ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа № 925/557/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Голосінською Н.М., за участю представників: від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_2 керівник, ОСОБА_3 представник за довіреністю, від третьої особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 представники за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Черкаської області у м. Черкаси справу за позовом комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Леджит», третя особа без самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача Державна фінансова інспекція в Черкаській області про стягнення 66622 грн. 23 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Леджит», про стягнення 66622 грн. 23 коп. зайво переплачених коштів по договору № 20 від 01.03.2013 року та відшкодування понесених судових витрат сплаченого судового збору в сумі 1378 грн.

Ухвалою господарського суду від 07.06.2016 року за клопотанням позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, залучено Державну фінансову інспекцію у Черкаській області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, підтримав і просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представники третьої особи в судовому засіданні підтримали позовні вимоги позивача з підстав, викладених в позовній заяві, просили стягнути спірну суму коштів як збитки, заподіяні відповідачем позивачу неналежним виконанням договірних зобовязань.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили з підстав та мотивів, зазначених у відзиві на позов.

У судовому засіданні згідно з ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

01.03.2013 року між комунальним підприємством «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради (Замовник позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Леджит» (Виконавець відповідач у справі), було укладено договір №20 про надання послуг, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобовязувався надати послуги, в межах та на умовах, визначених цим договором, спрямовані на погашення заборгованості споживачів житлово-комунальних послуг перед замовником (боржники) та діяти виключно в інтересах замовника.

За умовами пунктів 2.6, 2.7 договору виконавець починає надавати замовникові послуги з моменту отримання виконавцем підписаного представником замовника реєстру боржників та про надані виконавцем та отримані замовником послуги на підставі звіреної між ними та з боржниками інформації сторони до 15 числа кожного місяця підписують акт приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 3.1 договору його сторони погодили, що розмір винагороди виконавця становить:

- 20% від суми погашеної заборгованості, яка перерахована на рахунок замовника або сплачена через касу замовника боржником по заборгованості, що прострочена на строк до 3-х років.

- 40% від суми погашеної заборгованості, яка перерахована на рахунок замовника або сплачена через касу замовника боржником по заборгованості, що прострочена на строк більше 3-х років.

Згідно з пунктами 3.2-3.4 договору розмір погашеної заборгованості по особовому рахунку боржника визначається (розраховується) як різниця суми заборгованості на дату отримання виконавцем реєстру боржників та суми заборгованості на дату звірки. Сума винагороди визначається сторонами в актах приймання-передачі наданих послуг, на підставі яких виконавець складає та надає замовнику рахунки-фактури. Надані виконавцем послуги оплачуються замовником протягом семи банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури шляхом безготівкового перерахунку коштів в розмірі зазначеному в рахунку-фактурі на банківський рахунок виконавця або внесення готівкових коштів через касу виконавця.

Відповідно до пункту 6.1 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2013 року.

Додатковою угодою №1 від 31.07.2013 року сторони припинили дію договору №20 від 01.03.2013 про надання послуг з 01 серпня 2013 року.

Відповідно до п.1.2.4.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Черкаській області на ІV квартал 2015 року фахівцями Державної фінансової інспекції в Черкаській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради з питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2012 по 30.11.2015, за результатами якої складно акт №06-16/06 від 30.03.2016 та встановлено порушення у правовідносинах з відповідачем.

Інспекцією 13.04.2016 року направлено вимогу позивачу №23-06/27-2307 в якій зазначалося про необхідність КП «Придніпровська СУБ» усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законом порядку.

Позивач зазначає, що ним було здійснено документальну перевірку висновків Державної фінансової інспекції в Черкаській області. За результатами внутрішньої перевірки було встановлено, що протягом 2013 року КП «Придніпровська СУБ» здійснювало оплату послуг відповідача, які фактично не надавались. Факт оплати послуг, які не надавались підтверджується актами звірки оплат за підписами головного бухгалтера КП «Придніпровська СУБ» та відповідача. Проте, при проведенні перевірки особових рахунків боржників-споживачів послуг було виявлено, що жодних коштів від останніх не надходило, позивач стверджує, що ним було здійснено оплату послуг, які фактично не надаватись на загальну суму 66 622 грн. 23 коп.

На виконання зазначеної вимоги Черкаською ОДФІ, позивач 13.04.2016 року за вих. № 1435 направив відповідачу претензію (а.с.42), у якій вимагав повернути йому зайво сплачені кошти в сумі 66622 грн. 23 коп.

Відповідач на вимогу не відповів, кошти не повернув.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань послуг, що виникли із договору від 01.03.2013 №20 про надання послуг спрямовані на погашення заборгованості споживачів житлово-комунальних послуг перед замовником (боржники), вимоги позивача та заперечення відповідача витікають із суті їх прав та обовязків за цим договором.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобовязання, відповідальність за порушення зобовязання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про послуги главою 63 ЦК України.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За змістом статей 193, 202 ГК України, ст. ст. 509, 525, 526, 598, 599 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Акти приймання виконаних робіт за договором за квітень, травень, червень 2013 року (а. с. 66-68), підписані його сторонами без зауважень та скріплені їх печатками, що свідчить про виконання сторонами обовязків по договору.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту звернення позивача до відповідача з ініціативою внесення змін до договору щодо ціни чи умов оплати в передбаченому ст. 188 ГК України порядку. Матеріали справи не містять також даних про те, що договір в частині визначення ціни визнано у встановленому законом порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, або що до нього внесено відповідні зміни тощо.

Із вищенаведених обставин вбачається, що договір від 01.03.2013 №20 про надання послуг є укладеним, виконаний в спірній частині обома сторонами та припинив свою дію з 01.08.2013 року.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі як підстава виникнення цивільних прав та обовязків (господарських зобовязань) передбачена ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України.

Статтею 22 ЦК України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 1 цієї статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Цивільним кодексом України відшкодування шкоди віднесено до недоговірних зобовязань підрозділ 2, глава 82. За їх змістом майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала шляхом відшкодування її в натурі або відшкодуванням завданих збитки у повному обсязі (ч. 1 ст. 1166, ст. 1192 ЦК України).

Статтею 147 Господарського кодексу України визначені гарантії та захист майнових прав субєктів господарювання. Згідно з частиною 3 цієї статті, збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Отже, суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення спірна сума збитків у виді зайво сплачених коштів за договірні роботи в загальній сумі 66622 грн. 23 коп. не містить ознак збитків, оскільки відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства та договорів сторони виконали договірні зобовязання в повному обсязі, претензій один до одного не мали.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 року №765 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фінансової інспекції шляхом перетворення територіальних органів Головного контрольно-ревізійного управління.

07.12.2011 року головою Державної фінансової інспекції України затверджено Положення про Державну фінансову інспекцію в Черкаській області, основним завданням якої є реалізація повноважень Держфінінспекції на території Черкаської області. Інспекція, відповідно до покладеного на неї завдання, зокрема, здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Згідно з п.п. 10, 13 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, органу державного фінансового контролю надається право: звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 ст. 13 цього ж Закону передбачено, що дії або бездіяльність посадових осіб органу державного фінансового контролю можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку.

Відповідно до п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Таким чином, виявлені Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області збитки, заподіяні державі, можуть бути відшкодовані за її позовом до їх заподіювача. Акт ревізії, як доказ їх наявності і розміру, матиме допустиме значення у цій справі.

Відповідно до ст. ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

За таких обставин суд надає перевагу запереченням відповідача, а позовні вимоги позивача визнає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Вищого господарського суду України від 05.11.2014 у справі №925/891/14.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повне рішення складено 17 червня 2016 року

Суддя О.В. Чевгуз