КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 910/993/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від прокуратури: Константинова І.В. - за посвідченням:

від позивача: не з'явились;

від відповідача-1: Хурсевич С.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача-2: Тюпа Є.Ю. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Київської міської ради та Заступника прокурора міста Києва

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі № 910/993/15-г (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Заступника прокурора Подільського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до 1. Приватного підприємства "Сім-Альянс"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-

сервісна група"

про зобов'язання знести самовільно збудовані нежитлові приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2015 року, у позові відмовлено. Вмотивовуючи рішення, суд виходив з недоведеності обставин самовільного зайняття Відповідачем-1 спірної земельної ділянки. Такого висновку суд дійшов з огляду на наявність рішення Київської міської ради № 460/9517 від 22.05.2013 року, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, врахувавши також те, що вказана земельна ділянка знаходиться на стадії розробки оформлення прав. Водночас, суд дійшов висновку про недоведеність обставин нікчемності договору купівлі-продажу від 24.10.2014 року, за яким на час розгляду справи інше Товариство набуло право власності не спірне нерухоме майно. При цьому, суд керувався приписами статей 204, 215, 228, 328 Цивільного кодексу України, статей 116, 123 Земельного кодексу України, статей 34, 39 Закону України "'Про регулювання містобудівної діяльності".

Київський апеляційний господарський суд, постановою від 03.09.2015 рішення Господарського суду міста Києва залишив без змін. Водночас, суд апеляційної інстанції окремою підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог визнав те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група", яке на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції було залучено до справи в якості іншого відповідача, є добросовісним набувачем спірного майна в розумінні положень цивільного та господарського законодавства.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2015 Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2015 у справі №910/993/15-г господарського суду міста Києва і рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2014 року скасовано, матеріали справи скеровано для нового розгляду до Господарського суду міста Києва; при новому розгляді справи судові необхідно врахувати викладене у Постанові Вищого господарського суду України від 26.11.2015 року, всебічно і повно перевірити доводи, на яких грунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що піддягають застосуванню до даних правовідносин.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням. Київська міська рада звернулася до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Київська міська рада вважає оскаржуване рішення прийнято з невірним застосуванням норм матеріального права (ст.. 215, 228, 328, 376 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», сі у 26, 28, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Київська міська рада зазначає, що будівництво здійснювалося ПП «Сім- Альянс» з грубим порушенням будівельних норм, що було встановлено перевіркою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. З викладених підстав спірне будівництво за адресою: м. Київ, просп. Правди, 3-А є самочинним.

Апелянт зазначає, що вчинене відповідачем будівництво гіо просп. Правди. 3-А є самочинним, оскільки воно здійснено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Також, Київська міська рада вказує, що не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови. Київською міською радою не приймалось рішення про відведення у власність або у користування 1111 «Сім-Альянс» земельної ділянки по просп. Правди, 3-А.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий). Скрипка 1.М., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2016 року апеляційну скаргу Київської міської ради прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 18.05.2016 року.

Не погодившись з вказаним рішенням, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга Заступника прокурора міста Києва вмотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з невірним застосуванням норм матеріального права (ст. ст. 215, 228, 328, 376 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст, 26, 28, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»), а також з порушенням норм процесуального права (ст.ст. 22, 24, 43, 111-12 Господарського процесуального кодексу України) що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування, з огляду на наступне.

Заступник прокурора міста Києва також зазначає, що спірний об'єкт нерухомості є самочинним будівництвом, оскільки його збудовано на земельній ділянці, що не була відведена ПП «Сім-Альянс», а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту, з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Прокурор зазначає, що рішення про відведення у власність або у користування ПП «Сім-Альянс» земельної ділянки по просп. Правди, 3-А Київською міською радою не приймалось. У свою чергу, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не може вважатися наданням земельної ділянки. Зазначена позиція викладена у в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2016 року апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 18.05.2016 року.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у судовому засіданні, що відбулось 18.05.2016 року, оголошено перерву у справі №910/993/15-г за апеляційними скаргами Київської міської ради та Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року до 01.06.2016 року.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у судовому засіданні, що відбулось 01.06.2016 року, оголошено перерву у справі №910/993/15-г за апеляційними скаргами Київської міської ради та Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року до 07.06.2016 року.

Відповідач-1, згідно з поданим до суду 17.05.2016 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі Київської міської ради заперечив просить апеляційний суд залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач-2, згідно з поданим до суду 17.05.2016 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі Заступника прокурора міста Києва заперечив просить апеляційний суд залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивач до судового засідання, що відбулось 07.06.2016 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності позивача є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

24.10.2014 між ПП "Сім-Альянс" (Відповідач-1) та ТОВ "Київська транспортно-сервісна група" (Відповідач-2) було укладено договір купівлі- продажу ринкового комплексу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пісаренко М.О., зареєстрованого в реєстрі за №999 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець (Відповідача-1) зобов'язався передати майно у власність Покупця (Відповідача-2), а останній зобов'язався прийняти майно, і сплатити за нього погоджену грошову суму.

У відповідності до п. 1.1.1. Договору за цим договором відчужується малий ринковий комплекс, загальною площею 3228,3 кв. м., який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця проспект Правди, будинок 3-А (три - літера "А"), опис об'єкта нерухомого майна:

Нежитлова будівля (літера "Б"), загальною площею 385,4 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "В"), загальною площею 150,2 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "Г"), загального площею 860,4 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "Д"), загальною площею 269,3 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "Е"), загальною площею 66,3 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "Ж"), загальною площею 187,6 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "К"), загальною площею 254,5 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "Л"), загальною площею 251,4 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "М"), загальною площею 206,5 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "Н"), загальною площею 170,4 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "П"), загальною площею 70,1 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "Р"), загальною площею 171,0 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "С"), загальною площею 50,1 кв.м.;

Нежитлова будівля (літера "Т"), загальною площею 135,1 кв.м.

Майно, яке відчужується, належило Відповідачу-1 на праві власності на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14.04.2014 року по справі №754/4018/14-ц. Державну реєстрацію права власності на відчужуваний малий ринковий комплекс в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 23.10.2014 року Кравець О.В., державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управляння юстиції у місті Києві, номер запису про право власності: 7435315, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00, індексний номер витягу: 28507326 (п. 1.1.2. Договору).

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно- сервісна група" (Відповідача-2) знести за власний рахунок самовільно збудовані нежитлові приміщення загальною площею 3228, 3 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, пр. Правди, ЗА (відповідно до Заяви 24.02.2015 № 77-377 вих. 15 про уточнення (доповнення) позовних вимог).

Позовні вимоги вмотивовані тим, що спірне нерухоме майно, яке є ринковим комплексом, зведене Відповідачем-1 без оформлення у встановленому порядку права користування земельною ділянкою, будівництво здійснене з порушенням діючих будівельних норм і правил. З огляду на що, на думку позивача, укладений в подальшому 24.10.2014 між Відповідачем-1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група" (надалі - Відповідач-2) договір купівлі-продажу цього комплексу є нікчемним в силу закону, а тому обов'язок зі знесення самовільно збудованих приміщень має бути покладений на Відповідача-1. При цьому, позивач посилався на приписи статей 215, 228, 236, 375, 376 Цивільного кодексу України, статей 122, 125, 126, 212 Земельного кодексу України, статей 26, 28, 38, 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Також в обґрунтування позовних вимог прокуратура посилається на скасування рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14.04.2014 року, та також на те, що будівництво нежитлових будівель є самочинним, на підтвердження чого прокуратура посилалася на результати перевірки інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14.04.2014 року (на підставі якого за ПП «Сім-Альянс» визнано право власності на малий ринковий комплекс загальною площею 3228,3 кв.м.) скасовано, земельна ділянка, на якій розташовані нежитлові будівлі по просп. Правди, 3-А, не була відведена Київською міською радою в користування або власність ПП «Сім-Альянс».

Будівництво здійснювалося ПП «Сім-Альянс» з порушенням будівельних норм, що було встановлено перевіркою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. З викладених підстав спірне будівництво за адресою: м. Київ, просп. Правди, 3- А є самочинним.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з ч.ч. 2 та 3 ст. 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Спірний об'єкт нерухомості є самочинним будівництвом, оскільки його збудовано на земельній ділянці, що не була відведена ПП «Сім-Альянс», а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту, з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Апеляційний суд погоджується з твердженнями прокурора, що судом першої інстанції невірно надано оцінку обставинам справи та доказам на їх підтвердження, зокрема наявності дозволу Київської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на просп. Правди, 3-А, а також те, що земельна ділянка знаходиться на стадії розробки оформлення прав.

Вказаний висновок суду є помилковим та не ґрунтується на доказах, наявних у матеріалах справи.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначив, що вчинене відповідачем будівництво по просп. Правди, 3-А є самочинним, оскільки воно здійснено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. При цьому позовні вимоги прокурора не обґрунтовуються самовільним зайняттям земельної ділянки.

Таким чином, необґрунтованим та помилковим є застосування судом до спірних відносин ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а також висновок суду щодо безпідставності посилань прокурора, що земельна ділянка, на якій розташовані спірні об'єкти нерухомого майна, є самовільно зайнятою.

Відповідно до ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Так, Вищий господарський суд України у свої постанові від 26.11.2015 року у даній справі наголосив на необхідності дослідити обставини щодо наявності чи відсутності рішення Київської міської ради про відведення у власність чи користування ПП «Сім-Альянс» земельної ділянки під спірним ринковим комплексом, а відтак і наявності підстав для застосування наслідків самочинного будівництва.

Судом першої інстанції залишено поза увагою зазначені вимоги суду касаційної інстанції та положення ст.ст. 116, 123 Земельного кодексу України, згідно з якими надання земельної ділянки відбувається на підставі рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови.

Рішення про відведення у власність або у користування ПП «Сім-Альянс» земельної ділянки по просп. Правди, 3-А Київською міською радою не приймалось. У свою чергу, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не може вважатися наданням земельної ділянки. Зазначена позиція викладена у в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року.

Посилання ж суду першої інстанції на рішення господарського суду м. Києва від 23.12.2014 року у справі №910/23213/14 за позовом Заступника прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ПП «Сім-Альянс», ТОВ «Київська транспортно-сервісна група» про визнання права власності на нежитлові будівлі, є безпідставним, оскільки, відповідно до абзацу 3 підпункту 2.6. пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Судом, залишено поза увагою, що набуття ПП «Сім-Альянс» права власності на малий ринковий комплекс є незаконним, оскільки здійснено на підставі незаконного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14.04.2014 року, яке скасовано в апеляційному порядку за апеляційною скаргою прокурора.

Крім того, обґрунтовуючи відмову у позові, суд першої інстанції послався на рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.2003 року «Стретч проти Сполученого Королівства», зазначивши про «неприпустимість позбавлення майна особи, яка жодних порушень не вчинила».

Проте, судом не враховано принцип справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

При цьому, судом не враховано, що особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

Правова позиція щодо необхідності визначення справедливої рівноваги між інтересами суспільства і конкретної особи викладена у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року №6-92цс1З, яка згідно ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для судів.

Таким чином, судом першої інстанції невірно визначені мотиви з яких ним прийнято рішення про відмову у задоволенні позову, невірно оцінені обставини справи, доводи прокурора та Київської міської ради, наявні у справі докази.

Проте, колегія суддів зазначає, що Заступником прокурора Подільського району міста Києва заявлено вимогу про зобов'язання саме Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група" (Відповідача-2) знести за власний рахунок самовільно збудовані нежитлові приміщення загальною площею 3228, 3 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, пр. Правди. 3-А, що підтверджується заявою від 24.02.2015 року № 77-377 вих. 15 про уточнення (доповнення) позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, приходить до висновку, що прокурором заявлена позивна вимога про знесення за власний рахунок самовільно збудовані нежитлові приміщення не до тієї особи, а саме замість зобов'язання Приватного підприємства "Сім-Альянс", тобто особи, яка здійснила самочинне будівництво, до особи яка є набувачем самовільно збудовані нежитлові приміщення.

З огляду на викладене, позовні вимоги Заступника прокурора Подільського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради є необґрунтованими та такими, в задоволені яких, незважаючи на невірність мотивів з яких прийнято оскаржуване рішення, вірно відмовлен.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги Київської міської ради та Заступника прокурора міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі № 910/993/15-г є такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі № 910/993/15-г - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі № 910/993/15-г - залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі № 910/993/15-г - залишити без змін.

4. Матеріали справи № 910/993/15-г повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

К.В. Тарасенко