У Х В А Л А

15.06.2016 Справа № 910/15071/15
За скаргою Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство"

на дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві

у справі за позовом Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ"
прозобов'язання вчинити дії
Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача (скаржника, стягувача) не з'явились від відповідача (боржника) не з'явились від Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос-Енергія" про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.08.2015 у справі № 910/15071/15 позов задоволено повністю, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотос-Енерегія" передати Комунальному підприємству "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" 1470 л бензину марки А-95, загальна вартість якого становить 25857 грн. 30 коп. в обмін на 147 бланків-дозволів (талонів) на бензин марки А-95 номіналом 10 л (індивідуальні номери штрих-коди: 015169 - 015184, 015153- 015168, 015137 - 015152, 36, 015185 - 015200, 011233- 011248, 011249 - 011264, 73, 011201 - 011208, 011211- 011212, 011223 - 011232, 84, 021597 - 021600) та 2530 літрів бензину марки А-92, загальна вартість якого становить 43743 грн. 70 коп, в обмін на 253 бланків-дозволів (талонів) на бензин марки А-92 номіналом 10 л, (індивідуальні номери штрих-коди: 007521 - 007536, 007505 - 007520, 007489 - 007504, 007473 - 007488, 007569 - 07584, 007553 - 007568, 007921 - 007936, 007937 - 007952, 007985 - 008000, 007953 - 007968, 007969 - 007984, 007889 - 007904, 007537 - 007552, 007457 - 0007464, 007585 - 007596, 007910, 10081 -10096, 10037 - 10044) на АЗС у м. Одесі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос-Енергія" на користь Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827 грн. 00 коп.

21.08.2015 на виконання вказаного рішення було видано відповідні накази.

30.05.2016 до господарського суду надійшла скарга Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" (далі - скаржник, стягувач) на дії державної виконавчої служби, відповідно до якої скаржник просить визнати протиправною (недійсною) постанову про повернення виконавчого документу від 31.03.2016 ВП № 49850829 головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в .м. Києві Руденко Н.В. та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження з виконання наказу по стягненню судового збору у розмірі 1827,00 грн. у справі № 910/15071/15.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2016 розгляд скарги Комунального підприємства "Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" призначено на 15.06.2016.

У судове засідання, призначене на 15.06.2016, представники сторін та органу державної виконавчої служби не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляли, хоча про час і місце судових засідань були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 3 п. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

31.03.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП № 49850829 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

17.05.2016 за вих. № 53 Комунальне підприємство "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" отримало листа Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України вих. № 453/22 від 31.03.2016 з доданою постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві. В матеріалах справи наявна копія конверту ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з якого вбачається, що відправлення на адресу стягувача було здійснено 13.05.2016.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається з матеріалів справи скарга надіслана до господарського суду 25.05.2016 та отримана судом 30.05.2016.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що скаржником не пропущено строк для звернення з даною скаргою до суду.

Статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що копія постанови про повернення виконавчого документа у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Проте, всупереч даної норми постанова ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 31.03.2016 про повернення виконавчого документа була надіслана на адресу стягувача через півтора місяця після її винесення, що свідчить про грубе порушення вказаної норми.

З оскаржуваної постанови вбачається, що державним виконавцем під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/15071/15 від 21.08.2015 було встановлено, що виявити майно боржника, на яке можливо звернути стягнення у відповідності до Закону, не виявилось можливим. Згідно інформації отриманої від Державної податкової служби України боржник має розрахункові рахунки, на які постановою державного виконавця накладено арешти. Згідно повідомлень банків та згідно платіжних вимог, які направлені до банківських установ, грошові кошти відсутні.

В порядку ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також внесено відомості про арешт до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців філію боржника та відокремлених підрозділів не виявлено, інформація про зміну місця реєстрації відсутня. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України інформація про зареєстровані авто відсутня. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо зареєстрованого майна боржника відсутні. Згідно оновленої інформації з ДПС України нові рахунки в банківських установах боржником не відкривались.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" наказ Господарського суду м. Києва № 910/15071/15 від 21.08.2015 було повернуто стягувачу.

Частина 2 п. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Отже, враховуючи положення Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у разі виявлення відсутності у боржника грошових коштів має здійснити заходи по виявленню належного боржникові майна та звернути стягнення на це майно.

Проте, належних доказів того, що під час виконання рішення у даній справі, державним виконавцем не було виявлено та розшукано рахунків та майна, на яке можливо звернути стягнення з метою виконання рішення суду у даній справі не подано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що винесена постанова Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови від 31.03.2016 ВП № 49850829 про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягає визнанню недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що скарга Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" задовольнити.

2. Визнати недійсною постанову Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 31.03.2016 ВП № 49850829 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві відновити виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/15071/15 від 21.08.2015.

Суддя Л.Г. Пукшин