ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"15" червня 2016 р. Справа № 4/110

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера" (вх.№1662 П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.12.2010р. у справі № 4/110,

за заявою Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у м.Полтаві, м. Полтава,

до Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Кременчук,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.12.2010р. (суддя Паламарчук В.В.) затверджено звіт ліквідатора тат ліквідаційний баланс Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Припинено державну реєстрацію Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, 39600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Зобовязано державного реєстратора внести запис до Єдиного державного реєстру про припинення підприємницької діяльності Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_3, 39600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Визначено, що вимоги всіх кредиторів, не задоволені в звязку з відсутністю майна, вважати погашеними. Провадження у справі припинено.

Не погодившись ухвалою місцевого господарського суду від 21.12.2010р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Градосфера" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне дослідження обставин справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.12.2010р. у справі № 4/110.

Одночасно, матеріали апеляційної скарги містять клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду з посиланням на те, що скаржнику стало відомо про оскаржуване судове рішення вже спливу встановленого Законом строку на оскарження процесуального документу, а саме, 10.12.2015р.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та доданих до неї документів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 106 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на момент винесення оскаржуваної ухвали) апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, станом на момент винесення оскаржуваної ухвали) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Виходячи зі змісту положень процесуального закону, поважними можна вважати лише ті обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи процесуальних дій.

Отже, у кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що у 2007-2010 рр. на виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №9081936 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера" боргу на суму 89866,64 грн. за виконавчим наказом № 14/616 від 03.03.2007р.

Як зазначає апелянт, з листа Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції від 16.10.2015р. за № 57783 ТОВ "Градосфера" стало відомо, що 24.06.2010р. виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 закінчено на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, як стверджує апелянт, постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2010р. державним виконавцем не було надіслано стягувачу.

Окрім цього, 10.12.2015р. ТОВ "Градосфера" з листа арбітражного керуючого ОСОБА_2 від 07.12.2015р. № 01-14/253 стало відомо про затвердження звіту ліквідатора та припинення державної реєстрації приватного підприємця ОСОБА_1 на підставі оскаржуваної ухвали господарського суду Полтавської області від 21.12.2010р. у справі № 4/110, копію якої також не було отримано товариством.

Таким чином, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 21.12.2010р. у справі № 4/110, ТОВ "Градосфера" зазначає про наступні обставини:

- ненадання державною виконавчою службою України ТОВ "Градосфера" інформації про хід виконавчого провадження;

- ненадання арбітражним керуючим ОСОБА_2 ТОВ "Градосфера" інформації про початок, хід та закінчення процедури ліквідації приватного підприємця ОСОБА_1;

- ненадання господарським судом Полтавської області ТОВ "Градосфера" інформації про визнання Приватного підприємця ОСОБА_1 банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, а також інформації про затвердження звіту ліквідатора та припинення державної реєстрації Приватного підприємця ОСОБА_1

Проте, розглянувши наявні матеріали апеляційної скарги, господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ті, обставини, на які посилається апелянт при обґрунтуванні заявленого клопотання, не свідчать про позбавлення особи можливості скористатися наданим їй законом права на оскарження судового рішення з незалежних від неї причин, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11-1 Закону України "Про виконавче провадження" сторони та інші учасники виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

Проте, надані матеріали апеляційної скарги не містять доказів на підтвердження вчинення ТОВ "Градосфера" дій, спрямованих на ознайомлення з ходом проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 9081936 понад як пять років, а також наявності обєктивних, не залежних від стягувача обставин, які позбавити можливість встановити обставини закінчення виконавчого провадження у звязку з порушенням провадження у справі про банкрутство відносно боржника.

Зокрема, в постанові про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2010р. зазначено про направлення її копії сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ. При цьому, саме лише посилання апелянта на відсутність отримання копії вказаної постанови за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів не є свідченням про не направлення державним виконавцем вказаного документу стороні (стягувачу) в установленому Законом порядку.

Крім того, згідно з приписами статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами пункту 1-1 Розділу X Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, викладеного у новій редакції згідно з Законом України від 22.12.2011р. № 4212-VI, положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою місцевого господарського суду від 05.05.2009р. у справі № 4/110 визнано банкрутом Приватного підприємця ОСОБА_1 та відкрито ліквідаційну процедуру (т.2, а.с. 16).

Враховуючи вимоги перехідних положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції від 22.12.2011р., до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону України від 22.12.2011р. N 4212-VI (далі Закон про банкрутство).

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство сторонами у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майном.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2008р. в газеті "Урядовий курєр" вип.№ 226 було розміщено оголошення про порушення провадження у даній справі № 4/110 та необхідність заяви конкурсних кредиторів з вимогами до боржника, а також копії документів, що їх підтверджують, подати до господарського суду Полтавської області протягом тридцяти днів від дня публікації оголошення (т.1, а.с. 85).

Разом з тим, в установлений Законом строк ТОВ "Градосфера" до господарського суду Полтавської області з відповідною заявою не звернулось, що позбавило останнього можливості набути статусу сторони у справі про банкрутство, внесення його грошових вимог до реєстру вимог кредиторів, та, як наслідок, отримання права на надсилання на адресу товариства копій процесуальних документів, винесених в межах даної справи.

При цьому, оскаржувана ухвала господарського суду в електронному вигляді була розміщена на загальнодоступному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Враховуючи викладене, доводів в обґрунтування наявності об'єктивно непереборних, що не залежать від волевиявлення заявника, обставин, що перешкоджали ТОВ "Градосфера" подати апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.12.2010р. у справі № 4/110 в строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України, заявник не наводить.

Слід зазначити, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку.

Заявником не наведено жодних обставин, пов'язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій, а також не надано належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження протягом більш як 5 років з дня винесення оскаржуваної ухвали.

Отже, можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.12.2010р. залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала субєктивний характер, якою він вчасно не скористався, що у даному випадку свідчить про відсутність правових підстав для відновлення пропущеного скаржником процесуального строку подання апеляційної скарги.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 N 23436/03).

Таким чином, необхідною передумовою здійснення стороною права на апеляційне оскарження є обізнаність з рішенням суду, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення в апеляційному порядку, як того вимагає пункт 3 частини першої статті 94 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, апелянт мав обєктивну можливість відстежувати хід виконавчого провадження № 9081936 та взяти участь у справі про банкрутство №4/110, але протягом тривалого часу не скористався наданим йому процесуальним законом правом сторони у виконавчому провадженні, а також та оскарження ухвали в передбаченому процесуальним законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера" про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 21.12.2010р. у справі № 4/110 та повернення апеляційної скарги заявнику без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 91, п. 4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Повернути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.12.2010р. у справі №4/110 з доданими до неї документами заявнику.

Додаток: заявнику - матеріали апеляційної скарги разом з додатками, всього на 31 арк., у тому числі платіжне доручення про сплату судового збору від 02.06.2016р. № 1182 на 1 арк., та поштовий конверт.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Плахов О.В.