номер провадження справи 34/42/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016 Справа № 908/1117/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві Курочкіній О.О.

За участю представників: від прокуратури: Мошков Д.І., посвідчення № 035883 від 05.10.2015 р. (прокуратура Запорізької області); від позивача - не з'явився; від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/1117/15-г,

за позовом: Прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Мічмана Павлова, 10) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Леніна, 70);

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (87502, АДРЕСА_1);

про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою.

Сутність спору:

Прокурором Приморського району м. Маріуполя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Маріупольської міської ради заявлено вимоги до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення за договором оренди земельної ділянки № 1248 від 21.12.2012 р. заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 5447,22 грн. та пені в сумі 257,49 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1117/15-г, присвоєно номер провадження 34/42/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 23.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.03.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 15.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.04.2015р. провадження у справі № 908/1117/15-г зупинено до набрання постановою Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/18330/14 від 09.02.2015 р. законної сили.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.05.2016 р. поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.05.2016 р о 16-00.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.05.2016 р. на підставі ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладений на 13.06.2016 р.

06.06.2016 р. до канцелярії господарського суду Запорізької області від Маріупольської місцевої прокуратури № 1 надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких, прокуратура підтримує позовні вимоги у повному обсязі та зазначає, що з 15.12.2015 р. роботу прокуратури Приморського району м Маріуполя припинено, а правонаступником прокуратури Приморського району м. Маріуполя виступає Маріупольська місцева прокуратура № 1, в зв'язку з чим керівником Маріупольської місцевої прокуратури № 1 заявлено клопотання на підставі ст. 25 ГПК України про здійснення процесуального правонаступництва Прокурора Приморського району м. Маріуполя на керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1.

Розглянувши заявлене клопотання та дослідивши докази, надані в його обґрунтування, зокрема, наказ Генеральної прокуратури України № 77ш від 23.09.2015р., наказ Генеральної прокуратури України № 754к від 08.12.2015р., наказ прокуратури Донецької області № 57-р від 14.12.2015р., суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення. На підставі ст. 25 ГПК України судом здійснено заміну Прокурора у справі - Прокурора Приморського району м. Маріуполя (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 35) на його правонаступника - Прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Мічмана Павлова, 10).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.12.2012р. між Маріупольською міською радою та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки, на виконання умов якого, позивачем передано в строкове платне користування відповідача земельну ділянку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Однак, у зв'язку із неналежним виконанням умов договору оренди земельної ділянки, у відповідача за період: з 01.07.2013р. по 30.09.2014р. утворилась заборгованість з орендної плати в сумі 5 447,22 грн. Внаслідок прострочення відповідачем зобов'язання, позивачем, відповідно до умов договору, нараховано йому пеню в розмірі 257,49 грн. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 629, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 96, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 13, 15 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 2, 29 Господарського процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлений позов, просив його задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, відповідач по справі, в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Ухвали суду у даній справі направлялись на адресу місця проживання відповідача, що вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 20.05.2016 р.: 87502, АДРЕСА_1, що відповідає вимогам ст. 64 ГПК України.

За клопотанням прокурора, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення прокурора, суд

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2012 року між Маріупольською радою (орендодавець, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендар, відповідач у справі) укладено договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Мошенко О.В. за реєстровим № 1248, який 25.12.2012 року був зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області за № 01507 (далі договір оренди).

Відповідно до п.п. 1.1., 2.1 договору оренди, орендодавець згідно рішення Маріупольської міської ради від 24.04.2012 р. № 6/18-1869, зі змінами від 27.11.2012р., надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,2665 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_2).

Пунктом 4.1. договору оренди встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 478 грн./ м2.

Згідно п. 3.1. договору оренди, договір укладено на 10 років (з 24.04.2012р. до 24.04.2022р.)

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Правовідносини сторін виникли з договору оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно п. 14.126. ст.14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.п.288.2., 288.4. ст. 288 Податкового кодексу України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно п.п. 4.3., 4.4. договору оренди, орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік). Орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 4.5. договору оренди передбачено, що розмір орендної плати за земельну ділянку змінюється у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки. У разі індексації грошової оцінки земель м. Маріуполя, орендар зобов'язаний вносити орендну плату у новому розмірі з дня індексації.

Як свідчать матеріали справи, позивач у повному обсязі виконав умови договору оренди від 21.12.2012р.

Передача орендодавцем орендарю земельної ділянки, що є предметом оренди за договором від 21.12.2012р., підтверджується актом приймання-передачі від 21.12.2012р.

Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором оренди належним чином не виконав, внаслідок чого у нього за період: з 01.07.2013 р. по 30.09.2014 р. утворилась заборгованість зі сплати орендної плати за землю у розмірі 5 447,22 грн.

У листі Департаменту фінансів Мелітопольської міської ради за вих.№11-16/451 від 31.10.2014 р., копію якого додано до позовних матеріалів, наведений розрахунок заборгованості відповідача з орендної плати за договором оренди та зазначено, що згідно даних управління Держземагенства у м. Маріуполі Донецької області нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки складає: з 2013 р., 2014 р. - 95,73 грн./ м2.

За положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Доказів належного виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати за договором оренди землі суду не надано.

В той же час, вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати за землю підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин сторін Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 р., виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 02.09.2014 р. № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" під час проведення антитерористичної операції суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитористичної операції, звільнено від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 1 наведеного Закону передбачено, що, періодом проведення антитерористичної операції визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Вказаним Законом, який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", яким визначено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (додаток до розпорядження). Підпунктом 20 пункту 1 до нового переліку включено і м. Маріуполь (Маріупольська міська рада) - місцезнаходження орендованої земельної ділянки.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 20.05.2016 р. місцезнаходженням відповідача є: 87502, АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" право суб'єкта господарювання не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 6 ЗУ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" відносно звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності під час проведення антитерористичної операції (тобто у період: з 14 квітня 2014 року і до набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України) мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, положення ст.6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення орендної плати за землю згідно договору від 21.12.2012р. підлягають частковому задоволенню за період заявлений прокурором до 14.04.2014р.

Так, стягненню підлягає заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за період: з 01.07.2013р. по 13.04.2014р. в сумі 1896,80 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 257,49 грн. за період: з 01.03.2014р. по 30.10.2014р.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено закономабо договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.11. договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пені у розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочення, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено, але не більш ніж 120% річної облікової ставки діючої на день виникнення боргу або на день його погашення в залежності від того, яка з величин більше.

Таким чином, сторони при укладенні договору оренди, використали диспозитивний характер можливості зміни періоду нарахування пені, який передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Факт порушення грошового зобов'язання відповідачем є доведеним.

Перевіривши розрахунок пені судом встановлено, що позивачем невірно визначено період її нарахування за прострочений орендний платіж січня 2014р. на суму 344,81 грн. Так, сторонами у п. 4.4. договору оренди було визначено порядок плати за землю - протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Враховуючи, що у лютому 2014 року 28 календарних днів, останнім (30-тим) днем плати за землю є 02.03.2014р. Таким чином, прострочення грошевого зобов'язання з орендної плати за січень 2014 року почалося з 03.03.2014р.

Отже, суд коригує розрахунок пені. Пеня розраховується за період: з 03.03.2014р. по 30.10.2014р. у розмірі 1,2 облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, на суму орендних платежів з січня по квітень (13 днів) 2014 року, та складає 135,64 грн.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Пунктом 11 статті 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній станом на день подання позову у даній справі - 17.02.2015р.(дата поштового штемпелю на конверті), визначено, що органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень звільняються від сплати судового збору.

Згідно п. 4.5. пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р. у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується; у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (87502, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Леніна, ідентифікаційний код юридичної особи: 33852448) 1896 (одна тисяча вісімсот дев'яносто шість) грн. 80 коп. основного боргу, 135 (сто тридцять п'ять) грн. 64 коп. пені, перерахувавши кошти на рахунок 0055, код 13050200, отримувач - Маріуп.УК/ Приморський район, ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016, .

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (87502, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район), банк одержувача: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район), р/р 3007, МФО 813015, , код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності 206) 650 (шістсот п'ятдесят) грн. 91 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 21.06.2016 р.

Суддя А.О. Науменко