РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016Справа №910/8058/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТД ПАРАДОКС-ТЕКНОЛОДЖІ»

До відповідача приватного підприємства «Вітос принт»

Про стягнення 19175,00 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Мовчанюк Т.В. (за дов.), Ільчук Л.В. (за дов.)

від відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ЛТД ПАРАДОКС-ТЕКНОЛОДЖИ» до приватного підприємства «Вітос принт» 19175,00 грн., з яких: 13000,00 грн. боргу, 454,00 грн. 3% річних, 5721,00 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не надані послуги за договором про надання інформаційно-технічних послуг від 17.06.2013.

Суд своєю ухвалою від 04.05.2016 порушив провадження у справі № 910/8058/16, розгляд останньої призначив на 30.05.2016.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

17.06.2013 товариство з обмеженою відповідальністю «ЛТД ПАРАДОКС-ТЕКНОЛОДЖІ» (замовник) та приватне підприємство «Вітос принт» (виконавець) уклали договір про надання інформаційно-технічних послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується на свій ризик, своїми силами та засобами надати інформаційно-технічні послуги замовнику, за замовник - своєчасно прийняти їх та оплатити.

За п. 3.1, п. 3.2 Договору замовник виплачує виконавцю 59000,00 грн. попередньої оплати.

Платіжним дорученням від 19.06.2013 позивач перерахував на рахунок відповідача 59000,00 грн..

Відповідач послуги не надав, повернувши тільки 46000,00 грн..

Станом на день розгляду справи відповідач не повернув позивачеві 13000,00 грн..

Згідно з приписами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дані положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Отже, вимоги позивача до відповідача про стягнення 13000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 5721,00 грн. інфляційних та 454,00 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 5721,00 грн. інфляційних та 454,00 грн. трьох процентів річних задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 13000,00 грн.. В іншій частині позову судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства «Вітос принт» (вул. І. Клименка, 4, кв.18, м. Київ, 03037, код 19137061) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТД ПАРАДОКС-ТЕКНОЛОДЖІ» (вул. Кіквідзе, 13 літ. «В», офіс 79, м. Київ, 01103, код 38488356) 13000,00 грн. боргу, 934,24 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підписано 16.06.2016.

Суддя С. А. Ковтун