РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016Справа №910/8081/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 10 490,27 грн, за участю представників позивача - не з'явився, відповідача - Щербини В.М., довіреність №Ц-2/3-04/183-16 від 29.04.2016р., Ляха К.М., довіреність №Ц-2/3-04/182-16 від 29.04.2016р.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків в розмірі 10 490,27 грн., які виникли у зв'язку з недостачею вантажу, прийнятого відповідачем до перевезення згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною №49461379 від 25.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.05.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 23.05.2016 року.

18.05.2016 року відповідачем через відділ канцелярії господарського суду міста Києва подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав того, що ПАТ «Укрзалізниця» є неналежним відповідачем, оскільки не є правонаступником ДП «Донецька залізниця», яким здійснювалось перевезення вантажу позивача.

08.06.2016 року позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника позивача.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною №49461379 від 25.10.2015року, за груповою відправкою на адресу позивача (одержувач вантажу) у вагоні №53506614 надійшов вантаж - дрібняк коксовий, вантажовідправник (графа « 1» накладної) - ПАТ «Єнакіївський Коксохімпром», м. Єнакієве.

13.11.2015р. позивачем отримано вантаж з комерційним актом РА №011856/949/1417 від 05.11.2015р. про недостачу вантажу 6050 кг в вагоні №53506614.

В комерційному акті РА №011856/949/1417 від 05.11.2015р. зазначено: «Навантаження в вагоні вище бортів на 30-40см, трапецевидне, марковане вапном. Справа по ходу поїзда над 1 -2 люками є воронкообразне поглиблення довжиною -3,0м, шириною-2,8м глибиною до дна вагона. У технічному відношенні вагон несправний».

Згідно поданого позову, позивач просив суд стягнути з відповідача, як правонаступника ДП «Донецька залізниця», 10 490,27 грн. завданого збитку, що складається з втраченого товару, який перевозився ДП «Донецька залізниця».

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» () як нова юридична особа утворена згідно із Законом України «Про особливості утворення публічно акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Статут публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735.

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів Украй ПАТ «Укрзалізниця» утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. Серед таких підприємств є й Державне підприємство «Донецька залізниці», яке є стороною в договорі перевезеннях, як виконавець таких послуг.

Як вбачається із положень наведеного вище Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200, всі підприємства, на базі яких утворюється ПАТ «Укрзалізниця», реорганізовуються шляхом злиття.

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 Цивільного кодексу України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст. 107 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб, перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридично особи, відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться і в постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Отже, сама по собі вказівка в Законі та постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200, а також Статуті про те, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничне транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна, затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб та підприємств. Крім того, згідно спеціального судового витягу, станом на час розгляду даної справи ДП «Донецька залізниця» є діючою юридичною особою та свою господарську діяльність не припинила.

Крім того, пунктами 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 визначено, що проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця».

Разом з тим у зазначеній вище постанові Кабінету Міністрів України і пункті 5 установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, і відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств і установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п.2 постанови КМУ від 12.11.2014 № 604.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Вищенаведені нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України прямо вказують, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (в тому числі й Державного підприємства ''Донецька залізниця"), їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця». При цьому в балансі ПАТ "Укрзалізниця" мають тимчасово відображатися тільки активи таких підприємств (зобов'язання в балансі не відображаються і до ПАТ «Укрзаліниця» не переходять).

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 07.04.2014 визначено районами проведення антитерористичної операції, а згідно спеціального судового витягу - ДП «Донецька залізниця» зареєстрована у м. Донецьку.

Отже, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця", оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, а передавальний акт між підприємствами не складався, що свідчить про те, що ПАТ «Українська залізниця» не має відповідати за неналежне виконання своїх зобов'язань з боку ДП «Донецька залізниця».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому в позові слід відмовити .

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.06.2016 р.

Суддя С.О. Чебикіна