ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року Справа № 904/11041/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Дармін М.О., Джихур О.В.,

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 99/1001 від 23.02.2016 р.;

від позивача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 148/1001 від 01.04.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність № 83-53/юр від 23.12.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" та публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2016 року у справі №904/11041/15

за позовом публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО", м. Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", м. Дніпропетровськ

про стягнення 17 210 522,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2016року у справі № 904/11041/15 (суддя Соловйова А.Є.) позов задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства Дніпропетровський трубний завод на користь публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпрообленерго» 15266079,89грн. - заборгованості за активну електроенергію, 575259,28 грн. - заборгованості за реактивну електроенергію, 190255,98 грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач та відповідач звернулись з апеляційними скаргами, в яких просять рішення скасувати.

Позивач при поданні апеляційної скарги посилається на те, що предметом спору у даній справі є саме поточна заборгованість з періодом виникнення червень 2015р.-січень 2016р., а отже вимоги щодо стягнення як цієї заборгованості, так і нарахованих за прострочення її оплати боржником пені, 3% річних та втрат від інфляції дія мораторію не поширюється.

Відповідач в апеляційній скарзі послався на те, що у звязку з порушенням господарським судом Дніпропетровської області справи про банкрутство ПАТ «ДТЗ», поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть предявити такі вимоги лише після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Також посилається на відсутність в матеріалах справи доказів щодо взаємопогодженої ціни одиниці електроенергії.

В судовому засіданні 15.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства Дніпропетровський трубний завод не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпрообленерго» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2002 відкрите акціонерне товариство Енергопостачальна компанія ДНІПРООБЛЕНЕРГО, найменування якого було змінено на публічне акціонерне товариство ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО (Позивач, Енергоростачальник) та відкрите акціонерне товариство Дніпропетровський трубний завод, найменування якого було змінено на публічне акціонерне товариство Дніпропетровський трубний завод уклали договір №2-Ц/90/5 про постачання електричної енергії (надалі Договір) предметом якого є постачання і передача електроенергії Енергопостачальником та оплата спожитої електроенергії Споживачем (п.1.1. Договору).

Згідно з п.4.2. Договору, споживач вносить передоплату за активну електричну енергію в такому порядку: до першої, другої та третьої щотижневої середи розрахункового місяця оплачує за кожний тиждень 30% і з третьої до четвертої середи 10% вартості заявленого на розрахунковий місяць обсягу споживання електроенергії; остаточний розрахунок здійснюється за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому місяці у термін до 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Споживач здійснює економічну компенсацію втрат Енергопостачальника, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, шляхом платежів на поточний рахунок Енергопостачальника протягом 5 днів після отримання рахунка-фактури Енергопостачальника з наведенням у платіжних документах після слів за перетоки реактивної електроенергії інформації, зазначеної в п.4.1. цього договору (п.4.3. Договору).

Позивач на виконання умов договору за період з вересня 2015 року по січень 2016 року поставив відповідачу електроенергію, загальна вартість якої за вказаний період склала 22421342,15грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про використану електричну енергію, рахунками на оплату за вказаний період.

За поставлену активну електричну енергію та отриманих послуг з компенсації перетоків реактивної електроенергії за період з червня 2015 року по січень 2016 року позивачем предявлено до оплати відповідачу рахунки, докази їх отримання відповідачем додано до матеріалів справи (від імені відповідача рахунки отримував інженер, що підтверджується його підписом на корінцях виданих рахунків із зазначенням дати їх отримання) (а.с.42-59).

Відповідач, в порушення умов договору, за поставлену електроенергію повністю не розрахувався, внаслідок чого заборгованість відповідача за відпущену у вересні 2015року січні 2016 року (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) за активну електроенергію склала 15266079,89 грн.; заборгованість Відповідача по реактивній енергії за період червня 2015 року по січень 2016 року склала 575259,28 грн., що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 3% річних в сумі 79263,29 грн., інфляційні втрати в сумі 125634,45 грн., пеню в сумі 1164285,52 грн.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Оскільки відповідачем не надано доказів здійснення своєчасного розрахунку за поставлену електроенергію, висновки господарського суду про стягнення боргу за відпущену у вересні 2015 року січні 2016 року активну електроенергію в сумі 15266079,89 грн. та реактивну енергію за період червня 2015 року по січень 2016 року в сумі 575259,28 грн. ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК України та умовам договору.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення: пеня за загальний період прострочення з 10.07.2015 по 11.02.2016 у сумі 1164285,52 грн., 3% річних за загальний період прострочення з 10.07.2015 по 11.02.2016 в сумі 79263,29 грн., інфляційні втрати за період прострочення з серпня 2015 року по січень 2016 року в сумі 125634,45 грн.

Господарський суд, відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, послався на те, що 11.06.2015 господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №904/4592/15 про банкрутство публічного акціонерного товариства ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та те, що згідно з частиною третьою статті 19 Закону, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Але з таким висновком господарського суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

11.06.2015 господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №904/4592/15 про банкрутство публічного акціонерного товариства ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до статей 1, 12 Закону № 2343-ХІІ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення та введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання. З огляду на наведене можна дійти висновку про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховуються неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного зобов'язання і є похідними від нього.

З огляду на наведене, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то, відповідно, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій ґрунтується на законі.

Враховуючи те, що строк виконання зобовязань виник після 11.06.2015р., тобто після порушення провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства Дніпропетровський трубний завод, дія мораторію на виконання цих зобовязань не поширюється.

Нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій з усіх видів заборгованості за зобовязаннями, строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється у відповідності до вимог ч.1 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за загальний період прострочення з 10.07.2015 по 11.02.2016 у сумі 1164285,52 грн., 3% річних за загальний період прострочення з 10.07.2015 по 11.02.2016 в сумі 79263,29 грн. та інфляційних втрат за період прострочення з серпня 2015 року по січень 2016 року в сумі 125634,45 грн., визнавши вказані нарахування такими, що відповідають нормам чинного законодавства, колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню в цій частині в повному обсязі, а рішення господарського суду в частині відмови в стягненні пені, 3% річних та інфляційних втрат скасуванню.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ПАТ Дніпропетровський трубний завод щодо відсутності в матеріалах справи доказів взаємопогодженої ціни одиниці електроенергії, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки п. 2.10 договору встановлено, що вартість поставленої (спожитої) у розрахунковому періоді (місяці) електроенергії визначається за чинними роздрібними тарифами щодо відповідної тарифної групи та за класом напруги, відповідно до яких здійснюється розрахунок обсягу спожитої електроенергії.

Тарифи на електроенергію для споживачів встановлюються Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України та затверджуються постановами державного регулятора у галузі електроенергетики, а тому вони не потребують взаємного узгодження.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2016 року у справі №904/11041/15 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Дніпропетровський трубний завод на користь публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпрообленерго» 15266079,89грн. - заборгованості за активну електроенергію, 575259,28 грн. - заборгованості за реактивну електроенергію, 3% річних в сумі 79263,29 грн., інфляційні втрати в сумі 125634,45 грн., пеню в сумі 1164285,52 грн., судовий збір в сумі 206700,00грн.»

Стягнути з публічного акціонерного товариства Дніпропетровський трубний завод на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" судовий збір в сумі 227370,00грн. за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя О.В. Джихур

Суддя М.О. Дармін

Постанова виготовлена в повному обсязі 17.06.2016 року.