ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р. Справа № 911/1362/16

За позовом Комунальної корпорації Київавтодор

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Шляхово-будівельне управління №41

про стягнення 101566,43грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №01-19/104 від 15.01.2016);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №292 від 11.12.2013).

СУТЬ СПОРУ: Комунальна корпорація Київавтодор (далі КК Київавтодор) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства Шляхово-будівельне управління №41 (далі ПАТ ШБУ-№41) про стягнення 101566,43грн

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, між КК Київавтодор та відповідачем укладено договір №6 на виконання робіт з реконструкції підїзних шляхів до автовокзалу по Великій Кільцевій дорозі у Голосіївському районі від 12.06.2013, у ході перевірки дотримання актів законодавства, планів, процедур, контрактів під час виконання робіт, проведеної Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконаного органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виявлено завищення виконаних будівельних робіт, внаслідок чого відповідачу були надіслані претензії про повернення зайво перерахованих коштів, однак кошти у сумі 101566,43грн відповідачем не повернуті.

Відповідач у справі ПАТ ШБУ-№41 у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що відповідно до договору договірна ціна комплексу робіт являється твердою. відповідач виконав робити згідно договору в межах вартості договірної ціни, що підтверджується зокрема актом позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КК Київавтодор за період з 01.08.2013 по 31.12.2013 Державної фінансової інспекції в м. Києві від 01.02.2016 №09-30/77.

У судовому засіданні з 06.06.2016 оголошувалась перерва до 13.06.2016.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2013 між сторонами у справі КК Київавтодор (далі - замовник) та ВАТ ШБУ-№41 (правонаступником якого є відповідач ПАТ ШБУ-№41) (далі генпідрядник) укладено договір № 6 на виконання робіт (а.с.19-22, далі договір).

Предметом відповідного договору було виконання робіт з реконструкції підїзних шляхів до автовокзалу по Великій Кільцевій дорозі у Голосіївському районі (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору договірна ціна комплексу робіт складає з ПДВ 13 451 564,40грн.

Згідно п. 2.2 договору, договірна ціна може бути скоригована в залежності від доведеного обсягу фінансування.

Тверда договірна ціна встановлюється незмінною на весь обсяг будівництва і не уточнюється, за винятком випадків, передбачених п. 3.3.3.2 ДБН- Д. 1.1-2000 (п.2.3 договору).

Згідно п. 3.1 договору, строки виконання робіт: червень 2013 грудень 2014.

Відповідно до п. 4.1 договору, фінансування робіт, здійснюється за рахунок державних коштів.

Вартість виконання робіт у 2013 році, складає 405 000,00грн та може бути змінена у разі коригування обсягів бюджетного фінансування.

Вартість виконаних робіт на 2014 рік складає 13 046 564,40грн.

Як визначено п. 5.1 договору, розрахунки за виконані роботи здійснюються в межах договірної ціни, на підставі затверджених у установленому порядку обсягів бюджетного фінансування.

Підставою для здійснення розрахунків є підписані сторонами акти прийняття виконаних робіт (ф. КБ-2) та довідка про вартість виконаних робіт (ф. КБ-3), які складаються генпідрядником та подаються для підписання замовнику (п. 5.5 договору).

Відповідно до п. 5.6 договору, розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником щомісячно, га підставі документів визначених в п. 5.5 договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.12.2014, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором (п. 19.1 договору).

Крім того, додатковою угодою №1 від 29.07.2013 сторонами погоджено змінити найменування генпідрядника з ВАТ ШБУ-№41 на ПАТ ШБУ-№41.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 22.08.2013 сторонами погоджено, що договірна ціна комплексу робіт не змінюється та становить 13 451 564,40грн, вартість виконання робіт у 2013 році складає 4 700 000,00грн, вартість робіт на 2014 рік складає 8 751 564,40грн.

Крім того, додатковою угодою №3 від 17.10.2013 сторонами погоджено, що договірна ціна комплексу робіт не змінюється та становить 13 451 564,40грн, вартість виконання робіт у 2013 році складає 6 854 000,00грн, вартість робіт на 2014 рік складає 6 597 564,40грн.

Додатковою угодою №4 від 12.11.2013 сторонами змінено банківські реквізити генпідрядника.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідачем виконані роботи за договором на загальну суму 6 854 000,00грн, про що складено акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В та довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3 (а.с.57-203).

Крім того, відповідно до акту №1 від 29.09.2015, довідки про вартість робіт (а.с.205) сторонами скориговано вартість завищення робіт на суму 49 261,50грн.

За виконані роботи позивач розрахувався в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.42-56, зворот).

В обґрунтування позовних вимог у даній справі, позивач посилається на те, що перевіркою проведеною Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконаного органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виявлено завищення виконаних будівельних робіт, за вказаним договором, внаслідок чого відповідачу були надіслані претензії про повернення зайво перерахованих коштів, однак кошти у сумі 101566,43грн відповідачем не повернуті.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку повернути відповідні грошові кошти як такі, що отримані ним без достатніх на те підстав.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі; якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 844 ЦК України, кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Суд не може прийняти і вважати належним доказом позовних вимог, наданий позивачем у матеріали справи аудиторський звіт № 070-5-07/42 від 10.09.2015, оскіьки у зазначено звіті не конкретизовано у чому саме і за якою саме позицією кошторису та актів виконаних робіт встановлені порушення, не надано розрахунків, або будь-яких інших доказів на підтвердження таких порушень.

Крім того, заперечуючи проти позивних вимог відповідач у даній справі посилається, зокрема, на те, що актом позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КК Київавтодор за період з 01.08.2013 по 31.12.2013 Державної фінансової інспекції в м. Києві від 01.02.2016 №09-30/77 (а.с.225-236), зазначено що договірна ціна, яка узгоджена договором №6 від 12.06.2013 є твердою, відповідачем виконані роботи на узгоджену суму та порушень в ході перевірки не виявлено, ревізією порівнянням даних прямих витрат з договірною ціною порушень не встановлено, встановлено правильність застосування коефіцієнту для урахування впливу умов виконання будівельних та монтажних робіт к-7,06 до повного обсягу робіт, відповідність нормам ДБН. Д.1.1-1-2000 нормативно-розрахункових трудовитрат і вартості людино-годин, зайнятих на керувані і обслуговувані будівельних машин і механізмів, правильність застосування понижуючого коефіцієнту загально вироблених витрат.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, позивачем у даній справі не доведено завищення відповідачем робіт на суму101 556,43грн, оскільки останні перераховані ним, як вбачається із зібраних у справі доказів, оцінених судом у сукупності, в рахунок оплати робіт, виконаних відповідачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 17.06.2016

Суддя С.І. Чонгова