ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" червня 2016 р. Справа № 2-2/5727-2007

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши скаргу Державного підприємства Енергоринок на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №2-2/5727-2007

за позовом Державного підприємства Енергоринок

до Відкритого акціонерного товариства Крименерго

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №01/44-869Д від 01.02.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 01.04.2016)

від державної виконавчої служби: ОСОБА_3 (довіреність №20.22/490 від 30.12.2015)

встановив:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.09.2007 у справі №2-2/5727-2007 (2-15/7207.1-2008) стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Крименерго, яке в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Крименерго» (далі- ПАТ «ДТЕК Крименерго»/боржник) на користь Державного підприємства Енергоринок (далі-ДП Енергоринок/стягувач/позивач) 56 902 325,90 грн основного боргу, 19 937 791,25 грн інфляційних втрат, 4 758 028,42 грн 3% річних, 23 022,71 грн держмита і 106,53 грн витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

29.09.2009 на виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.09.2007 у справі №2-2/5727-2007 (2-15/7207.1-2008) було видано наказ.

01.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від Державного ДП Енергоринок надійшла скарга на дії відділу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.09.2007 у справі №2-2/5727-2007, що виявились у винесенні державним виконавцем 17.03.2016 постанови про повернення стягувачеві наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 29.09.2009 у справі №2-2/5727-2007.

Так, відповідно до змісту скарги стягувач зауважив про неправомірність дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа з огляду на те, що обставини, якими керувався державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови, не перевірені у порядку передбаченому зоконом та відповідають дійсності.

Водночас, ДП Енергоринок зазначило про хибність висновків державного виконавця щодо відсутності майна боржника, оскільки ВДВС не вчинено передбачених законом дій щодо виявлення рахунків у банках та розшуку майна (майнових прав) боржника.

До того ж, стягувачем в обгрунтування поданої скарги покладено доводи щодо порушення органом виконавчої служби передбачених законом порядку та процедури винесення постанови про повернення виконавчого документа, адже обставини виконавчого провадження та порядок винесення постанови не відповідають застованим державним виконавцем нормам закону, а передбачені законом обов'язкові документи не складено.

З огляду вищезазначеного, враховуючи подану скаржником заяву про уточення вимог скарги, ДП Енергоринок просить суд визнати:

- неправомірними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення ДП Енергоринок наказу господарського суду АР Крим від 29.09.2009 у справі №2-2/5727-2007;

- незаконною постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого докумена стягувачеві від 17.03.2016 за виконавчим провадженням ВП №18635654.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.04.2016 вищезазначену скаргу прийнято та призначено до розгляду на 25.04.2016.

25.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги у звязку з необхідністю підготовки та надання витребуваних доказів.

Водночас, 25.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від боржника надішло клопотання про відкладення розгляду скарги та зобовязання стягувача надати боржникові копію скарги.

Вищезазначене клопотання боржника в частині зобовязання стягувача надати копію скарги залишено судом без задоволення з огляду на його необґрунтованість.

Ухвалами господарського суду Київської області від 25.04.2016 та 04.05.2016 розгляд скарги у даній справі відкладався на 04.05.2016 та 19.05.2016 відповідно.

Водночас, 04.05.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від боржника надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого ПАТ «ДТЕК Крименерго» просив суд відмовити у задоволенні скарги стягувача з огляду на її необгрунтованість та законність як вчиненних державним виконавцем дій, так і винесеної відповідно постанови.

19.05.2016 через канцелярію господарського суду Київсьої області від державного виконавця надійшли матеріали виконавчого провадження №18635654.

У судових засіданнях 19.05.2016 та 24.05.2016 судом оголошувалась перерерва з розгляду скарги у даній справі до 24.05.2016 та 13.06.2016 відповідно.

Поряд з тим, ухвалою господарського суду Київської області від 24.05.2016 строк розгляду скарги у даній справі продовжено на 15 днів.

10.06.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надішли заперечення на скаргу стягувача, зі змісту яких слідує, що держаний виконавець, з огляду на неможливість виконання рішення з відповідно встновлених підстав, вважає посилання ДП Енергоринок безпідставними та необґрунтованими, а тому просить відмовити у задоволенні відповідної скарги стягувача.

У судовому засіданні 13.06.2016 представник стягувача підтримав скаргу та просив її задовольнити, у той час як представник боржника та державний виконавець заперечили проти скарги та просили у її задоволенні відмовити.

Дослідивши і перевіривши наявні в матеріалах справи та подані в підтвердження обгрунтування скарги докази, заслухавши пояснення представників сторін та державного виконавця, суд встановив, що скарга Державного підприємства Енергоринок на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №2-2/5727-2007 підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Приписами статті 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Приписами статей 1, 2 та 6 Закону України Про виконавче провадження (далі -Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до приписів ст. ст. 27, 32 Закону України Про виконавче провадження у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Приписами ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, що кореспондує зі ст. 65 Закону, передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Як слідує з наданих державним виконачем матеріалів виконавчого провадження №18635654, постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 02.04.2010 ВП №18635654 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду АР Крим від 29.09.2009 у справі №2-2/5727-2007, а також надано боржнику для самостійного виконання рішення суду семиденний термін з дня отримання постанови.

12.04.2011 державним виконавцем надіслано запити до УДАІ ГУМВС України в АР Крим, Сімферопольського МБТІ, Державної податкової адміністарціюї України, Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державного комітетустатитистики України, Розрахункового центру ДП «Енергоринок».

У відповідь на вищезазначені запити Державна податкова адміністрація України та Сімферопольське МБТІ надали державному виконавцю відомості щодо відкритих в банківських установах України рахунків боржника та зареєстрованого за останнім нерухомого майна.

07.06.2011 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №18635654 з огляду на внесення боржника до реєстра підприємтв паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонуання підприємств паливно-енергетичного комплексу».

24.06.2011 та 27.08.2012 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби було винесено постанови про заміну сторони виконавчого провадження, а саме назви боржника відповідно з ВАТ «Крименерго» на ПАТ «Крименерго» та з ПАТ «Крименерго» на ПАТ «ДТЕК Крименерго».

24.05.2013 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №18635654.

02.09.2013 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №18635654 з огляду на внесення боржника до реєстра підприємтв паливно-енергетичного комплексу.

15.01.2014 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №18635654.

17.03.2016 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №18635654, якою державний виконавець, з гляду на перебування боржника на території АР Крим та заборону з приводу вчинення правочинів щодо нерухомого майна, відтак відсутність можливості державного виконавця проводити виконавчі дії на тимчасово окупованій території, повернув стягувачу наказ господарського суду АР Крим від 29.09.2009 у справі №2-2/5727-2007 з підстав п. 9 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону України Про виконавче провадження

За змістом приписів п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Поряд з тим, відповідно до п. 3.15. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

При цьому при поверненні виконавчого документа стягувачу необхідно враховувати, що підставою для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону є встановлення безпосередньо у Законі заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника. Якщо заборона випливає із норми закону, наприклад така заборона встановлена судом, який відповідно до закону має право заборонити звернення стягнення на майно боржника, необхідно керуватися пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Виходячи із системного аналізу вищезазанчених приписів законодавства, суд дійшов висновку, що правові підстави для застосування приписів п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження при поверненні виконавчого документа стягувачу у державного виконавця виникають за умови вчинення усіх передбачених законом дій для розшуку коштів, майна (майнових прав) боржника та, відповідно, встановлення відсутності у боржника як коштів, так і майна (майнових прав), а також у разі законодавчого встановлення заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника, проводити інші виконавчі дії стосовно боржника, як наслідок неможливість виконання відповідного судового рішення.

Водночас, ч. 8. ст. 52, ст. 66 Закону України Про виконавче провадження унормовано, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно пп. 3.12., 4.1.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

У разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб державний виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу державний виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органів.

В силу приписів ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, ані державним виконавцем, ані боржником не підтверджено належними та допустимим доказами наявності станом на дату винесення оскаржуваної постанови встановленої законом та/або рішенням заборони звертати стягнення на кошти, майно ПАТ «ДТЕК Крименерго», у той час як посилання державного виконавця при поверненні стягувачу виконавчого документа на нормативні приписи Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є безпідставними, оскільки відповідний нормативний акт не містить заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти ПАТ «ДТЕК Крименерго».

Водночас, суду не надано належних та допустимих доказів звернення державного виконавця із запитами до державних органів з метою отримання станом на час винесення оскаржуваної постанови актуальних відомостей щодо наявності відкритих у банківських установах рахунків боржника, та зареєстрованого за останнім рухомого, нерухомого майна, майнових прав.

Наявні ж в матеріалах справи запити, надіслані державним виконавцем до держаних органів ще в 2011 році, не підтверджують майнового стану боржника станом на 2016 рік, адже відповідно до наявних в ЄДР відомостей ПАТ «ДТЕК Крименерго» є діючим суб'єктом господарювання, актуальна інформація про діяльність якого не може підтверджуватись відомостями за минулі роки господарювання.

Інших належних та допустимих доказів вчинення державним виконавцем дій щодо виявлення коштів, майна (у т.ч. рухомого, нерухомого, майнових прав) боржника суду не надано, у той час як посилання державного виконавця на надані боржником згідно листа №01/2 від 29.02.2016 відомості щодо відсутності на поточних рахунках ПАТ «ДТЕК Крименерго» грошових коштів судом оцінюються критично, позаяк зазначені відомості не підтверджені відповідними доказами, як-то банківські довідки та/або виписки щодо наявності/відсутності грошових коштів на рахунках боржника.

Доводи державного виконавця про встановлення наявного на території АР Крим майна боржника та перебування самого боржника згідно відомостей виконавчого документа на тимчасово окупованій території, відтак неможливість вчинення передачених законом виконавчих дій, визнаються судом необгрунтованими з огляду нижченаведеного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 20 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

З огляду вищезазначеного, суд дійшов висновку, що державний виконавець, маючи надані законом повноваження та механізми їх реалізації щодо вчинення виконавчих дій при примусовому виконанні судового рішення, зобов'язаний перевірити наявність коштів та майна боржника на всій терирорії України, не обмежуючись наявними відомостями щодо знаходження боржника та/або його майна на певній території, оперуючи при цьому достовірною інформацією, наданою державними органами чи отриманою безпосередньо з баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти.

Однак, за встановленими вище обставинами, державний виконавець при поверненні 17.03.2016 стягувачу виконавчого документа та винесенні оскаржуваної постанови, не вчинив передбачених законом дій щодо перевірки наявності коштів, майна боржника на всій території України, зокрема, за допомогою баз даних і реєстрів, обмежившись відомостями про наявність майна ПАТ «ДТЕК Крименерго» на території тимчасово окупованої АР Крим.

Посилання ж державного виконавця на перебування боржника на території АР Крим з огляду на відповідно наявні у виконавчому документі відомості визнаються судом необгрунтованими, оскільки відповдно до наявних в ЄДР відомостей зареєстроване місцезнаходження ПАТ «ДТЕК Крименерго» - 01032, м. Київ, вул. Льва Толстого, 57, у той час як обгрунтованих доводів щодо відсутності можливості перевірити та встановити відповідні загальнодоступні відомості державний виконавець не навів.

До того ж, поряд зі встановленими обставинами, судом взято до уваги відсутність в матеріалах справи, у тому числі виконавчого провадження №18635654, оформленного та складеного відповідно до вимог закону акта про встановлення обставин, на які посилався в оскаржуваній постанові державний виконавець.

Таким чином, оскільки державним виконавцем в порушення встановлених законом вимог станом на дату вчинення оскаржуваних дій не встановлено документально підтвердженої відсутності у боржника коштів на банківських рахунках та майна, на які можливо було б звернути стягнення, враховуючи відсутність законодавчо встановленої заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника, проводити інші виконавчі дії стосовно боржника, суд дійшов висновку, що дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення ДП Енергоринок наказу господарського суду АР Крим від 29.09.2009 у справі №2-2/5727-2007 вчинені без достатньої правової підстави, відтак є непровомірними та такими, що порушують законні права та інтереси стягувача, а тому винесена за результатами таких дій постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.03.2016 ВП №18635654 є незаконною.

Покладені ж в обгрунування заперечень посилання державного виконавця на надану судом розстрочку виконання рішення суду у даній справі та відсутність заяв, клопотань, зауважень щодо виконавчого провадження оцінюються судом критично та не спростовують встановленої незаконності дій відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, позаяк за унормованими законодавчими приписами правовим наслідком надання відстрочки виконання рішення суду є зупинення виконавчого провдження, а не його закінчення, у той час як обовязок державного виконавця вчинити передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на належне, своєчасне та повне виконання рішення суду, не ставиться законодавцем в залежність від наявності/відсутності заяв чи клопотань стягувача.

Доводи ж державного виконавця про відсутність в матеріалах виконавчого провадження будь-яких відомостей щодо невиконання боржником своїх зобов'язань перед стягувачем, як і інші доводи боржника про відповідність законодавчим приписам вчинених державним виконавцем дій, доказово не підтвердженні та необґрунтовані.

Відповідно до п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги приписи норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення скарги Державного підприємства Енергоринок на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №2-2/5727-2007, визнання неправомірними дій відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення ДП Енергоринок наказу господарського суду АР Крим від 29.09.2009 у справі №2-2/5727-2007 та незаконною постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого докумена стягувачеві від 17.03.2016 за виконавчим провадженням ВП №18635654.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 2, 4, 6, 11, 20, 47, 52, 57, 66 Закону України Про виконавче провадження, суд

ухвалив:

1. Скаргу Державного підприємства Енергоринок на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №2-2/5727-2007 задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення ДП Енергоринок наказу господарського суду АР Крим від 29.09.2009 у справі №2-2/5727-2007.

3. Визнати незаконною постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого докумена стягувачеві від 17.03.2016 за виконавчим провадженням ВП №18635654.

Суддя В.А. Ярема