення повторної судової експертизи з питань, визначених в ухвалі господарського суду від 27.10.2015 року судом відмовлено.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Жефко України» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" (перевізник) було укладено договір перевезення на умовах субпідряду № О-ТLA-01-09-12 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору на умовах даного договору сторони погоджують умови, на яких здійснюється міжнародні і внутрішні дорожні перевезення, визначається вартість послуг перевізника, вимоги до технічного стану і зовнішнього вигляду його рухомого составу, а також встановлюється контроль за виконанням вимог законодавства не тільки національного і міжнародного, але й інших держав через території яких пролягає маршрут перевезення. Умови надання послуг на регулярній основі вказані в додатку 1.1. до даного договору (п.2.2. договору).

Згідно з п. 13.1. договору послуги здійснені перевізником на регулярній основі мають бути сплачені клієнтом у відповідності до додатку 1.1.

Клієнт зобов'язаний оплатити рахунок перевізника шляхом перерахування на протязі 10 календарних днів з дня надання перевізником всіх належним чином оформлених документів вказаних в п. 13.2.5 даного договору (п. 13.2.1. договору).

Відповідно до п. 14.1. договору даний договір вважається укладеним в день підсипання та скріплення печатками сторін та діє протягом двох років з моменту укладення договору, якщо інше не буде узгоджено сторонами шляхом підписання додаткової угоди.

Відповідно до п. 3.1. додатку 1.1. клієнт (відповідач) зобов'язується забезпечити гарантований оплачувальний пробіг (ГОП) кожного технічно справного автопроїзду: 108 000 км/рік.

Умовами п. 1.6. додатку 1.1. було передбачено, що в разі, якщо фактичний річний пробіг автопоїзду буде менше ніж гарантований оплачувальний пробіг то різницю між фактичним річним пробігом і погодженим в даному додатку гарантованим оплачувальним пробігом сплачує клієнт перевізнику по ставці гарантованого оплачувального річного пробігу.

Пунктом 2.1. додатку 1.1. визначено, що ставка дорівнює 0,75 Євро в тому числі ПДВ за кожен кілометр фактичного місячного пробігу.

Поясненнями позивача, частково відповідача, реєстрами товарно-транспортних та бухгалтерських документів за договором перевезення на умовах субпідряду №О-ТLA-01-09-12 від 01.09.2012 року, які містяться в матеріалах справи підтверджується факт того, що позивач протягом двох років у відповідності до п. 14.1. договору, а саме протягом вересня 2012 року - серпня 2014 року виконував транспортні заявки відповідача, та здійснював перевезення вантажів у міжнародному та регіональному сполученні, а відповідач в порушення умов п. 3.1. додатку 1.1. договору не забезпечив позивача мінімально гарантованим оплачуваним пробігом кожного автопоїзду (10 автопоїздів) у розмірі 108 000 км/рік.

Відповідно до висновку експерта №63-01/16 за результатами проведення судово-економічної експертизи від 11.01.2016 року, яка була призначена ухвалою господарського суду міста Києва від 27.10.2016 року в даній справі (первинна експертиза) документально підтверджений фактичний пробіг здійснений позивачем за вересень 2012 року - серпень 2013 року становить 991 260 км. та за вересень 2013 року - серпень 2014 року становить 678 411,00 км.

Відповідно до висновку експерта №19/12-3/21 від 08.04.2016 року за результатами проведення судово-економічної експертизи, яка була призначена ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2016 року в даній справі (повторна експертиза) документально підтверджений фактичний пробіг здійснений позивачем за вересень 2012 року - серпень 2013 року становить 989 972,01 км. та за вересень 2013 року - серпень 2014 року становить 704 676,34 км.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач в порушення умов договору не виконав свого обов'язку та плату за гарантований пробіг не вніс, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року становить 890 925,80 грн. (1080000,00 км (гарантований оплачуваний пробіг за 10 авто/рік) х (100% - (5,2% -5% (кількість днів затримки))=1077840 км (гарантований пробіг) мінус 991260,00 км. (фактичний пробіг)= 112 29 км х 0,75 євро =84 021,75 євро, що станом на 30.08.2013 року еквівалентно 890 925,80 грн.) та за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року в розмірі 4 367 404,27 грн. (1080000,00 км (гарантований оплачуваний пробіг за 10 авто/рік) х (100% - (6,7% -5% (кількість днів затримки))=1061640 км (гарантований пробіг) мінус 736 860,00 км. (фактичний пробіг)= 324780 км х 0,75 євро = 243 585 євро, що станом на 28.08.2014 року еквівалентно 4 367 404,27 грн.)

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором перевезення на умовах субпідряду №О-ТLA-01-09-12 від 01.09.2012 року, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання із забезпечення позивача гарантованим оплачувальним пробігом та не виконав зобов'язання з оплати позивачу різниці між фактичним річним пробігом і погодженим в договорі гарантованим оплачувальним пробігом та має перед позивачем заборгованість за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року - 890 925,80 грн., а за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року - 4 367 404,27 грн.

Доказів забезпечення позивача мінімально гарантованим оплачуваним пробігом у розмірі 108 000 км/рік кожного автопоїзду (10 автопоїздів) та доказів оплати позивачу різниці між фактичним річним пробігом і погодженим в договорі гарантованим оплачувальним пробігом відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 5 статті 308 ГК України передбачено, що про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються, у відповідних частинах, положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно висновку первинної експертизи відповідач відповідно до наданих первинних документів не є відправником вантажу.

На виконання умов договору транспортні накладні або коносаменти де б було вказано відповідача вантажовідправником не складались, в зв'язку з чим укладений між сторонами 01.09.2012р. договір є договором про надання послуг де відповідач є замовником послуг. Тобто договір перевезення на умовах субпідряду №О-ТLA-01-09-12 від 01.09.2012 року містить в собі елементи різних договорів (змішаний договір).

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В письмових поясненнях від 10.06.2016 року відповідачем заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин спеціальної позовної давності шість місяців.

За приписами статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 ст.315 ГК України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Як вказано судом вище відповідач у спірних правовідносинах не є вантажовідправником, а є замовником послуг, даний позов пред'явлено у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання із забезпечення позивача гарантованим оплачувальним пробігом, тому до спірних правовідносин не застосовується спеціальний строк позовної давності.

Отже, строк позовної давності не був пропущений позивачем при поданні позову.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором перевезення на умовах субпідряду №О-ТLA-01-09-12 від 01.09.2012 року, яка складається з суми гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року в розмірі 890 925,80 грн. та суми гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року в розмірі 4 367 404,27 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Загальна сума основного боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5 258 330,07 грн.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 13.2.3. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату клієнт сплачує перевізнику пеню в розмірі 0,1% від суми прострочення за кожний день прострочення.

Позовні вимоги в частині стягнення 3 349 260,41 грн. пені у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати гарантованого оплачувального пробігу за договором перевезення на умовах субпідряду №О-ТLA-01-09-12 від 01.09.2012 року на підставі ст. 230 ГК України підлягають задоволенню частково у розмірі 615 145,90 грн. за уточненим розрахунком суду з врахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. В позові в іншій частині стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3% річних від суми боргу по оплаті гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року у розмірі 73 520,00 грн., 3% річних від суми боргу по оплаті гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року у розмірі 229 378,00 грн., інфляційні втрати від суми боргу по оплаті гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року у розмірі 802 488,64 грн., інфляційні втрати від суми боргу по оплаті гарантованого оплачувального пробігу, яка підлягала сплаті за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року у розмірі 2 904 495,83 грн. є обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону. Загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 302 898,00 грн. Загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3 706 984,47 грн.

В пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» вказано, що після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Жефко України" (01030, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 110; код 35894081) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" (01030, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 110; код 35894081) 5 258 330 (п'ять мільйонів двісті п'ятдесят вісім тисяч триста тридцять) грн. 07 коп. основного боргу, 615 145 (шістсот п'ятнадцять тисяч сто сорок п'ять) грн. 90 коп. пені, 302 898 (триста дві тисячі вісімсот дев'яносто вісім) грн. 00 коп. 3% річних, 3 706 984 (три мільйони сімсот шість тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 47 коп. інфляційних втрат, 84 116 (вісімдесят чотири тисячі сто шістнадцять) грн. 44 коп. судових витрат за проведення експертизи та 57 002 (п'ятдесят сім тисяч дві) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 15.06.2016р.

Суддя С.О.Чебикіна