ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа № 916/4203/15
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

суддів:Полянського А.Г. - головуючого Божок В.С., Рогач Л.І.,
розглянувши касаційну скаргу приватного малого підприємства "Алес"
на постановувід 14.04.2016
Одеського апеляційного господарського суду
у справі Господарського суду Одеської області № 916/4203/15
за позовомприватного малого підприємства "Алес"
до Біляївської районної державної адміністрації Одеської області,
прозобов'язання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки,
за участю представників сторін:

позивача - не з"явились,

відповідача - не з"явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.01.2016 р. (суддя - Степанова Л.В.) відмовлено у позові.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 р. (судді - Мирошниченко М.А., Воронюк О.Л., Лашин В.В.) рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2016 р. залишено без змін.

Не погоджуючиcь з рішенням місцевого господарського суду та постановою апеляційного господарського суду, ПИП "Алес" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, мотивуючи скаргу доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційного господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2003 р. між Біляївською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та позивачем - приватним малим підприємством "Алес" (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі Договір) згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у короткострокову оренду терміном на 5 років земельну ділянку, розташовану на території Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області, загальною площею 9,75 га згідно з викопіюванням або планом (схемою), що є невід'ємною частиною договору (п.п. 1.1., 1.2. договору).

Пунктом 2.1 договору сторони встановили, що земельна ділянка передається в оренду для розміщення кар'єру по добуванню піску. Передача земельної ділянки проводиться на підставі акту передачі-прийому в натурі, що додається до договору.

Умовами договору було визначено, що договір укладається терміном на 5 років. По закінченню терміну дії договору Орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін, про що повинен повідомити письмово Орендодавця не пізніше ніж за два місяці до його закінчення.

У розділі 4 договору сторони встановили, що підставою для припинення договору є: закінчення терміну на який було укладено договір; придбання орендарем земельної ділянки у власність; добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки; в разі несплати орендної плати в повному обсязі до 1 жовтня поточного року.

Зазначений договір підписано обома сторонами та скріплено їх печатками без зауважень. 30.10.2003 р. цей договір було зареєстровано в Біляївському районному відділі земельних ресурсів, про що у книзі записів реєстрації договорів оренди вчинено запис "30" жовтня 2003 р. за № 1.

З наявного в матеріалах справи акту передачі-прийому земельної ділянки від 21.10.2003 р. вбачається, що власник земельної ділянки Біляївська районна державна адміністрація в особі її голови передав, згідно умов договору земельну ділянку, яка знаходиться в с. Яськи, Біляївського району, Одеської області, площею 9,75 га МП "Алес". Зазначений акт підписано членами комісії та позивачем, без зауважень.

Згідно приписів ст. ст. 16-20 Закону України "Про оренду землі", в редакції чинній на час укладання та реєстрації вищевказаного Договору Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, тобто в даному випадку з 30 жовтня 2003 р. і відповідно закінчується через п'ять років, тобто 30 жовтня 2008 року.

Судами вказано, що з наявного в матеріалах справи акту прийому-передачі рекультивованих земель (без номера та конкретної дати його складання) вбачається, що у 2007 р. (можливий період складання акту, з урахуванням дати розпорядження, травень - грудень 2007року ) на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації № 547/2007г від 07.05.2007 р. комісією по прийому-передачі рекультивованих земель 5,0 га рекультивованої земельної ділянки, яка за умовами договору надавалась позивачу в оренду, була передана (повернута) до земель запасу Яськівській сільській раді Біляївського району. (а.с. 29-30)

15.09.2008 р. позивач направляв на адресу відповідача лист № 60 про поновлення договору, в якому одночасно просив змінити площу орендованої земельної ділянки з 9,75 га. на 4,75 га, у зв'язку із проведеною рекультивацією на площі 5 га, та повернення її до земель запасу Яськівської сільської ради. (а.с. 27)

Однак, відсутня відповідь відповідача на вищезазначений лист, в т.ч. заперечення щодо продовження його дії. Позивач 05.12.2008 р. повторно звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір земельної ділянки на той же строк і на тих умовах, що були передбачені Договором .

Згідно змісту повторного звернення позивач просив укласти новий договір зі збереженням всіх умов передбачених Договором, тобто і умов договору якими визначено розмір земельної ділянки, тобто просив укласти новий договір оренди земельної ділянки площею 9,75 га, а не 4,75 га, як у попередньому зверненні.

Згідно ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції чинній на момент укладання та закінчення дії договору 21.10.2008р.) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Враховуючи вказані обставини та приписи вищевказаного чинного на той час законодавства суди дійшли висновку, що Договір було поновлено на тих же умовах на новий, той же, строк (на п'ять років), тобто до 30 жовтня 2013 року.

Також, вищевказані обставини (факт продовження дії Договору на тих же умовах, в т.ч. стосовно площі земельної ділянки та на той же строк) встановлені постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2013 р. по справі № 815/4775/13-а, а відтак згідно приписів ст. 35 ГПК України ці обставини не підлягають доказуванню та мають преюдиційне значення при вирішенні цього спору.

Згідно ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у редакції чинній на момент закінчення дії нового строку договору, тобто станом на 30 жовтня 2013 р., по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди."

Позивач звернувся 16.07.2013 р. до відповідача з листом-повідомленням про поновлення Договору додавши до нього проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, якій відповідач отримав згідно 22.07.20013р. (а.с.31-35).

Судами встановлено, що аналіз вказаної додаткової угоди у співвідношенні до умов самого Договору надає можливість зробити висновок, що позивач запропонував у цій додатковій угоді інші, частково змінені, умови договору, зокрема в частині розміру земельної ділянки та орендної плати тощо.

Крім того, позивач 02.12.2013 р. направив відповідачу письмове обґрунтування визначеного ним у проекті додаткової угоди розміру орендної плати та просив відповідача укласти з ним цю додаткову угоду.(а.с.36-37)

В матеріалах справи відсутні відповіді відповідача на вказані звернення і представник відповідача в суді апеляційної інстанції визнав, що додаткова угода відповідачем у вказаний період часу не підписувалась.

Також, позивач 29.04.2015 р., тобто через півтора року після вищевказаних звернень, знов звертався до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду, проект якої він направляв у 2013 р. або надати мотивовану відмову.

У відповідь на це звернення відповідач запропонував позивачу для вирішення цього питання звернутись до Одеської обласної державної адміністрації (а.с.41). що позивачем було зроблено 11.05.2015 р.(а.с.42-43).

Одеська обласна державна адміністрація у відповідь на вищевказане звернення своїм листом від 24.07.2015 р. за № 3147/02-23/02/4082 роз'яснила відповідачу строки та порядок укладання додаткової угоди та зазначила, що оскільки відповідач пропонує укласти додаткову угоди на іншу площу ніж зазначено в договорі, то набуття в оренду земельної ділянки повинно здійснюватись у порядку визначеному ст.124 ЗК України з урахуванням приписів ст. ст. 93, 123, 124 ЗК України ст.ст. 13,18, 19 Кодексу України про надра та Закону "Про оренду землі".

З матеріалів справи вбачається, що позивач пропонував укласти договір оренди на відмінних від раніше діючого Договору умовах, тобто частково змінивши, умови договору, зокрема в частині розміру земельної ділянки (пропонується укласти договір щодо 4.75 га землі замість зазначених у договорів 9,75 га.) та в частині розміру орендної плати, не надавши при цьому доказів (документів), які б підтверджували факт встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 4,75га, та не надавши нормативно грошової оцінки цієї земельної ділянки (площею 4,75га), для визначення розміру орендної плати.

Однак статтею 33 Закону України "Про оренду землі", у редакції чинній на момент закінчення дії нового строку договору, та на час звернення позивача з цією пропозицією до відповідача передбачено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди, тобто у загальному порядку передбаченому Законом України "Про оренду землі" та Земельним Кодексом України, які передбачають спеціальну процедуру отримання земельної ділянки в оренду відмінну від спрощеної процедури поновлення договору оренди землі, передбаченої ст. 33 Закону "Про оренду землі".

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів, що правові підстави для задоволення заявлених позивачем вимог відсутні.

З акту прийому-передачі рекультивованих земель вбачається, що у 2007 р. на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації № 547/2007г від 07.05.2007 р. комісією по прийому-передачі рекультивованих земель 5,0 га рекультивованої земельної ділянки, яка за умовами договору була передана позивачу, була передана до земель запасу Яськівській сільській раді Біляївського району.

Після вищевказаної передачі частини земельної ділянки площею 5.0га, зміни до Договору в частині визначеного у договорі розміру орендованої земельної ділянки та розміру орендної плати не вносились, і позивач не звертався з пропозицією про внесення таких змін до вересня 2008 року, тобто фактично до закінчення строку дії Договору.

Суд апеляційної інстанції правомірно відзначив, що з аналізу вищевказаного акту не вбачається, що при вказаному повернені встановлювались в натурі межі земельної ділянки яка поверталась та нові межі земельної ділянки яка залишилась в користуванні (оренди) позивача, а інших доказів, які б підтверджували встановлення таких меж, позивач відповідно до приписів ст. 33 ГПК України суду не надав.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що вимоги позивача про поновлення договору оренди на земельну ділянку з невизначеними в законодавчому встановленому порядку межами, суперечить приписам вищевказаних правових норм.

Апеляційний господарський суд в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізував відносини сторін та дійшов обґрунтованих висновків.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного малого підприємства "Алес" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 у справі № 916/4203/15 залишити без змін.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді В.С. Божок

Л.І. Рогач