ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року Справа № 904/971/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Подобєда І.М.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № ББУ/ПУ 253/Т/15 від 18.12.2015р.;

від позивача: представник не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016р. у справі № 904/971/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СфераПлюс", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград

про стягнення заборгованості в сумі 115 842, 94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016р. у справі № 904/971/16 (суддя Мельниченко І.Ф.) стягнуто з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ТОВ "СфераПлюс" 55 281, 20 грн. основного боргу, 38 865, 42 грн. інфляції, 2 320, 76 коп. річних, 14 475, 79грн. пені, 1 664, 15 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт передачі відповідачу рахунку № 45 від 18.09.2014р. для сплати 125 281, 20грн., тому відповідач вважає, що він не порушував умови Договору щодо оплати виконаних будівельних робіт, тому відсутні підстави нарахування пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Також апелянт вважає, що господарський суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та не взяв до уваги додані матеріали до клопотання.

На думку апелянта, позивач пропустив строк позовної давності при зверненні до суду з позовною вимогою щодо стягнення пені. Крім того, господарський суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду, оскільки суд дійшов висновку про те, що тяжкий фінансовий стан не є винятковим випадком для надання відстрочки відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.04.2016р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 23.05.2016р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Чус О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено в судовому засіданні на 07.06.2016р. колегією суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Подобєд І.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.06.2016р. розгляд справи відкладено до 15.06.2016р.

Позивач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.92). Про причини неявки суд не повідомив.

На думку суду, неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами, які достатні для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 15.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

27.08.14 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Сфера Плюс» (Підрядник; позивач) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (Замовник; відповідач) укладено договір № 14-29/234-ПД (далі Договір).

У вересні 2014 р. позивач виконав будівельні роботи на загальну суму 125 281, 20 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 1, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с 25-26).

Відповідач неналежним чином виконав зобовязання щодо оплати виконаних робіт, здійснивши розрахунки частково в сумі 70 000 грн., про що свідчить банківська виписка, копія якої залучена до матеріалів справи (а.с. 29).

Доказів здійснення розрахунків в сумі 55 281, 20 грн., відповідач, на момент розгляду спору, не надав.

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до п. 1.1. Договору № 14-29/234-ПД, в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, Підрядник зобовязується своїми силами та на свій ризик виконати, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити наступні роботи: Ремонт каналів приміщення головної вентиляторної установки шахти «Самарська» ПСП «Шахтоуправління тернавське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно умов Договору.

Відповідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Роботи, передбачені даним Договором, повинні бути виконані в суворій відповідності з умовами даного Договору (п. 1.2.).

Згідно п. 1.3. договору, місце виконання робіт шахта «Самарська» ПСП «Шахтоуправління тернавське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», розташованої за адресою: вул. Горького, 214, с. Богданівна, Павлоградський район.

Відповідно до п. 4.1. Договору, приймання виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно по актам приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), довідці про вартість виконаних підрядних робіт (форма - КБ 3), які підписані уповноваженими представниками Підрядника.

Згідно п. 5.1. Договору, вартість робіт за Договором узгоджується сторонами в Договірній ціні, яка є невідємною частиною даного Договору, та складає 203 828, 40 грн., в тому числі ПДВ 20% - 33971, 40 грн. Вартість робіт включає в себе вартість необхідних для виконання робіт матеріалів та/або обладнання, інших витрат Підрядника, повязаних з виконання робіт, та плату за виконану роботу згідно договірної ціни та кошторисної документації, яка є невідємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 5.3. Договору, оплата робіт здійснюється Замовником щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника протягом 90 календарних днів з моменту підписання сторонами Акта приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3) та виставлення рахунку Підрядником.

У вересні 2014 року між сторонами Договору підписано Довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрат (Форма КБ-3) на суму 125 281,20 та Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2) на суму 125 281,20 (а.с. 25-26)

Позивачем виставлено рахунок № 45 від 18.09.2014 на суму 125 281,20 грн. (а.с. 27), який частково оплачений відповідачем відповідно до виписки по рахунку відповідача 18.03.2015 року у сумі 70 000грн. (т.1 а.с. 29). З урахуванням вищенаведеного доводи апеляційної скарги про відсутність обовязків у відповідача на оплату робіт у повному обсязі в звязку з не виставлення позивачем рахунку на обсяг виконаних робіт і відповідності відсутності у відповідача зобовязань по оплаті рахунку відхиляються колегією суддів, як такі що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення заборгованості основного боргу.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за період з 30.12.14 р. по 14.02.16 р. складає 2 320, 76 грн.; сума інфляції за період з січня 2014 р. по березень 2015 р. складає 38 865, 42 грн, які також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зазначені вище суми підлягають до примусового стягнення.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В п. 8.8. Договору сторони за порушення строків здійснення розрахунків за виконані роботи встановили відповідальність у вигляді пені в розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення зобовязань, від своєчасно неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно наданому позивачем розрахунку, сума пені за період з 30.12.14 р. по 29.06.15 р. складає 19 375, 57 грн.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як встановлено вище, прострочення в оплаті за виконані роботи мало місце у грудні 2014 р., позивач з позовом до суду звернувся 16.02.16 р. (згідно поштового штемпеля на конверті), тобто, вимоги щодо стягнення пені за період з 30.12.14 р. по 15.02.16 р. заявлені позивачем поза межами вказаного строку.

Статтею 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пеня у розмірі 14 475, 79 грн. за період прострочення з 16.02.15 р. по 29.06.15 р. нарахована в межах строку позовної давності, та відповідно підлягає до примусового стягнення.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови в задоволенні місцевим господарським судом його клопотання про надання відстрочки виконання рішення на 6 місяців, яке обґрунтоване скрутним фінансовим становищем підприємства останнього відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Згідно зі ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони господарський суд, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Тяжке фінансове становище відповідача не є винятковим випадком, наявність якого передбачено в ст.121 Господарського процесуального кодексу України, для надання відстрочки виконання рішення.

До того ж, заявником не надано доказів, які б свідчили, про можливість виконувати рішення суду після спливу шестимісячного строку, на який останній просить відстрочити виконання рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого господарського суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування його рішення.

Таким чином, оскільки, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції у відповідності до п.1 ч. 1 ст.103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016р. у справі № 904/971/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016р. у справі № 904/971/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 17.06.2016р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя І.М.Подобєд