ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016р. Справа№ 914/1186/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», м. Львів;

до відповідача: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів

про стягнення заборгованості в сумі 6 394, 31 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю від 04.04.2016р. №Лв 07/4-2404-16;

Від відповідача: не з`явився.

На розгляд господарського суду Львівської області 29.04.2016 р. надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз до Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення заборгованості в сумі 6 394,31 грн.

Ухвалою суду від 04.05.2016р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 23.05.2016р., про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 23.05.2016р. розгляд справи відкладено на 13.06.2016р.

13.06.2016р. позивачем подано клопотання про уточнення прохальної частини позовної заяви, в частині стягнення заборгованості з Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії «Стрийський ДЕД».

В судовому засіданні 13.06.2016р. представник позивача просить позов задоволити повністю з підстав зазначених у позовній заяві з урахуванням клопотання про уточнення прохальної частини позовної заяви та стягнути з Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії «Стрийський ДЕД» 3 532,13 грн. заборгованості за договором, 216,77 грн. 3% річних, 2 645,41 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов Договору № 2014-ТП-ПР-15-1130 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 02.01.2014р. не оплатив вартість поставлено газу за березень та квітень 2014р., у звязку з чим позивач просить стягнути заборгованість в сумі 3 532,13 грн. Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України просить стягнути 216,77 грн. 3 % річних та 2 645,41 грн. інфляційних втрат.

Відповідач в черговий раз у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

У звязку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 13.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено:

02.01.2014р. через власний відокремлений підрозділ Філію «Стрийський ДЕД» (споживач, відповідач у справі) уклав з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (постачальник, позивач у справі) договір № 2014-ТП-ПР-15-1130 на постачання природного газу за регульованим тарифом (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник постачає природний газ (надалі газ) споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах передбачених Договором.

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем до 25 числа, що передує розрахунковому в розмірі 100% із розрахунку договірного обсягу постачання газу відповідно до додатка 2 до Договору (п.4.6. Договору).

Відповідно до п. 4.6.2. Договору у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 2.6. Договору послуги з газопостачання газу підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформляється за даними вузлів обліку.

Акт приймання передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п.2.9. Договору).

Позивач свої зобовязання згідно умов Договору виконав, що підтверджується підписаного та скріплених печатками сторін за березень та квітень 2014р. без жодних застережень.

Однак, відповідач свої зобовязання за Договором в повній мірі не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість за поставлений газ, що підтримується позивачем, вбачається з розрахунку заборгованості та підтверджується підписаними та скріплених печатками сторін актів звіряння взаємних розрахунків за період: 1 квартал 2014р. та 2 квартал 2014р., та що заборгованість станом на 30.06.2014р. становить 3 532,13 грн.

Факт виконання позивачем умов Договору відповідачем не заперечується.

Доказів повної оплати відповідачем своїх зобовязань за Договором не подано.

Доказів часткового чи повного погашення заборгованості станом на день розгляду справи сторонами до суду не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу України визначає поняття субєкта господарювання, а частина 6 цієї ж статті надає право субєктам господарювання право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

Відповідно ст. 95 Цивільного кодексу України визначає філію, як відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами.

Відповідно ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, позивач за захистом власних інтересів звернувся з позовом до юридичної особи, яка створила Філію «Стрийський райавтодор», а саме до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем своїх зобовязань за Договором. Виконання обовязку проведення відповідачем повної оплати вартості поставленого газу не підтверджений. Відповідач не подав належних та допустимих доказів на заперечення факту існування заборгованості на суму 3 532,13 грн.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором в сумі 3 532,13 грн., оскільки такі обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних (з врахуванням ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок, ч. 5 ст.254 ЦК України, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день), дійшов висновку, що з стягненню підлягає 216,55 грн. - 3% річних. В частині стягнення 0,22 грн. 3% річних слід відмовити.

Відповідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд здійснивши перерахунок інфляційних втрат з врахуванням вище наведеного, дійшов висновку, що стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 2 645,41 грн. в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до підпункту абзацу 2 пункту 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії № 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму".

Суд доходить висновку, про стягнення з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Стрийський ДЕД», оскільки філія була споживачем поставленого газу.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 15, 55, 95, 96, 253, 254, 526, 599, 610, 611, 625, 626, 629 ЦК України, ст. ст. 179, 193 ГК України, ст. ст. 22, 33, 34, 38, 49, 75 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. В. Великого, 54; ) в особі філії «Стрийський ДЕД» (82400, м. Стрий, вул. Добрівлянська, буд. 41; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ідентифікаційний код 03349039) 3 532,13 грн. основна заборгованість, 2 645,41 грн. інфляційні втрати, 216,55 грн. 3% річних та 1 377,95 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.06.2016 року.

Суддя Коссак С.М.