ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа № 907/743/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Владимиренко С.В. - доповідач,
суддів:Акулової Н.В.,
Дунаєвської Н.Г.,
розглянув касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016р.
та рішеннягосподарського суду Закарпатської області від 23.11.2015р.
у справі№907/743/15 господарського суду Закарпатської області
за позовомПублічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"
до відповідачів:1. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 2. Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"
простягнення 80094,72грн.

за участю представників

позивача - не з'явились;

відповідачів - 1. ОСОБА_5, дов. від 09.07.2014р.;

2. не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 80094,72 грн., з яких: 39000 грн. - заборгованість по кредиту, 21317,95 грн. - борг по процентах за користування кредитом, 15564,77 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання, 4212 грн. - борг по комісії за користування кредитом.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 23.11.2015р. у справі №907/743/15 (суддя Журавчак Л.С.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016р. (колегією суддів у складі головуючого судді Зварич О.В., суддів: Хабіб М.І., Юрченко Я.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" суму 69529,95 грн., в т. ч. 39000 грн. заборгованості по кредиту, 21317,95 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 5000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, 4212 грн. боргу по комісії за користування кредитом, а також суму 1827 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016р. та рішення господарського суду Закарпатської області від 23.11.2015р. скасувати та відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши представника відповідача-1, суддю-доповідача, перевіривши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.09.2013р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, яка згодом змінила прізвище на Данова (надалі в тексті постанови - ФОП ОСОБА_4.), звернулася до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (надалі в тексті постанови - ПАТ КБ "Приватбанк") з заявою про відкриття поточного рахунку та картки із зразком підпису у ПАТ КБ "Приватбанк", за якою ФОП ОСОБА_4 приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк", Тарифів Банку, що розмішені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua, які разом із заявою та карткою зі зразком підпису складають договір банківського обслуговування б/н від 10.09.2013р., та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Згідно заяви від 10.09.2013р. ФОП ОСОБА_4 відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 та карткові рахунки НОМЕР_2, НОМЕР_3.

При цьому, судами встановлено, що ФОП ОСОБА_4 було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п.3.2.1.1.16 Умов та правил надання банківських послуг при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк /інтернет клієнт- банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно п. 3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Відповідно до п.3.2.1.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Згідно п.3.2.1.1.8 Умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперової або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі").

Відповідно до п. 3.2.1.1.6 Умов ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Як встановлено судами, у розділі 3.2.1.4 Умов унормововано порядок розрахунків. Згідно п. 3.2.1.4.1. Умов передбачено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Відповідно до підпункту 3.2.1.4.1.1 пункту 3.2.1.4.1.Умов розрахунок процентів за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1 -го до 20 -го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулення"), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Підпунктом 3.2.1.4.1.2 пункту 3.2.1.4.1. Умов визначено, у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду , в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 (тридцять шість) % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

Судами попередніх інстанцій досліджено, що відповідно до підпункту 3.2.1.4.1.3 пункту 3.2.1.4.1. Умов у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів* з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го* дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56 (п'ятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання Банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної, заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (підпункт 3.2.1.4.1.4 пункту 3.2.1.4.1.Умов).

Крім того, відповідно до п. 3.2.1.4.4 Умов клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

Банк на свій розсуд має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого умовами, змінити умови кредитування - зажадати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення (п.п.а)п.3.2.1.2.3.4.).

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов встановлена відповідальність, а саме при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених умовами п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Погашення кредиту, сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту. Погашення винагороди, неустойки здійснюються в гривні (п.3.2.1.4.8 Умов).

Згідно п. 3.2.1.4.9 Умов розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

У відповідності до п. 3.2.1.4.10 Умов зобов'язання, при реалізації банком права на стягнення неустойки, виконуються в такій послідовності: кошти отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів / осіб, для погашення заборгованості, насамперед направляються для відшкодування витрат/ збитків банку згідно з п. п. 3.2.1.2.2.16, 3.2.1.2.3.15, далі для погашення неустойки згідно розділу 5 цього розділу "Умов та правил надання банківських послуг", далі - простроченого винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості виконується не пізніше дати, зазначеної в п.3.2.1.1.8. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно з розділом "Відповідальність Сторін" цим Умов сторони погодили дії банку з розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, відповідно до черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті Умов. При цьому, сторони погодили, що додаткові вимоги до позичальника, з реалізації банком свого права щодо стягнення неустойки, не потрібні.

Як встановлено судами з посиланням на довідку про розміри встановлених кредитних лімітів №08.7.0.0.0/16 від 03.07.2015р. та виписку з банку по рахунку НОМЕР_1 позивач взяті на себе зобов'язання виконав, встановивши ФОП ОСОБА_4 кредитний ліміт.

Натомість, підставою для виникнення спору у даній справі слугувало неналежне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов'язань, неповернення отриманих коштів, внаслідок чого станом на 15.04.2015р. виникла заборгованість в розмірі 80094,72 грн., з яких: 39000 грн. - заборгованість за кредитом, 21317,95 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 15564,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 4212 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Згідно з приписами ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

За змістом ст.526 Цивільного кодексу Україні та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Цими ж статтями передбачено також, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами статті 633 Цивільного кодексу України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку щодо правової природи договору, укладеного між сторонами даного спору, а саме, що він є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору згідно ч.2 ст.628 Цивільного кодексу України.

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судами попередніх інстанцій на підставі оцінки наявних у матеріалах справи доказів у відповідності до вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач-1 в порушення взятих на себе зобов'язань, з урахуванням Умов та Правил надання банківських послуг, здійснив прострочення повернення кредитних коштів і сплати процентів та комісії за користування кредитом, у зв'язку з чим, у нього виникла заборгованість за кредитом у сумі 39000 грн., 21317,95 грн. - борг по процентах за користування кредитом та 4212 грн. - борг по комісії за користування кредитом.

Враховуючи викладене і зважаючи на встановлення судами попередніх інстанцій порушення відповідачем-1 зобов'язання за договором в частині повернення кредитних коштів і сплати процентів та комісії за користування кредитом, що не спростоване належним чином відповідачем-1, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком судів про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 39000 грн. заборгованості за кредитом, 21317,95 грн. - боргу по процентах за користування кредитом та 4212 грн. - боргу по комісії за користування кредитом.

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що посилання заявника касаційної скарги в обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з неї заявленої позивачем основної заборгованості, процентів та комісії, на постанову Верховного суду України №6-16цс15 від 11.03.2015р. є непереконливим, оскільки правова позиція викладена у ній стосується встановлення більш тривалого строку позовної давності за домовленістю сторін при відсутності укладеного у письмовій формі договору про таке збільшення. Тоді як позов в частині стягнення основної заборгованості, процентів та комісії у даній справі заявлено позивачем у липні 2015 року в межах загального строку позовної давності визначеного статтею 257 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, передчасним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій стосовно правомірності та обґрунтованості нарахування ПАТ КБ "Приватбанк" ФОП ОСОБА_4 15564,77 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання останньої, з посиланням на п. п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 Умов, якими збільшено період нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань протягом 3-х років з дня коли відповідне зобов'язання мало бути виконане клієнтом та п.3.2.1.5.7 Умов про збільшення строку позовної давності до 5-ти років щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Оскільки, погодившись з обґрунтованістю заявленої до стягнення позивачем пені без надання належної правової оцінки здійсненого ним розрахунку, зі з'ясуванням дати початку такого розрахунку та дати звернення до суду з позовом у даній справі, судами не з'ясовано наявності укладеного у письмовій формі згідно з ч.1 ст.259 та ст.207 Цивільного кодексу України договору про збільшення строку позовної давності для стягнення пені, визначеного у ст.258 Цивільного кодексу України.

Про необхідність з'ясування зазначеного свідчить і правова позиція, викладена у постанові Верховного суду України №6-16цс15 від 11.03.2015р. Тоді як згідно положень ст.11128 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у його постанові, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, визнавши правомірність нарахування ПАТ КБ "Приватбанк" 15564,77 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, суди попередніх інстанцій не в повній мірі з'ясували обставини справи, не дотримавшись вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Метою касаційного перегляду справи є перевірка застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. З урахуванням вищезазначеного, а також зважаючи на те, що згідно ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази, оскаржувані постанова та рішення підлягають скасуванню в частині заявлених та частково задоволених позовних вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_4 пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, а справа - передачі в цій частині на новий розгляд до господарського суду Закарпатської області в іншому складі суду. Під час нового розгляду справи в цій частині, господарському суду слід прийняти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Згідно з ч.1 ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016р. та рішення господарського суду Закарпатської області від 23.11.2015р. у справі №907/743/15 в частині заявлених та частково задоволених позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 пені за несвоєчасне виконання зобов'язання скасувати. В цій частині справу №907/743/15 передати на новий розгляд до господарського суду Закарпатської області в іншому складі суду.

В решті постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016р. у справі №907/743/15 залишити без змін.

Головуючий суддя С.В.Владимиренко

Судді Н.В. Акулова

Н.Г.Дунаєвська