КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/12442/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Пантелієнка В.О.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Маковея Ю.І.,

представників:

від позивача - Мендрика Д.О.,

від відповідача та третьої особи - Фокіна С.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2016

у справі № 910/12442/15 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав", що виступає на захист майнових прав суб'єкта авторського права в особі BROADCAST MUSIC, INC (BMI)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю,

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Іноземного підприємства "1+1 Продакшн"

про стягнення 73 080 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав та 7 308 грн. штрафу

ВСТАНОВИВ:

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі - Організація) в особі Broadcast Music, Ink. (далі - BMI) звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» (далі - ТРК «Студія «1+1», відповідач) 73 080,00 грн. компенсації у зв'язку із порушенням майнових прав суб'єкта авторського права - публічним сповіщенням музичних творів "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_1" (далі - спірні твори) без відповідного дозволу правовласників та без виплати авторської винагороди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2016 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2016, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував відсутність доказів на підтвердження створення саме відповідачем аудіовізуального твору, у складі якого відбулось публічне сповіщення спірних музичних творів, та фактичні обставини передачі третій особі майнових прав відповідними правовласниками на підставі договорів, які на думку позивача, не є авторськими договорами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав".

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторінта третьої особи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення.

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Слід зазначити, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Як вбачається з матеріалів справи, Організація є організацією колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 3/2003.

31.12.2004 між BMI і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 31.12.2004), за умовами якого:

- слово "термін" означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт "а" Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт "б" пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори BMI, властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт "в" пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

BMI є акціонерним товариством, юридичною особою Сполучених Штатів Америки, яка заснована в 1939 році та знаходиться за адресою: 320 West Street, New York 10019, U.S.A.

Вказана юридична особа за законодавством Сполучених Штатів Америки, зокрема авторського закону (copyright law) є організацією, що володіє правами на понад 8,5 млн. музичних творів шляхом надання ліцензій під назвою "Суспільне право на виконання" (public performing right).

"Суспільне право на виконання" (public performing right) - це право виконувати музику на публіці, що включає в себе трансляцію музичного твору на радіо чи телебаченні.

У вказаному випадку роялті сплачується безпосередньо автору або організації, зокрема, BMI.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається, що:

- музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_2" (композитор/автор тексту (фізична особа) Sony ATV Songs LLC; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (ВМІ);

- музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" (оригінальний правовласник: EMI Blackwood Music Inc.; Milmarsh music; Minnesingers publishing LTD; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (ВМІ).

Колегією суддів враховується, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а отже зазначений вище договір від 31.12.2004 є чинним, оскільки недійсним у встановленому законом порядку не визнавався.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що позивач набув авторські та суміжні права на спірні музичний твори, а отже і право на звернення до суду з позовом з метою захисту своїх майнових прав.

За твердженням позивача, 18.05.2014 в період з 21 год. 02 хв. до 23 год. 00 хв. під час трансляції аудіовізуального твору «Голос країни-4» відповідач використав шляхом публічного сповіщення спірні твори, а саме: "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець: ОСОБА_4; композитор/автор тексту (фізична особа): ОСОБА_9; ОСОБА_11; ОСОБА_12; ОСОБА_13); "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець: ОСОБА_5; композитор/автор тексту (фізична особа): ОСОБА_10).

Вказані обставини підтверджуються Актом від 18.05.2014, складений представником Організації ОСОБА_6 в присутності громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також відеофіксацією з використанням фотоапарату Panasonic Lumix DMC-FZ40 на карту пам'яті Team micro SDHC 4 GB 4class №MMB TR 04G3CCA-MP.

Згідно витягу з журналу обліку телепередач за 18.05.2014, у період часу з 20 год. 59 хв. до 23 год. 56 хв. в ефірі телеканалу "1+1" транслювалася передача "Голос країни-4".

Фактичні обставини публічного сповіщення спірних творів відповідач не заперечує.

Вважаючи, що відповідач без дозволу суб'єкта авторського права та без виплати винагороди здійснив публічне сповіщення спірних творів, що є порушенням майнових авторських прав позивача згідно ст. 50 Закону та підставою для виплати йому компенсації відповідно до ст. 52 Закону, позивач звернувся із даним позовом.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону допускається без згоди виробників фонограм (відеограм), фонограми (відеограми) яких опубліковані для використання з комерційною метою, і виконавців, виконання яких зафіксовані у цих фонограмах (відеограмах), але з виплатою винагороди, таке пряме чи опосередковане комерційне використання фонограм і відеограм та їх примірників: публічне сповіщення виконання, зафіксованого у фонограмі чи відеограмі та їх примірниках, в ефір.

Як підтверджується матеріалами справи, 01.08.2013 третя особа (виробник) та ТРК "Студія "1+1" (замовник) уклали Договір від 01.08.2013, за умовами якого:

- на умовах та в порядку, передбачених Договором від 01.08.2013, замовник доручає, виробник бере на себе зобов'язання з виробництва передачі на основі формату та подальшої передачі (відступлення) виключних майнових авторських прав на передачу (пункт 2.1 Договору від 01.08.2013);

- виробник зобов'язується в порядку, передбаченому законодавством України, придбати майнові права авторів, твори яких (як існували раніше, так і створені в процесі роботи над передачею і рекламними матеріалами) увійдуть як складова частина в передачу та/або та рекламні матеріали (підпункт 4.4.2 пункт 4.4 Договору від 01.08.2013);

- Договір від 01.08.2013 набирає чинності від дати його підписання, вказаної на першому аркуші Договору від 01.08.2013, та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором від 01.08.2013, а в частині реалізації замовником виключних майнових прав на передачу та рекламні матеріали - протягом всього строку охорони таких майнових прав (пункт 10.1 Договору від 01.08.2013).

Також третя особа та відповідач уклали додаток до Договору від 01.08.2013 (акт), з якого вбачається, що протягом травня 2014 року виробник передав, а замовник прийняв твір та виключні майнові права на нього, а саме: виробництво передачі "Голос країни-4", включаючи вартість виключних майнових прав на передачу (12 випуск).

Відповідно до частин другої та третьої статті 17 Закону:

- якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору;

- автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Правовий аналіз наведених приписів свідчить про те, що позивач як власник майнових авторських прав на спірні твори не має права заперечувати проти їх використання у складі іншого аудіовізуального твору лише тоді, коли включення цих творів до складу іншого відбулося з дозволу правовласника, оформленого належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що третя особа уклала ліцензійні договори щодо отримання невиключних майнових прав на використання творів з каталогів правовласників.

01.04.2014 між третьою особою (компанія) та ТОВ "Українська музикальна видавнича група" (правовласник) укладено Ліцензійний договір від 01.04.2014, за умовами якого правовласник надає компанії в користування невиключні авторські та/або суміжні права на використання творів та/або фонограм (права), перелік яких зазначено в додатку до Ліцензійного договору від 01.04.2014 для створення передач; компанія не має права передавати (субліцензувати) ліцензійне право на використання творів та/або фонограм, отриманих за Ліцензійним договором від 01.04.2014, третім особам, які здійснюють виробництво аудіовізуальних творів, а саме передач "Голос країни-4" для наступного включення в ефір телевізійних каналів "ТЕТ", "2+2", "1+1", "Плюс Плюс", "Бигуди", "УНИАН"; Ліцензійний договір від 01.04.2014 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення їх печатками та припиняє свою дію до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Ліцензійним договором від 01.04.2014 (пункт 8.1 Ліцензійного договору від 01.04.2014).

Відповідно до додатку № 2 до Ліцензійного договору від 01.04.2014, на підставі вказаного договору третя особа та ТОВ "Українська музикальна видавнича група" було погоджено перелік творів для використання в телепередачі під назвою "Голос країни-4", а саме: твір "ІНФОРМАЦІЯ_1", авторами якого є ОСОБА_9; ОСОБА_11; ОСОБА_12; ОСОБА_13; доля авторських прав на музику твору - 7,5%.

01.04.2014 третя особа (компанія) та ТОВ "УМИГ Мьюзік" (правовласник) укладено Ліцензійний договір, за умовами якого правовласник надає компанії в користування невиключні авторські та/або суміжні права на використання творів та/або фонограм (права), перелік яких зазначено в додатку до Ліцензійного договору для створення передач; компанія не має права передавати (субліцензувати) ліцензійне право на використання творів та/або фонограм, отриманих за Ліцензійним договором, третім особам, які здійснюють виробництво аудіовізуальних творів, а саме передач "Голос країни-4" для наступного включення в ефір телевізійних каналів "ТЕТ", "2+2", "1+1", "Плюс Плюс", "Бигуди", "УНИАН"; Ліцензійний договір від 01.04.2014 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення їх печатками та припиняє свою дію до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Ліцензійним договором.

Відповідно до додатку № 2 до Ліцензійного договору, на підставі вказаного договору третьою особою та ТОВ "УМИГ Мьюзік" було погоджено перелік творів для використання в телепередачі під назвою "Голос країни-4", а саме:

твір "ІНФОРМАЦІЯ_1", авторами якого є ОСОБА_9; ОСОБА_11; ОСОБА_12; ОСОБА_13; доля авторських прав на твір - 37,5%.

твір "ІНФОРМАЦІЯ_2", автором якого є ОСОБА_10; доля авторських прав на твір - 100%.

01.07.2014 третьою особою (ліцензіат) та ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" (ліцензіар) укладено Ліцензійний договір від 01.07.2014, за умовами якого ліцензіар передає ліцензіату невиключні права (авторські та/або суміжні) на використання музичних творів (твори) та/або фонограм, які зазначені в додатку до Ліцензійного договору від 01.07.2014, який є невід'ємною його частиною, способами, вказаними в пункті 1.2 Ліцензійного договору від 01.07.2014, та в об'ємі, вказаному в пункті 1.3 Ліцензійного договору від 01.07.2014 (ліцензійні права), а ліцензіат зобов'язується використовувати твори/фонограми відповідно до умов Ліцензійного договору від 01.07.2014 та виплачувати ліцензіару винагороду за використання ліцензійними правами в розмірі вказаному в Ліцензійному договорі від 01.07.2014 та додатку до нього. Ліцензійні права, вказаних в Ліцензійному договорі від 01.07.2014 надаються ліцензіаром ліцензіату без передачі права власності, володіння, відчуження або будь-якого іншого розпорядження такими творами/фонограмами (пункт 1.1 Ліцензійного договору від 01.07.2014); ліцензіат має право передавати (субліцензувати) ліцензійне право на використання творів/фонограм, отриманих за Ліцензійним договором від 01.07.2014, третім особам, які здійснюють виробництво телепередач для наступного включення в ефір телевізійних каналів "ТЕТ", "2+2", "1+1", "Плюс Плюс", "Бигуди", "УНИАН" (пункт 1.5 Ліцензійного договору від 01.07.2014); Ліцензійний договір від 01.07.2014 набирає чинності з моменту підписання представниками та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2014, але не може бути припинений раніше виконання сторонами своїх зобов'язань за Ліцензійним договором від 01.07.2014. Умови та/або положення Ліцензійного договору від 01.07.2014 поширюються на відносини сторін, які виникли раніше, а саме 01.01.2014. Продовження строку дії Ліцензійного договору від 01.07.2014 оформлюються додатковою угодою до нього або окремим договором та підписується сторонами (пункт 11.1 Ліцензійного договору від 01.07.2014).

Відповідно до додатку № 1 до Ліцензійного договору від 01.07.2014, на підставі вказаного договору ліцензіар передав ліцензіату невиключні авторські та суміжні права на твори/фонограми для використання в телепередачі під назвою "Голос країни-4": твір "ІНФОРМАЦІЯ_1", авторами якого є ОСОБА_9; ОСОБА_11; ОСОБА_12; ОСОБА_13; доля авторських прав на твір - 55%; строк дії ліцензійного права з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Разом з тим, частиною 3 вказаної статті встановлено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Як було встановлено вище, третя особа, укладаючи з правовласниками ліцензійні договори на використання спірних творів, узгодила чинність таких угод до їх укладення, а саме з 01.01.2014.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, а ні стаття 31 Закону, а ні стаття 1109 Цивільного кодексу України не містить заборони та/або обмеження щодо застосування до ліцензійних договорів норм частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що публічно сповіщаючи аудіовізуальний твір "Голос країни-4", виробником якої є третя особа, відповідач дотримався вимог чинного законодавства при використанні об'єктів авторських та суміжних прав, оскільки уклав оплатний договір із третьою особою, яка організувала публічне виконання спірних творів в ефірі телеканалу «1+1», та гарантувала відповідачу дотримання авторських та суміжних прав третіх осіб.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 50 Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Спеціальні способи захисту авторського права і (або) суміжних прав передбачені статтею 432 ЦК України та статтею 52 Закону, зокрема, стягнення компенсації як окремий спосіб такого захисту.

Як зазначалось вище, компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а також за умов неправомірного використання відповідачем твору.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідач надав достатні докази на підтвердження правомірного використання спірних творів на підставі договору, у зв'язку з чим підстави для застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати компенсації, передбаченої статтею 52 Закону, відсутні.

Згідно ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2016 у даній справі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2016 у справі № 910/12442/15 залишити без змін.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді В.О. Пантелієнко

Т.І. Разіна