ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Справа № 914/2005/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області
на рішення від та на постанову відГосподарського суду Львівської області 19.08.2015 Львівського апеляційного господарського суду 21.01.2016
у справі Господарського суду№ 914/2005/15 Львівської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України"
доУправління Державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області
простягнення помилкового банківського переказу та пені
у судовому засіданні взяли участь представники:
- позивача Лащук А.С.;
- відповідача - третьої особи повідомлений, але не з'явився; повідомлений, але не з'явився;
ВСТАНОВИВ:

17.06.2015 Публічне акціонерне товариство "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області про стягнення помилкового банківського переказу у розмірі 32 870, 42 грн. та пені у розмірі 788, 89 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.08.2015 у справі № 914/2005/15 (суддя Кітаєва С.Б.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 (колегія суддів у складі: Давид Л.Л. - головуючий суддя, судді Кордюк Г.Т., Юрченко Я.О.), стягнуто з Управління Державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області на користь Публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" помилковий банківський переказ в розмірі 32 870, 42 грн. та пеню у розмірі 788, 89 грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.08.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 у справі № 914/2005/15, та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Публічне акціонерне товариство "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" надало відзив на касаційну скаргу, в якому з нею не погоджується та просить касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 19.08.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 у справі № 914/2005/15 залишити без змін.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх судових інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення з Управління Державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області помилкового банківського переказу та пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2015 АТ "Ощадбанк" в особі ТВБВ № 10013/0226 філії - Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк", виконало інкасове доручення ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області № 25-23 від 17.02.2015, на суму 32 870,42 грн. та списало з рахунку (№ 4499) Кам'янка-Бузьке МКП Управління житлово-комунального господарства як стягнення податкового боргу з податку на додану вартість згідно із постановою ЛОАС від 24.04.2014 у справі № 813/2443/14. Зазначені кошти перераховані на рахунок: № 0227, одержувач: Управління державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області, банк-одержувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, код МФО: 825014. Позивач вважає, що кошти в сумі 32870,42 грн. списані банком помилково, оскільки рахунок, з якого здійснено перерахування коштів, арештовано відповідно до постанови виконавчої служби, а не згідно із постановою ЛОАС від 24.04.2014 у справі № 813/2443/14 на виконання якої виставлено інкасове доручення, а тому зазначене інкасове доручення, в силу вимог п. 10.9 Інструкції, підлягало поверненню без виконання.

Задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки спірні відносини між сторонами носять характер переказу коштів, а не сплати податків чи обов'язкових платежів, до даного спору підлягають застосуванню норми Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті; позивач звертався до відповідача з повідомленням про здійснення помилкового переказу, однак відповідач не повернув банку помилковий банківський переказ в сумі 32 870,42 грн., у встановлений п. 32.3.1 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" строк; відтак керуючись ст. 35 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банком правомірно нарахована пеня у розмірі 788, 89 грн.

Як у запереченнях на позовну заяву (а. с. 40-44), так і в апеляційній скарзі (а. с. 139-142) відповідач звертав увагу судів попередніх інстанцій на те, що за спірним інкасовим дорученням (розпорядження) № 25-23 від 17.02.2015 стягувачем є ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області та за ним перераховано податковий борг з податку на додану вартість, контроль за справлянням якого покладено на органи Державної фіскальної служби, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач не є неналежним отримувачем в розумінні Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", оскільки відповідач не уповноважений на розпорядження коштами державного бюджету. Крім того, відповідач зазначав, що спірна сума може бути повернута виключно відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який визначає процедуру їх повернення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013. До того ж, позивач звертався до Головного управління ДФС у Львівській області з вимогою повернути помилково сплачені кошти, і йому було відмовлено у зв'язку із наявністю у особи, з рахунку якої було перераховано спірну суму, податкового боргу по платежам до бюджету (а. с. 95-96).

Згідно із частиною 2 пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" помилковий переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача.

Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (пункт 1.23 вказаного Закону).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із інкасового доручення (розпорядження) № 25-23 від 17.02.2015 у призначенні платежу зазначено - стягнення податкового боргу з податку на додану вартість згідно із постановою ЛОАС від 24.04.2014 у справі № 813/2443/14, отримувач УДКСУ у Кам'янка-Бузькому районі, стягувач ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області.

Крім того, відповідно до меморіального ордеру № 91680994 від 04.03.2015 у призначенні платежу зазначено -"поверн. Сума неправомірно списана з арешт. рах. зг. ПД № 25-23 від 23.02.2015; 141; стягнен. под. борг. з ПДВ зг. пост. ЛОАС від 24.04.14 у справі № 813/2443/14".

Враховуючи наведене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача помилкового банківського переказу на підставі Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Водночас, колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитись із висновком судів попередніх інстанцій про те, що до спірних правовідносин не застосовується Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів з огляду на таке.

Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182, затверджено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який визначає процедуру їх повернення.

Відповідно до п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Згідно із Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України № 460/2011 від 13.04.2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Положенням про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1280 від 12.10.2011, передбачено, що Управління (відділення) Казначейства відповідно до покладених на них завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, здійснюють повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно із Класифікацією доходів бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 11 від 14.01.2011 та постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 16.02.2011 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" контроль за справлянням податку на додану вартість покладено на Державну фіскальну службу України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 16.02.2011 органам, що контролюють справляння надходжень бюджету забезпечити відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Отже, оскільки спірні кошти перераховані як податковий борг з ПДВ, відповідно їх повернення як помилково перерахованих до державного бюджету відбувається згідно із Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013.

Крім того, суди попередніх інстанцій зазначивши, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 та Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів виконуються виключно органами Казначейства не врахували, що дані нормативні акти визначають механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі виконавчих документів, в той час як у даній справі не стоїть питання про виконання/невиконання органами Казначейства виконавчих документів, а існує спір про наявність/відсутність підстав для стягнення з Управління Державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області помилкового банківського переказу.

Таким чином, у розгляді позову суди попередніх інстанцій припустилися неправильного застосування приписів частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до частини першої статті 11110 ГПК України є підставою для скасування судових рішень у справи.

Касаційна ж інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене справа має бути передана на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області задовольнити частково.

Скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.08.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 у справі № 914/2005/15.

Справу № 914/2005/15 передати на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ