ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016 року Справа № 904/179/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Дмитренко Г.К., Антоніка С.Г.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

відповідача ОСОБА_1, дов. № 2520-К-Н-О від 15.06.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта-К», м.Сімферополь

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 року по справі № 904/179/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта-К», м.Сімферополь

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», м.Дніпропетровськ

про зобов`язання закриття поточного рахунку

В судовому засіданні 26.05.2016р. була оголошена перерва до 14.06.2016р. (ст.77 ГПК України).

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 року у справі № 904/179/16 (суддя Манько Г.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта-К», м.Сімферополь до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», м.Дніпропетровськ про закриття поточного рахунку в задоволенні позову було відмовлено (а.с.100-102, т.1).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано відсутністю правових підстав задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів, що на момент звернення до банку з вимогою про виконання спірних платіжних доручень ним були дотримані вимоги законодавства, встановлені для нерезидентів; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст. 1074 ЦК України, Постанову Правління Національного банку України № 699 від 03.11.2014р.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта-К», м.Сімферополь, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом необґрунтовано було відмовлено в позові з тих підстав, що позивачем не вчинено необхідний дій по відкриттю рахунку в Україні підприємством позивача, як нерезидентом, оскільки Постанова НБУ від 03.11.2014р. № 699, на думку скаржника, не містить вимоги щодо відкриття юридичною особою суб`єктом Криму поточного рахунку, як нерезиденту, а ст.6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» надає право банкам України відкривати рахунки лише визначеному колу нерезидентів України до яких позивач не відноситься; крім цього, господарський суд не звернув уваги на відповідне роз`яснення Національного банку України надане позивачу в листі № 40-02014/52778 від 28.07.2015р.;

- з огляду на вищевикладене, є безпідставним посилання господарського суду на недотримання позивачем п.2 Інструкції «Про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах»;

- також господарський суд не звернув уваги на те, що відповідачем систематично не виконувались вимоги господарського суду щодо надання інформації по залишку коштів на рахунку позивача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення матеріалам, обставинам справи, вимогам закону, зазначаючи, що відповідно до вимог законодавства, позивачем не набуто статусу резидента відповідно д Постанови Правління НБУ від 03.11.2014р. № 699; крім того, відповідач зазначає, що позивачем згідно зі ст.33 ГПК України не доведено належними доказами наявність коштів на власних рахунках на суми пред`явлених платіжних документів, адже платіжні вимоги надані згідно з випискою по рахунку станом на березень 2014 року, а не на день звернення з позовною заявою та не на день звернення з платіжними дорученнями, що надані до позову; щодо неможливості надати відповідачем вказані докази, то останній зазначав про ускладнення, в зв`язку з фактичною конфіскацією окупаційною владою Криму частини майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», отже, відповідач не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки, фактично до всіх первинних документів Кримської філії ПАТ КБ «Приватбанк»; щодо неможливості надати відповідь позивачу з приводу невиконання платіжних доручень, то позивач зазначає, що Українське державне підприємство поштового зв`язку з 27.03.2014р. не здійснює обслуговування Кримського півострову, а тому банк не мав можливості відповісти на звернення позивача.

17.05.2016р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, яке задоволено колегією суддів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2013р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафта-К» м.Сімферополь («клієнт» за договором, позивач по справі, скаржник) була підписана заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, заява на відкриття рахунку публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» м.Дніпропетровськ (банк за договором, відповідач по справі) (а.с.22-23, т.1)). До матеріалів справи долучено зазначені Умови.

Згідно цієї заяви «клієнт» (позивач), підписавши її, надав свою згоду з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку www.pb.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування; крім того, своїм підписом, «клієнт» (відповідач) приєднувався і зобов`язався виконувати умови, викладені в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах «Приватбанку» договору банківського обслуговування в цілому.

За заявою позивача йому були відкриті рахунки: № 11954 в гривні України, № 4457 в доларах США та № 7710 в євро (а.с.23, т.1).

Як зазначив позивач в позовній заяві, 28.05.2014 року відповідач на офіційному сайті сповістив клієнтів Криму про те, що ним внесені зміни до порядку обліку коштів на поточних рахунках клієнтів Кримського РУ і Севастопольської філії; кошти тимчасово перенесені на балансовий рахунок 2903 (кошти клієнтів банку за недіючими рахунками).

03.11.2014р. Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 699, відповідно до п.6 якої банки України було зобов`язано вжити заходів до закриття поточних рахунків юридичних осіб суб`єктів Криму. Оскільки вказана постанова НБУ не роз`яснила порядок закриття таких рахунків, 30.04.2015р. позивач звернувся до Національного банку України з проханням надати таке роз`яснення.

28.07.2015р. листом № 40-02014/52778 Національний банк України повідомив позивача, що згідно вищевказаної постанови Правління НБУ № 699 особи, місцезнаходження яких на території ВЕЗ «Крим» прирівняні до нерезидентів (за інвестиційними операціями до іноземного інвестора), але згідно ст.6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки України мають право відкривати рахунки лише визначеному колу нерезидентів України, а саме юридичним особам інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам; крім того, главою 16 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах міститься перелік документів, які необхідно подати банку для відкриття інвестиційного рахунку, але зазначений перелік не містить документів, які можуть бути подані юридичною особою суб`єктом Криму для відкриття йому рахунку як іноземному інвестору.

Щодо закриття поточного рахунку юридичної особи суб`єкта Криму, який був раніше відкритий такій особі, як резиденту у банку України, то відповідно до п.6 Постанови № 699 банки України зобов`язані зупинити за відкритими до 27.09.2014р. поточними рахунками таких юридичних осіб здійснення операцій, крім, завершальних операцій з перерахування коштів на рахунок цієї юридичної особи, відкритий за межами України; банк під час закриття рахунку такої юридичної особи має керуватись нормами ст..1075 ЦК України та п.п.20.1, 20.6 глави 20 Інструкції № 492 (а.с.30, т.1).

Як зазначає позивач у позовній заяві, залишок грошових коштів на його розрахунковому рахунку становив 203 846,66 доларів США, що також підтверджує рішенням господарського суду від 09.02.2015р. по справі № 904/7201/14 та постановою суду апеляційної інстанції по цій же справі від 22.04.2015р. (а.с.78-87). В якості доказів залишку грошових коштів на рахунку до матеріалів цієї справи надано виписки по рахунку позивача станом на 05.03.2014р. та 07.03.2014р. із залишком коштів на рахунку в сумах 102 296,66 доларів США та 40920,00 доларів США (відповідно (а.с.28-29, т.1)).

Станом на 07.03.2014 р. вихідний залишок за рахунком позивача № 4457 складав 40 920 доларів США, що підтверджується випискою руху коштів по цьому рахунку (а.с.29, т.1).

21.09.2015р. позивач направив на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» лист № 66 з доданими заявою про закриття поточного рахунку юридичної особи та двох платіжних доручень на перерахування 176 000 доларів США з розрахункового рахунку позивача № 4457, відкритого у Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» на розрахунковий рахунок позивача № 9323/840, відкритий в АТ «Укрексімбанк» (м.Київ) та 27600 доларів США на розрахунковий рахунок позивача № 17840, відкритий в ПАТ «Марфінбанк» (м.Одеса), що підтверджується поштовим чеком від 21.09.2015р. (а.с.18, 24-27). Зазначену заяву позивача було отримано відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення від 01.10.2015р. (а.с.19, т.1).

Невиконання зазначених платіжних доручень позивача, ненадання відповіді на зазначений лист позивача і стало підставою звернення останнього з позовом до господарського суду Дніпропетровської області (а.с.3-5, т.1).

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Аналізуючи правовідносини сторін, колегія суддів приходить до висновку, що укладений між сторонами договір є договором банківського рахунку, регламентований главою 72 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами; банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з частиною 3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ст. 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження; грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків:

1) обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду

2) або в інших випадках, встановлених законом,

3) а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до положень Закону України від 15.04.2014р. №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з пунктом 5 Постанови Правління Національного банку України від 06.05.2014р. № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» банки, в тому числі, ПАТ КБ «Приватбанк», зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та зобов'язано банки протягом місяця з дня набрання чинності цієї постанови забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

03.11.2014р. було прийнято Постанову Правління Національного банку України № 699 «Про застосування окремих норм валютного законодавства під час режиму тимчасової окупації на території вільної економічної зони «Крим» (далі Постанова НБУ № 699 від 03.11.2014р.), відповідно до п.1 якої визначено, що для цілей застосування нормативно-правових актів Національного банку України особа, місцезнаходження якої (зареєстрована/постійно проживає) на території вільної економічної зони «Крим» (далі - суб'єкт Криму), прирівнюється до нерезидента (за інвестиційними операціями - до іноземного інвестора); договори, укладені суб'єктами Криму із суб'єктами з місцезнаходженням (зареєстровані/постійно проживають) на іншій території України (далі - материкова територія України), є документами, що використовуються замість зовнішньоекономічних договорів (контрактів) під час застосування нормативно-правових актів Національного банку України.

Оскільки відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.01.2016р. місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «Нафта-К» є: 95053, ОСОБА_1 Республіка Крим, місто Сімферополь, Київський район, вулиця Київська, будинок 31 (а.с.10-11, т.1), то на правовідносини між позивачем та відповідачем щодо виконання платіжних доручень від 21.09.2015р. розповсюджуються норми Постанови Правління Національного банку України № 699 від 03.11.2014р. «Про застосування окремих норм валютного законодавства під час режиму тимчасової окупації на території вільної економічної зони «Крим».

Пунктом 2 Постанови НБУ №699 від 03.11.2014р. встановлено, що перекази (платежі) з материкової території України на територію вільної економічної зони «Крим» (далі - ВЕЗ «Крим») або з території ВЕЗ «Крим» на материкову територію України здійснюються в порядку, передбаченому нормативно-правовими актами Національного банку України для операцій з переказу коштів за межі України/в Україну.

Пунктом 6 вищевказаної Постанови НБУ №699 від 03.11.2014р. встановлено, що банки України було зобов`язано зупинити за відкритими до набрання чинності Законом поточними рахунками юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, самозайнятих фізичних осіб-суб'єктів Криму (далі - юридичні особи-суб'єкти Криму) здійснення операцій, крім: зарахування коштів з вкладного (депозитного) рахунку, а також нарахованих відсотків за вкладом (депозитом); зарахування придбаної іноземної валюти; зарахування коштів у рамках виконавчого провадження; примусового стягнення та арешту коштів у порядку, визначеному нормативно-правовими актами Національного банку України з питань безготівкових розрахунків; завершальних операцій з перерахування коштів на рахунок цієї юридичної особи, відкритий за межами України. Також банки зобов`язані вжити заходів щодо закриття поточних рахунків юридичних осіб-суб'єктів Криму.

Крім того, зазначеним пунктом постанови НБУ № 699 від 03.11.2014р. зазначено, що банк закриває вкладний (депозитний) рахунок юридичної особи суб`єкта Криму, відкритий до набрання чинності Законом, зі спливом установленого договором строку, а кошти перераховуються банком на визначений юридичною особою поточний рахунок, відкритий у банках України або за її межами.

З матеріалів справи не вбачається, а позивачем не надано доказів про те, що ним в встановленому законом порядку було набуто статус резидента після 27.09.2014р., тоді як з наданих до справи доказів місцезнаходженням позивача є територія Автономної Республіки Крим.

Також з долучених до матеріалів справи Умов, заяви про приєднання вбачається, що відкриті в банку позивачем рахунки не є депозитними, такі три рахунки є поточними (а.с.23, т.1).

Зміна статусу резидентності особи вимагає закриття нею поточних рахунків в національній та іноземних валютах, які були раніше відкриті їй як резиденту, відкриття нею нових рахунків як нерезиденту в порядку, передбаченому Законом України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» та Інструкцією «Про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженою постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003р.

Аналізуючи зазначений нормативний акт, колегія суддів зазначає, що для закриття поточного рахунку юридичної особи суб`єкту Криму така юридична особа повинна була надати платіжні доручення про перерахування грошових коштів на свій рахунок за межами України або для закриття депозитного рахунку, в разі спливу його строку, на будь-який рахунок в України або за її межами.

Оскільки позивачем не було надано до справи доказів того, що він набув статусу резидентності або звернувся до банку з вимогою про перерахування грошових коштів (виконання платіжних доручень) на власний рахунок за межами України, або, що спірні рахунки є депозитними, то господарським судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, не приймаються доводи позивача про дотримання вимог законодавства при наданні платіжних доручень відповідачу для виконання.

Також за цих обставин не приймаються доводи позивача про ненадання доказів відповідачем, зокрема, банківських виписок по рахунку, в силу вимог ст.ст.33, 34 ГПК України.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду від 29.03.2016р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ч. 3, 4 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта-К» м.Сімферополь залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 року у справі № 904/179/16 - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.06.2016р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя Г.К. Дмитренко

Суддя С.Г. Антонік