РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа № 903/96/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Савченко Г.І.

суддя Демидюк О.О. ,

суддя Демянчук Ю.Г.

при секретарі судового засідання Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (дов. від 10.05.2016 р.)

відповідача - ОСОБА_2 (дов. від 20.01.2016 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" на рішення господарського суду Волинської області від 17.05.2016 р.

у справі № 903/96/16 (суддя Якушева І.О.)

за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон"

до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології"

про розірвання договору фінансового лізингу №000117 від 24.10.2013р., вилучення предмета лізингу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" звернулося до господарського суду Волинської області з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології", у якому просить розірвати договір фінансового лізингу № 000117 від 24 жовтня 2013 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології"; вилучити у товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" предмет лізингу - трактор: МТЗ-82.1.26 (номер кузова: 015182, номер двигуна: 812885, державний реєстраційний номер: 60374 АА, 2013 року випуску) і документи та приналежності: свідоцтво про реєстрацію машини серії ЕА № 068767 від 22.11.2013 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (у кількості 2-ох штук), комплект ключів, сервісну книжку, паспорт на трактор, та передати товариству з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон".

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив умови договору фінансового лізингу №000117 від 24.10.2013р. та додатків до нього щодо сплати щомісячних платежів.

Рішенням господарського суду Волинської області від 27.04.2016 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" про розірвання договору фінансового лізингу №000117 від 24.10.2013р., вилучення предмета лізингу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не повною мірою зясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального права, зокрема приписи ст.ст. 610, 611, 651 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у ній. Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечила, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (лізингодавець) і ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №000117 /а.с. 12-17/.

Згідно з п. 1.1, 1.3. договору лізингодавець зобовязався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а лізингоодержувач зобовязався прийняти предмет лізингу та сплачувати предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. Замовлення предмету лізингу відбувається з моменту підписання лізингоодержувачем специфікації (додаток №3 до цього договору) та сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу.

Підписавши специфікацію (додаток №3 до договору від 24.10.2013 р. №0001176) сторони узгодили марку, модель, кількість та ціну предмету лізингу, відповідно до якої ціна лізингу становить 213000 грн. /а.с. 20/.

26.11.2013 р. сторони підписали акт приймання - передачі предмета лізингу /а.с. 24/.

Згідно з п.п. 4.2.3. договору лізингоодержувач зобов'язався у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 7.2. договору строк лізингу починається з дати передачі та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу та в останню дату платежу, зазначену в додатку № 2 до цього договору, якщо інше не передбачено умовами договору.

У пункті 8.1. сторони узгодили, що складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів, визначені в графіку лізингових платежів у додатках № 1 та № 2 до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 8.5 договору, всі поточні авансові та лізингові платежі сплачуються лізингоодержувачем рівними частинами з 1-го по 10-е число поточного місяця, що вказується в додатках № 1 та № 2.

Таким чином, додатком №1 (графік сплати першого лізингового платежу) та додатком №2 (графік сплати другого лізингового платежу) сторонами було узгоджено порядок сплати лізингових платежів /а.с. 18-19/.

10.12.2013 р. між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" було підписано додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №000116 від 24.10.2013 р. /а.с. 21/.

У додатковій угоді сторони змінили вартість предмета лізингу та встановили її в розмірі 152000 грн. Сторони також домовились, що додаток №2 до договору припиняє свою дію з моменту укладення цієї додаткової угоди. Замість нього починає діяти додаток №5 (графік сплати другого лізингового платежу), який підписується сторонами одночасно з підписанням цієї додаткової угоди та є невід'ємною частиною договору.

З матеріалів справи вбачається, що додаток №5 сторонами не підписано. Таким чином, розмір та строк сплати щомісячних платежів по другому лізинговому платежу сторонами узгоджено не було.

Рішенням господарського суду Волинської області від 24.11.2015р. у справі №903/1047/15, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р., позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" про стягнення 14669,17 грн. заборгованості, вилучення предмета лізингу задоволено частково. Стягнуто 14669,17 грн. заборгованості, 1218 грн. витрат, повязаних з оплатою судового збору, в решті позову відмовлено /а.с. 31-33/.

Вказаним рішенням встановлено, що в момент укладення додаткової угоди 10.12.2013р. відповідачем було повністю сплачено перший лізинговий платіж, переплата в сумі 32330 грн. повернута відповідачу. Відтак з врахуванням того, що між сторонами не було узгоджено щомісячних платежів по другому лізинговому платежу, за діючим законодавством такий обов'язок виник у відповідача з грудня 2013 року. За період з 26.12.2013р. по 26.10.2015 р. відповідачем здійснено 2 платежі: 17.04.2014р. в розмірі 5424,09 грн. та 27.06.2014р. в розмірі 9040,15 грн., які в сукупності склали сплату лише 11 щомісячних лізингових платежів, не було сплачено 12 щомісячних лізингових платежів по 1266,67 грн. за місяць, заборгованість за якими станом на 26.10.2015р. склала 14669,17 грн.

Як встановлено апеляційним господарським судом у постанові від 21.01.2016 р. у справі №903/1047/15, відповідач погодився з сумою щомісячних платежів в розмірі 1266,67 грн., зазначених позивачем.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звертаючись з позовною заявою про розірвання договору фінансового лізингу №000117 від 24.10.2013р., вилучення предмета лізингу, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязання про своєчасну та повну сплату лізингових платежів, наявність непогашеної заборгованості в розмірі 14669,17 грн., а як на правові підстави своїх вимог на ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України.

До винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції, відповідачем було перераховано позивачу 15887,17 грн., з них: 14669,17 грн. як оплату за трактор згідно з договором №000117 від 24.10.2013р., 1218 грн. судового збору, що підтверджується копією платіжного доручення №61 від 06.04.2016 р. /а.с. 109/.

Таким чином, станом на час розгляду справи №903/96/16 відсутня заборгованість зі сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу №000117 від 24.10.2013 р.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з врахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Згідно положень п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 вказаного Закону, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Статтею 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Оскільки, законом передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення, зокрема, про найм (оренду), то варто враховувати в частині здійснення платежів положення ч. 5 ст. 762 ЦК України, за умовами якої плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Підпунктами 3, 4 ч.1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Згідно із п. 12.4 договору лізингодавець має право достроково припинити дію договору фінансового лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у випадку якщо лізингоодержувач не сплатив або сплатив не повному обсязі лізинговий платіж у строк, встановлений додатком №2 до даного договору, і прострочення оплати становить більше 30 календарних днів, а також всі належні до оплати платежі (штрафні санкції, пеню та інші відшкодування відповідно до умов даного договору); лізингоодержувач використовує предмет лізингу не у відповідності до умов даного договору або його призначення; якщо лізингоодержувач не виконує умов гарантії на предмет лізингу, не підтримує предмет лізингу в технічно-справному стані (в т.ч. не проводить гарантійний та післягарантійний ремонт предмета лізингу в разі, якщо такий ремонт потрібен), що погіршує технічний стан предмета лізингу; лізингоодержувач надає лізингодавцю інформацію не в повному обсязі або надає недостовірну інформацію згідно вимогам даного договору; лізингоодержувач передав предмет лізингу в сублізинг, найм (оренду) без попереднього письмово дозволу Лізингодавця.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд посилався на відсутність у відповідача заборгованості перед позивачем, а також на той факт, що в пункті 12.4. договору міститься посилання на порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати лізингових платежів, визначених додатком №2, який сторонами припинено підписанням додаткової угоди № 1 від 10.12.2013 року, а новий графік за додатком №5 не підписано.

Колегія суддів із таким висновком місцевого господарського суду не погоджується, оскільки у п. 12.4 договору визначено порядок припинення договору в односторонньому порядку, за ініціативою лізингодавця.

Водночас, відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

За загальними нормами ч. 1 ст. 651 УК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 2 даної статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Факт порушення лізингоодержувачем умов договору фінансового лізингу встановлено рішенням господарського суду Волинської області від 24.11.2015р. у справі №903/1047/15, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 р.

Враховуючи тривалість несплати відповідачем лізингових платежів, а також той факт, що заборгованість зі сплати лізингових платежів була погашена лише після звернення лізингодавця до суду із позовною вимогою про розірвання договору та повернення предмету лізингу, колегія суддів дійшла висновку, що порушення лізингоодержувачем умов договору має істотний характер. При цьому колегія суддів також звертає увагу на той факт, що лізингоодержувач не вчиняв дій, спрямованих на врегулювання спірних правовідносин, відповіді на надіслані лізингодавцем претензії та вимоги не надавав.

Таким чином, позовна вимога про розірвання договору є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

В силу приписів п 4 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право, з поміж іншого, вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Як обумовлено п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобовязаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Враховуючи наведені вище положення законодавства, а також, зміст укладеного між сторонами Договору, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про повернення предмету лізингу є підставними та підлягають до задоволення.

Таким чином, доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом не повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. За таких обставин вбачаються підстави, визначені ст. 104 ГПК України, для скасування рішення місцевого господарського суду.

В силу приписів ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" на рішення господарського суду Волинської області від 17.05.2016 р. у справі № 903/96/16 задоволити.

Рішення господарського суду Волинської області від 17.05.2016 р. у справі №903/96/16 скасувати. Прийняти нове рішення. Позов задоволити.

Розірвати Договір фінансового лізингу №000117 від 24 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (01133, м. Київ, вул.Кутузова, 18/7, оф. 613; ) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" (43005, м.Луцьк, вул.Шопена, 22; ).

Вилучити у ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" (43005, м.Луцьк, вул.Шопена, 22; ) предмет лізингу - трактор МТЗ-82.1.26 (номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску) і документи та приналежності: свідоцтво про реєстрацію машини серія ЕА №068767 від 22.11.2013 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у кількості 2 шт., комплект ключів, сервісну книжку, паспорт на трактор та передати ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (01133, м. Київ, вул.Кутузова, 18/7, оф. 613; ).

2. Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" (43005, м.Луцьк, вул.Шопена, 22; ) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (01133, м. Київ, вул.Кутузова, 18/7, оф. 613; ) 3658,00 грн. витрат на судовий збір за подання позовної заяви.

3. Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології" (43005, м.Луцьк, вул.Шопена, 22; ) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (01133, м. Київ, вул.Кутузова, 18/7, оф. 613; ) 4023,81 грн. витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги.

4. Доручити господарському суду Волинської області видати наказ на виконання цієї постанови.

5. Матеріали справи №903/96/16 повернути до господарського суду Волинської області.

6. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Демянчук Ю.Г.