РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016Справа №910/5302/16

За позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

До приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»

Про відшкодування 11674,26 грн. шкоди в порядку регресу

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін: не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про стягнення 11674,26 грн. шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем.

Суд своєю ухвалою від 10.05.2016 порушив провадження у справі № 910/5302/16.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі з огляду на таке:

- укладений між позивачем та його страхувальником поліс станом на 06.04.2014 не діяв, оскільки додаткова угода № 3 підписана не страхувальником; відсутні будь-які докази (платіжні документи) щодо сплати страхової премії; підпис страхувальника в додатковій угоді № 4, що міститься в матеріалах страхової справи, відмінний від того, що міститься в матеріалах справи.

- всупереч умовам договору позивач виплатив страхове відшкодування суб'єкту підприємницької діяльності, який проводив ремонтні роботи, а не вигодо набувачу - АКБ «Укрсоцбанк».

- крім того, відповідач вважає, що даний спір вже розглянуто у Фраківському районному суді м. Львова, а ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13.11.2015 в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» 11674,26 грн. провадження було закрите.

Позивач подав в оригіналі матеріали страхової справи № 116538 та заявив клопотання про розгляд справи без участі його представника.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

24.07.2008 приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) уклали договір № 640552726 страхування наземних транспортних засобів (автокаско) (далі - Договір-1), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіля «Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1.

Вигодонабувачем за Договором-1 є акціонерний комерційний банк «Укрсоцбанк».

В редакції додаткових угод, укладених між страховиком та страхувальником, строк дії Договору-1 до 28.09.2015.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

З огляду на це закон виходить з презумпції правомірності договору, за винятком, якщо недійсність договору прямо не встановлена законом (нікчемний договір), або він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Факт правомірності Договору-1 встановлений під час розгляду цивільної справи №465/5695/14-ц, тому дана обставина не підлягає доказуванню в під час розгляду даної справи (ч. 3 ст. 35 ГПК України).

06.04.2014 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля «Мерседес-Бенц», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2.

Згідно з постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.04.2014 особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій ОСОБА_2.

Майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією автомобіля «Мерседес-Бенц», державний номер НОМЕР_2, застраховані приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» за полісом АЕ/2294718 (далі - Договір-2).

Умовами Договору-2 передбачено ліміт за шкоду майну у розмірі 50000,00 грн., франшиза - 0 грн..

Згідно з висновком № 4628 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.05.2014, наданого судовим експертом ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, при умові проведення відновлювального ремонту на рекомендованому СТО, становить 11674,26 грн..

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України від 12.07.2001, № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до даного Закону оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

В силу ст. 7 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, у тому числі, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, суд вважає доведеним, що оцінена шкода, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 11674,26 грн.

Зазначена вище подія, відповідно до норм чинного законодавства України, була визнана страховим випадком, про що складено страховий акт від 06.06.2014, за яким до виплати підлягає 12025,00 грн..

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є вигодонабувачем за Договором-1, надало згоду на перерахування страхового відшкодування на рахунок СТО згідно з виставленим рахунком.

Тому доводи відповідача про порушення права вигодонабувачав за Договором-1 на отримання страхового відшкодування спростовуються наявними матеріалами справи.

Платіжним дорученням від 26.06.2014 на рахунок СТО перераховані 12025,00 грн..

Обсяг прав, які набуває страховик, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, передбачено ст. 993 ЦК України, якою встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зміст даної статті дублює положення ст. 27 Закону України від 07.03.1996, № 85/96-ВР «Про страхування», і визначає можливість виникнення у страховика права регресу до заподіювача страхувальнику шкоди (суброгація).

Однак, даними нормами не визначено межі відповідальності страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто розмір страхової суми, яку страховик зобов'язаний виплатити. З огляду на це посилання позивача на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» як на законодавчі приписи, які покладають на відповідача обов'язок сплатити всю суму відновлювального ремонту, є безпідставним, оскільки обов'язок з відшкодування шкоди не є предметом правового регулювання цих норм. Крім того, здійснена страхова виплата не є неспростовною обставиною і її розмір як обсяг відповідальності заподіювача шкоди перед страховиком підлягає доказуванню на загальних підставах.

Відповідальність страховика полягає у виконанні обов'язку відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником, у межах страхових сум. Межі страхового відшкодування, тобто розмір грошової суми, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, визначаються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідним страховим полісом, що є єдиною формою внутрішнього договору страхування.

Шкода є економічною кількісною категорія, що виражає вартість збитків. Встановлюючи межі відшкодування шкоди, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також визначає порядок визначення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню страховиком особи, що її заподіяла.

За загальним правилом, яке наведено у ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісів, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Витрати, які є складовою шкоди як вартісного вираження збитків при пошкодженні транспортного засобу і підлягають відшкодуванню, визначенні ст. 29 Законом України «Про страхування», витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід розмежовувати реальні збитки, заподіяні транспортному засобу, які фактично поніс страховик і право на які у нього виникло на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», та збитки у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, обов'язок відшкодування яких виник у страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Визначення розміру збитку у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється шляхом оцінки майна за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону України від 12.07.2001, № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Отже, розмір реальних збитків та розмір збитків у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу не завжди можуть співпадати. У випадку не покриття (недостатності) розміру оціненої шкоди фактично понесених витрат страховиком, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, обов'язок сплати різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою покладається на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність (ст. 1194 ЦК України).

З огляду на це, забезпечення наданого ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» страховику права отримати відшкодування у межах фактичних здійснених ним витрат реалізується шляхом покладення на страховика, що застрахував цивільно-правову відповідальність особи, яка заподіла шкоду, обов'язку відшкодувати шкоду у межах страхової суми (ліміту) виходячи з її оціненого розміру та з урахуванням франшизи, та, у випадку недостатності даних сум, покладення обов'язку сплати різниці на заподіювача шкоди.

Як зазначено вище фактичні витрати позивача становлять 12025,00 грн., а оцінена шкода 11674,26 грн., різниця між цими сумами 350,74 грн..

Під час розгляду цивільної справи обов'язок із сплати 350,74 грн. покладено на ОСОБА_2, а провадження в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» 11674,26 грн. закрито, оскільки позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про стягнення 11674,26 грн. підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином доводи відповідача про вирішення спору в частині стягнення 11674,26 грн. спростовуються наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (вул. Герцена, 10, м. Київ, 04050, код 24745673) на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (вул. Воровського, 33, м. Київ, 01054, код 16285602) 11674,26 грн., 1378,00 грн. судового збору.

Рішення підписано 16.06.2016

Суддя С. А. Ковтун