УХВАЛА

09 червня 2016 року Справа № 913/250/15

Провадження №33/913/250/15

Господарський суд Луганської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя Драгнєвіч О.В.,

судді: Голенко І.П.,

ОСОБА_1В,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій К.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" б/н від 25.05.2016 про розстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області у справі №913/250/15 від 07.09.2015

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРСПЕЦХІМ, м.Донецьк

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, м.Сєвєродонецьк Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торговий дім ТПК НОВА

про стягнення 405000 грн 00 коп.

орган виконання рішення - відділ державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції

у засіданні брали участь:

від позивача (стягувача): представник не прибув;.

від відповідача (боржника): представник не прибув;

від третьої особи: представник не прибув;

від органу виконання рішення: представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРСПЕЦХІМ (новий кредитор у відповідності до укладеного договору відступлення права вимоги №6П/15-РА від 01.04.2015) звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит (боржника) про стягнення заборгованості за договором поставки №383/14-3РА від 15.04.2014 в розмірі 405000 грн 00 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 07.09.2015 (повне рішення складено 14.09.2015) позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРСПЕЦХІМ заборгованість в сумі 405000 грн 00 коп., судовий збір у сумі 8100 грн 00 коп.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі №913/250/15 рішення господарського суду залишено без змін.

21.12.2015 господарським судом Луганської області видано стягувачу наказ №913/250/15.

30.05.2016 ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит (боржник) звернувся до господарського суду Луганської області з заявою №б/н від 25.05.2016 про розстрочення виконання рішення суду, в якій просить розстрочити виконання рішення по справі №913/250/15 в частині стягнення заборгованості в сумі 405 000 грн 00 коп. та судового збору в сумі 8 100 грн 00 коп. на строк дванадцять місяців.

Справа №913/250/15 розглядалась колегією суддів у складі: ОСОБА_3 головуючий суддя, судді - Байбак О.І., Корнієнко В.В.

Оскільки на час подання відповідної заяви суддю Байбака О.І. відраховано зі штату суддів господарського суду Луганської області, на підставі розпорядження №153-р від 30.05.2016, згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.05.2016 для розгляду заяви призначено колегію суддів у складі: ОСОБА_3 головуючий суддя, судді - Зюбанова Н.М., Корнієнко В.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.05.2016 (у зазначеному складі суду) розгляд поданої заяви призначено на 09.06.2016.

На підставі розпорядження №158-р від 08.06.2016, відповідно до протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 08.06.2016 суддю Зюбанову Н.М., у з'вязку з перебуванням її у відпустці, зміненно на суддю Голенко І.П.

В судове засідання від 09.06.2016 представники сторін та органу виконання рішення не прибули.

Проте, за висновками суду, учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви з огляду на направлення всім ухвали суду на поштові адреси місцезнаходження, повідомлення представників сторін шляхом передачі телефонограм, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвала суду про призначення судового засідання для розгляду поданої заяви також була розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також було розміщено відповідне оголошення про розгляд поданої заяви на сайті суду, доступ до яких є вільним та загальнодоступним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що учасники процесу були належним чином повідомленні та обізнані про час та місце проведення судового засідання, однак, належними їм процесуальними правами в частині забезпечення участі своїх повноважних представників в судовому засіданні не скористалися, вимог ухвали суду від 30.05.2016 не виконали, додаткових документів на обґрунтування власних позицій не надали.

Однак, зазначене, за висновком суду, не перешкоджає розгляду поданої заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту поданої заяви ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, останнє просить суд розстрочити виконання рішення на 12 місяців, обґрунтовуючи це наступними обставинами: антитерористична операція на теперішній час на Сході України триває, що ускладнює господарську діяльність; основні активи і потужності підприємства розташовані в м.Ровеньки Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085; дістали пошкоджень окремі будівлі та майно, що належать боржнику; оскільки введено в дію Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області, відповідач обмежений щодо можливостей отримання необхідних для безперебійного функціонування підприємства товарно-матеріальних цінностей, а також позбавлений можливості щодо реалізації вугільної продукції, що призвело до неможливості отримання ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит прибутку; через складність вивозу вугілля з шахт працівники тривалий час знаходяться у відпустках за свій рахунок, утворилася заборгованість з заробітної плати, що складає 27185370,96 грн; відповідно до фінансового звіту за перше півріччя 2015 року збитки відповідача складають 507 844 000 грн 00 коп., за 9 місяців 2015 року 938 724 000 грн 00 коп.

Вирішуючи подану заяву, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до положень Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Як зазначає Конституційний Суд України, виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Згідно ч.ч.1-3 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. При відстрочці або розстрочці виконання рішення, ухвали, постанови господарський суд на загальних підставах може вжити заходів до забезпечення позову. Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Підпунктами 7.1.1 та 7.1.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 №9 передбачено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з пп.7.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 №9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, в даному випадку відповідач (боржник) повинен довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у справі, натомість зроблять можливим виконання рішення щомісячно, шляхом розстрочення виконання саме на рік.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Отже, законодавець у будь-якому випадку повязує розстрочку виконання рішення з обєктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, які надають підстави для розстрочки виконання рішення.

Однак, відповідачем в порушення викладених приписів законодавства документально не підтверджено винятковість обставин, які надають право для розстрочки, не доведено наявність загрози банкрутства, а також можливість виконання рішення щомісячно протягом року.

.

Як вбачається, на обґрунтування заявленої вимоги відповідачем надано: копії минулорічних звітів про фінансові результати та минулорічний баланс. Інших належних доказів на підтвердження реального стану господарської діяльності підприємства на теперішній час, зокрема, станом на 01.06.2016 року боржником не надано.

Судом критично оцінюється подані відповідачем минулорічні фінансові звіти за перше півріччя 2015 року, за 9 місяців 2015 року, баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.06.2015, що свідчить про подання неповної та недостовірної інформації про фінансовий стан підприємства, за результатами лише роботи минулого 2015 року, без відображення дійсної господарської діяльності підприємства за перше півріччя вже 2016 року, руху коштів на рахунках підприємства, нерозподіленого прибутку підприємства, отриманих доходів, майна, що знаходиться на балансі підприємства на час подання відповідної заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою від 30.05.2016 відповідача було зобовязано надати пояснення та докази наявності конкретних обставин, що роблять можливим виконання рішення з розстрочкою протягом 12 місяців; докази наявності виключних обставин, з якими закон повязує можливість надання розстрочки виконання рішення.

Натомість відповідачем вимог ухвали суду не виконано, не надано на підтвердження власної позиції балансу підприємства та інших річних фінансових форм, розшифровки кредиторської та дебіторської заборгованості у розрізі контрагентів, договорів та дат виникнення, звітів про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства, звітів з оплати праці по підприємству та його підрозділам, оборотно-сальдові відомості, даних щодо відкритих рахунків та наявних коштів у банківських установах, інших актуальних фінансових документів, що підтверджують поточні фінансові показники діяльності підприємства станом саме на кінець травня 2016 року.

Долучені відповідачем копії наказів про призупинення робіт з видобутку вугілля та оголошення простою також не відображають реальну ситуацію з господарської діяльності підприємства станом на травень 2016 року, адже вказані накази датовано ще липнем 2014 року.

Відсутність належних доказів та повних даних не дає можливості дійти обєктивних висновків про реальний стан поточної господарської діяльності відповідача та наявності виняткових обставин для розстрочення виконання рішення на 12 місяців.

Доводи боржника про знаходження його відокремлених підрозділів в м.Ровеньки, території проведення антитерористичної операції, як підстави для розстрочки виконання рішення щомісячно на 12 місяців суд оцінює критично з огляду на те, що місцезнаходженням позивача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є м.Донецьк (а отже, також територія проведення антитерористичної операції), і відповідно сторони як субєкти господарювання контрагенти перебувають в рівних умовах.

Суд зауважує, що договір та специфікації між сторонами укладалися під час проведення антитерористичної операції, однак, позивачем були належним чином виконані зобовязання та здійснена поставка продукції відповідачу в липні 2014 року. За вказаних обставин відповідачем продукція не була повернута, була прийнята, однак, зобовязання з проведення своєчасного розрахунку виконані не були, розрахунок за поставку взагалі проведений не був.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись до суду за захистом порушеного права, просив стягнути з відповідача лише суму основного боргу в розмірі 405000 грн, яка виникла через нездійснення останнім оплати поставленої йому продукції ще в липні 2014 року. Штрафні санкції та платежі у відповідності до ст.625 ЦК України позивачем до стягнення не заявлялися.

Відповідно до положень ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, вищезазначена правова норма зазначає, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Також суд зауважу про те, що з часу прийняття відповідного рішення про стягнення боргу на час подання відповідачем заяви про розстрочення виконання пройшло більше 9 місяців, однак, рішення суду залишається не виконаним, відповідачем не надано належних доказів про здійснення хоча б часткового погашення заборгованості, чи вчинення інших дій спрямованих на виконання рішення суду, не зазначено які кроки ним вживаються та будуть вживатися для гарантованого виконання рішення.

Наразі відповідачем не надано суду також доказів та не наведено належного обґрунтування можливості виконання рішення щомісячно протягом 12 місяців, у разі надання відповідного розстрочення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит б/н від 25.05.2016 про розстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 07.09.2015 на 12 місяців.

Керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит б/н від 25.05.2016 про розстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 07.09.2015 у справі №913/250/15 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Головуючий суддя О.В. Драгнєвіч

Суддя І.П. Голенко

Суддя В.В. Корнієнко