донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

21.06.2016р. справа №908/2664/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді секретар за участю представників від позивача: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, директор
від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_6, представник за дов. від 20.02.14р. № 595 Комунального підприємства «Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, м.Бердянськ Запорізька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від18.04.2016 р.
у справі № 908/2664/15 (суддя Кагітіна Л.П.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Почерк" м.Бердянськ, Запорізька область
до Комунального підприємства «Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, м.Бердянськ Запорізька область
проПро визнання прав на грошові кошти та стягнення 49 625,74 грн. ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Почерк м.Бердянськ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради про визнання прав на грошові кошти, що перебувають на розрахунковому рахунку КП Бердянськводоканал та стягнення 49625,74 грн. (т.1 а.с.3-4).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.04.2016 р. позовні вимоги задоволені частково (т. 8 а.с.60-66).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції в частині задоволення позовних вимог вказав на те, що позивач надавав у спірному періоді відповідачу розрахунки кількості використаної води на технологічні потреби з виготовлення льоду, проте такі розрахунки відповідачем не враховувалися при обчисленні вартості спірних послуг і рахунки виставлялись на оплату без врахування дійсних обсягів скинутих стоків води відповідача у спірному періоду. З огляду на факти, встановлені рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 908/369/15-г, яке набрало чинності та доведеність порушення відповідачем вимог п. 5.30 Правил № 190, суд вважав позовні вимоги щодо стягнення зайво сплачених за договором № 224 від 01.06.2011р. коштів у сумі 49 625,74 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги щодо визнання за позивачем наявності права на грошові кошти, які перебувають у відповідача, суд відхилив як необгрунтовані, керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.1,2 ГПК та вказав на те, що позивачем не визначається ані суми коштів, ані розрахункового рахунку, на якому перебувають зазначені кошти.

Відповідач не погодився із прийнятим судовим рішення та звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 18.04.2016р. у справі № 908/2664/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю (т.8,а.с.72-76).

Апелянт посилається на те, що сторони обумовили договором порядок дій на випадок відсутності представника позивача при складанні актів знімання показань водолічильника або його відмові від підписання цього акта, в той же час договором не передбачено порядку дій на випадок відмови відповідача від підписання акта знімання показань. Акти надання послуг за період з березня 2012р. по березень 2015р., якими визначена кількість прийнятих від позивача стічних вод, підписано позивачем без будь-яких зауважень з його боку стосовно кількості стічних вод або правомірності складання таких актів. Відсутність заперечень з боку позивача підтверджується також оплатою відповідачу в повному обсязі рахунків за вказаний період.

Крім того, скаржник вказує на те, що позивачем надано суду акти знімання показів водолічильників та визначення збросу у каналізацію за період з 16.02.2012р. по 16.03.2015р. Зазначені акти надано позивачем відповідачу лише 25.03.2015р. разом з вимогою № 33 від 24.03.2015р. Отже, протягом березня 2012р.-лютого 2015р. зазначені акти знімання показів водолічильників та визначення фактичного збросу у каналізацію не складалися позивачем. Зазначені акти не підписувалися відповідачем, до 25.03.2015р. відповідачу не направлялися. Апелянт вважає, що відсутність його підпису на зазначених актах свідчить про те, що їх не можна вважати первинними документами, а відтак використовувати у бухгалтерському обліку.

Апелянт також не згоден з висновком експертизи щодо різних періодів знімання показань, у зв"язку з чим неможливо встановити кількість отриманої позивачем води та скинутих ним стоків у спірний період. Крім того, на думку апелянта, експертом визначена різницю між розміром сплачених грошових коштів та вартістю надання послуг, що складає 57050,68 грн. Скаржник вважає, що експертом невірно віднесено оплату у сумі 40443,83 грн. до оплати за послуги, надані у спірний період. У зв"язку із чим, різниця між сплаченими коштами повинна складатиме не 57050,68 грн., а 16606,85 грн.

Скаржник вказує також на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що з боку ТОВ "Почерк" відсутня переплата грошових коштів за начебто ненадані послуги, у зв"язку з чим не позивач, а інші суб"єкти господарювання ПП "ГНПД", ТОВ "БАРК" повинні були заявляти зазначений позов.

10.06.2016р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від 06.6.2016р. № 45, в якому позивач просив суд залишити без змін рішення господарського суду Запорізької області від 18.04.2016р. у даній справі, а апеляційну скаргу без задоволення (т.8, а.с. 84-86).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи при порушенні провадження був визначений наступний склад суд: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Марченко О.А., Зубченко І.В.

У зв"язку із перебуванням у відпустках суддів Марченко О.А., Зубченко І.В., згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, склад суду визначений наступним чином: головуючий судді Радіонова О.О. судді Колядко Т.М., Ломовцева Н.В.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити та скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 18.04.2016р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу від 06.06.2016р. № 45, просив залишити без змін рішення господарського суду Запорізької області від 18.04.2016р. у даній справі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визначається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Почерк" (ідентифікаційний код 22138510), що підтверджено Статутом, Свідоцтвом про державну реєстрацію та довідкою з ЄДРПОУ ( т. 1 а.с.139-147).

Відповідач, Комунальне підприємство "Бердянськводоканал" м.Бердянськ Запорізської області є юридичною особою (ідентифікаційний код 37622628), що підтверджено Статутом, Свідоцтвом про державну реєстрацію та довідкою з ЄДРПОУ ( т.2. а.с.14-22).

Між Комунальним підприємством "Бердянськводоканал" (за договором - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Почерк" (за договором - Абонент) 01.06.2011р. був укладений договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 ( т. 1 а.с.11-14).

За договором Виконавець бере на себе зобов"язання забезпечувати об"єкти Абонента питною водою, яка відповідає державним санітарним нормам та правилам "Гігієничні вимоги до питної води, призначеної до споживання людиною" (ДСанПіН 2.2.4-171-10) або Дозволу Держспоживстандарту України, виданого на підставі висновку Міністерства охорони здоров"я України на відхилення від стандарту, згідно з Графіком водопостачання в об"ємі встановленого ліміту, а також приймати від нього стічні води в об"ємі встановленого ліміту та в межах встановлених допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах (п.1.1 договору).

Абонент бере на себе зобов"язання своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, виконувати усі приписи Виконавця, направлені на поліпшення якості обліку наданих послуг, належно експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, а також виконувати інші умови цього договору та нормативних актів стосовно водопостачання та водовідведення ( п. 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору встановлено, що споживання питної води із міської централізованої мережі і скидання стічних вод в міську централізовану мережу допускається лише на основі договору між Виконавцем та Абонентом.

Розділ 2 договору передбачає централізоване водопостачання.

Зокрема, п.2.15.1 договору встановлює обов"язок Виконавця забезпечувати Абонента змішаним водопостачанням, а.п.2.17.3 передбачає обов"язок Абонента своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання.

При зніманні показань водолічільників представником Виконавця складається акт у присутності представника Абонента, який повинен сприяти представнику Виконавця у цьому, а також підписати акт (п.2.10 Договору).

Відповідно до п.2.12 договору кількість води, використаної Абонентом визначається за показниками повірених водолічильників.

Розділ 3 договору передбачає централізоване водовідведення.

Зокрема, п. 3.4 договору визначений розрахунок кількості стічних вод та встановлено, що кількість стічних вод, що надходять до каналізації, визначається за кількістю води, що надходить з комунального водоводу або місцевих та власних мереж, згідно з показниками водолічильників.

Згідно п.3.15.12 договору Абонент зобов"язаний своєчасно оплачувати рахунки, виставлені виконавцем в установленому порядку за скид стічних вод у межах відведених нормативів.

У відповідності до п.4.4-4.6 договору об"єми поданої води та об"єми прийнятих стоків щомісячно встановлюються підписаним сторонами договору актом. На підставі акту Абоненту виставляється рахунок за надані йому послуги. Рахунок вручається уповноваженій особі Абонента за місцезнаходженням Виконавця в період з 01 по 03 число місяця, наступного за звітним.

Абонент протягом десяти календарних днів з початку звітного періоду сплачує Виконавцю суму у розмірі 50% від фактично отриманих в попередньому місяці послуг. Остаточний рахунок за отримані послуги Абонент здійснює протягом п"яти банківських днів з моменту отримання рахунку.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що цей договір укладений на строк до 31.12.2012р. Вступає в силу після його підписання і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору не поступає заяви однієї зі сторін про відмову від даного договору або його перегляду.

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.

Судом встановлено, що договір є пролонгованим та чинним.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 12.04.2012 р. по 25.03.2015 р. ТОВ Почерк на розрахунковий рахунок КП Бердянськводоканал перераховано грошових коштів за спожиту воду відповідно до рахунків в розмірі 202 382,76 грн., що підтверджується наданим первинними документами (виписки по рахунку, платіжні доручення, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

За доводами позивача, виставлені відповідачем рахунки на оплату послуг сплачувалися в повному обсязі, але послуги в повному обсязі ним не отримувалися, що призвело до утворення переплати за договором в сумі 49625,74 грн. в період з 09.04.2012 р. по 08.04.2015 р., що є різницею між оплатою та фактично наданими послугами.

24.03.2015 р. листом за вих. № 33 ТОВ Почерк направлено на адресу КП Бердянськводоканал вимогу про повернення у добровільному порядку зайво сплачених коштів (т.1,а.с. 25).

Листом від 26.03.2015 р. за вих. № 1170 відповідачем надано відповідь, в якій зазначено про відмову у задоволенні зазначеної вимоги (т.1, а.с.63).

Предметом позову у даній справі є вимоги про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю Почерк прав на грошові кошти, що перебувають на розрахунковому рахунку Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради та стягнення зайво сплачених за Договором № 224 від 01.06.2011 р. коштів в сумі 49625,74 грн.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України " Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002р. №2918-Ш ( далі - Закон № 2918), Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 27.06.2008р. №190, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 07.10.2008р. за № 936/15627 (далі - Правила № 190). Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду України № 37 від 19.02.2002р. та Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м.Бердянська, затверджених рішенням виконкому Бердянської міської ради № 561 від 13.12.2011р.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України)

Положеннями ст. 19 Закону України № 2918 встановлено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору, зокрема з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим водопостачанням. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною або фізичною особою і споживачем. Порядок надання споживачам послуг з питного та водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства

Статтею 20 названого Закону визначено істотні умови договору про надання послуг з питного водопостачання, а саме: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов"язки сторін договору; відповідальність сторін договору. У договорі про надання послуг з питного водопостачання повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання. За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Згідно з пунктом 1.4 названих Правил приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.02 №37, а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.14 Правил № 190, розрахунки за спожиту питну воду та скидання стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. У разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел.

Позивач згідно Статуту є підприємством сільськогосподарського значення та знаходиться у сфері впливу Міністерства агропромислового комплексу та продовольства України. Одним з основних видів діяльності підприємства є виробництво та реалізація сільгосппродукції; ловля, приймання та переробка риби і морепродуктів; виробництво (заготівля), переробка, розфасовка, замороження, зберігання і реалізація продукції сільськогосподарського, рослинного, тваринного та біологічного походження. Згідно з наказом Міністерства аграрної політики України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України "Про затвердження Інструкції про порядок спеціального твикористання риби та інших водних живих ресурсів" від 11.11.2005р. № 623/404, технологічний процесом - сукупність технологічних операцій, які виконуються при вилученні риби та інших водних живих ресурсів з наступним виготовленням з них продукції (розробляється і затверджується користувачем відповідно до чинних ДСТУ і технічних умов) Одним із елементів технологічного процесу є охолодження та замороження водного біологічного ресурсу. Для цього підприємством виготовляється та безпосередньо використовується лід для підтримання низької температури виловленого водного біологічного ресурсу для подальшого перероблення.

Таким чином, підприємство позивача є підприємством харчової промисловості і використовує воду для виготовлення технологічної продукції (льоду).Положеннями п.5.30 Правил № 190 встановлено, що у разі коли питна вода входить до складу продукції споживачів і згодом не потрапляє до централізованих мереж водовідведення, оплата за скидання стоків визначається за різницею обсягу води, одержаної підприємством з усіх видів джерел, і обсягу води, що увійшла до складу продукції. Для споживачів харчової промисловості, де питна вода є не тільки напівфабрикатом, а й компонентом для виготовлення продукції, обсяг стічних вод, що надходить до централізованих мереж водовідведення, обчислюється як різниця між кількістю води, одержаної підприємством з усіх джерел, та обсягом води, яка входить до складу продукції і не потрапляє до централізованої мережі водовідведення. Споживач надає відповідні розрахунки виробнику.

Відповідно до п.7.2 Правил № 37 підприємства зобовязані систематично (відповідно до місцевих Правил приймання) подавати до водоканалу інформацію про обсяги та якісний склад стічних вод, які вони скидають до міської каналізації. Інформацію підписують керівник підприємства та особа, відповідальна за водовідведення. Керівник підприємства несе відповідальність за достовірність інформації.

Слід зазначити, що обовязок здійснення розрахунку стічних вод в даному випадку покладений саме на Абонента, тобто позивача у даній справі.

Виконання ТОВ Почерк цієї вимоги підтверджено відповідними розрахунками за спірний період, про що свідчать надані до матеріалів справи акти про знімання показників водолічильників та визначення фактичного скиду у каналізацію за договором № 224 від 01.06.2011р., а також відповідні акти списання та акти приймання-передачі води для виготовлення льоду (т.2, а.с.45- 219, т. 5, а.с. 53 86).

При цьому, відповідно до п. 5.31 Правил № 190 виробник має право шляхом обстеження на місці перевіряти подані споживачем дані про кількість та якість стічних вод, що скидаються до централізованих мереж водовідведення, відповідно до умов договору.

Водоканал не оспорює отримання за спірний період відповідних документів від ТОВ "Почерк", проте, докази надання ним своїх заперечень з цього приводу або проведення відповідних перевірок щодо наданих споживачем даних, відсутні.

Таким чином, за висновком суду, з яким погоджується судова колегія, позивач надавав у спірному періоді відповідачу розрахунки кількості використаної води на технологічні потреби з виготовлення льоду, однак такі розрахунки відповідачем не враховувалися при обчисленні вартості спірних послуг і рахунки виставлялись на оплату безврахування дійсних обсягів скинутих стоків води відповідача у спірному періоді.

Дійшовши даного висновку, суд першої інстанції правильно послався на факти, встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від 23.03.15р. у справі № 908/369/15, яке залишено без змін судами вищих інстанцій, що мають преюдиційне значення та не потребують доведення при розгляді даної справи, а саме, що ТОВ Почерк в період вересень-грудень 2014 р., січень 2015 р. (який входить до періоду дослідження у даній справі) подавалися до водоканалу розрахунки витрат води на технологічні потреби (виготовлення льоду), а тому вони повинні враховуватися при обчисленні обсягу скидів споживача, проте, водоканалом при обчисленні вартості спірних послуг та виставленні рахунків на їх оплату ці розрахунки не враховувалися; здійснений водоканалом розрахунок обсягів та вартості отриманих послуг ґрунтується на актах, які підписані лише виконавцем, та не враховує дійсних обсягів скинутих стоків води споживачу у спірному періоді.

З метою всебічного, повного та об"єктивного дослідження всіх обставин справи, судом було призначено по справі економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно з приписами ст. 42 ГПК України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

При оцінці Висновку експертизи суд виходив з того, що матеріалами справи доведено, що позивач є підприємством харчової промисловості і використовує у своїй господарській діяльності воду, в тому числі, для виготовлення технологічної продукції льоду, тому, при обчисленні обсягу скинутих стоків ТОВ Почерк повинні враховуватися розрахунки витрат води на технологічні потреби (виготовлення льоду), які відповідачем не враховано, що призвело до надлишкової сплати споживачем згідно виставлених водоканалом рахунків вартості отриманих обсягів скидів за період з 09.04.2012 р. по 08.04.2015 р. Згідно висновків експертизи різниця між розміром сплачених ТОВ Почерк коштів та вартістю наданих послуг складає 57050,68 грн., проте, в силу приписів ч. 2 ст. 83 ГПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і може виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Колегія суддів, приймаючи до уваги вищезазначене, погоджується з висновком суду, з огляду на доведеність порушення відповідачем вимог пункту 5.30 Правил №190, якими передбачено, що оплата за скидання стоків визначається за різницею обсягу води, одержаної підприємством з усіх видів джерел, і обсягу води, що увійшла до складу продукції, про обгрунтованість та задоволення позовних вимог щодо стягнення зайво сплачених за Договором № 224 від 01.06.2011 р. коштів в сумі 49625,74 грн. (в межах заявленої суми).

Позовна вимога про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю Почерк прав на грошові кошти, що перебувають на розрахунковому рахунку Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради, судом першої інстанції була обгрунтовано залишена без задоволення з огляду на таке.

За приписами статей 1, 2 Господарського процесуального кодексу України звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ч. 2 ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України унормовано, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до приписів статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Підставою такого позову є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого права на майно, що може підтверджуватися правовстановлюючими документами або будь-якими іншими доказами приналежність позивачу спірного майна. Таким чином, приписи вказаної статті регулюють питання захисту наявного права власності.

Приймаючи до уваги наведене вище та те, що позивачем при зверненні до суду із цією вимогою, не зазначено ані суми коштів, ані розрахункового рахунку, на якому перебувають зазначені кошти, судова колегія вважає висновок суду про відмову в цій частині позову, законним та обгрунтованим.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі тотожні тим, що наведені були відповідачем у відзиві на позовну заяву, які обгрунтовано відхилені судом першої інстанції при розгляді справи.

Так, посилання відповідача на те, що розрахунки на оплату за користування централізованим постачанням та водовідведенням здійснювалися у передбачений Договором та п. 3.14 Правил спосіб - кількість стічних вод, що надходили до каналізації визначалась за кількістю води згідно з показаннями водолічильників, судом відхилені, оскільки з урахуванням витрат на технологічні потреби щодо виготовлення льоду позивачем ні за яких обставин не могло бути скинуто у каналізацію м. Бердянськ весь обсяг отриманої води.

Відносно доводів відповідача, що особисто ТОВ Почерк сплачено за спірний період 54883,40 грн., а інші кошти надійшли від ПП Група науково-промислових досліджень, ТОВ Барк за договором сумісної діяльності від 30.05.2012 р., слід зазначити наступне.

Оплата коштів КП Бердянськводоканал за надані послуги для ТОВ Почерк здійснювалися підприємствами ТОВ БАРК, ПП ГНПД та ДСД 30.05.12 № 1 УП/О 32972994 ПП ГНПД на підставі наступних договорів:

- агентський договір № 2/12 від 01.01.2012 р., укладений між ТОВ Почерк та ТОВ БАРК, відповідно до якого ТОВ БАРК зобовязалося сплачувати рахунки КП Бердянськводоканал за ТОВ Почерк;

- агентський договір № 3/12 від 01.02.2012 р., укладений між ТОВ Почерк та ПП ГНПД, відповідно до умов якого ПП ГНПД зобовязалося сплачувати рахунки КП рахунки КП Бердянськводоканал за ТОВ Почерк;

- агентський договір № 4/12 від 23.08.2012 р., укладений між ТОВ Почерк та ДСД 30.05.12 № 1 УП/О 32972994 ПП ГНПД, відповідно до умов якого ДСД 30.05.12 № 1 УП/О 32972994 ПП ГНПД зобовязалося сплачувати рахунки КП рахунки КП Бердянськводоканал за ТОВ Почерк (т.3, а.с.116-118).

Надходження коштів від зазначених підприємств саме на оплату виставлених відповідачем ТОВ Почерк рахунків за договором №224 від 01.06.2011р. підтверджується матеріалами справи та висновком експертизи.

Інші доводи апелянта, зокрема, щодо різних у датах знімання показів лічильників, не спростовують встановлених судом обставин та висновків щодо наявності різниці у перерахованих позивачем коштів та фактичної вартості наданих відповідачем послуг за спірний період (зайвого перерахування) у заявленій позивачем сумі, тому колегією суддів відхиляються.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ґрунтується на всебічному, повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, у зв»язку з чим Донецький апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та його скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Бердянськводоканал" м.Бердянськ на рішення господарського суду Запорізької області від 18.04.2016р. у справі № 908/2664/15 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 18.04.2016р. у справі № 908/2664/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О. О. Радіонова

Судді Т.М.Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 5 екз.

1позивачу,

1відповідачу,

1.у справу,

1.ДАГС,

1.ГСЗО