донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.06.2016 справа № 908/648/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКомандитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов" і компанія", м. Запоріжжя,

на рішення господарського суду Запорізької області

від10.05.2016 (повне рішення складено 13.05.2016)

по справі№ 908/648/16

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Елєгін", м. Олександрія Кіровоградської області",
доКомандитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов" і компанія", м. Запоріжжя,
простягнення 105 208, 65 грн

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Алейникова Т. Г.) від 10.05.2016 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Елєгін», м. Олександрія Кіровоградської області (далі ТОВ «Торгова компанія «Елєгін»), до Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов" і компанія", м. Запоріжжя (далі КТ «ЗЗВА»), частково задоволено та стягнуто з останнього 6 000, 00 грн. пені, 4 893, 23 грн. 3% річних, 40 781, 07 грн. інфляційних втрат та 1 578, 13 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, КТ «ЗЗВА» звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 10.05.2016, посилаючись на неповне зясування та недоведеність господарським судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення ним норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт не погоджується з розрахунком пені, інфляційних втрат та 3% річних, наданим позивачем, вважає, що він суперечить умовам п. 7.2 договору, про що зазначав під час розгляду справи в першій інстанції, та просить зменшити розмір стягуваних інфляційних втрат.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 31.05.2016 зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 15.06.2016.

У судове засідання 15.06.2016 сторони не зявились, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю присутності його представника в іншому судовому засіданні.

Від позивача до Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому він просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи, що ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 31.05.2016 явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, а також те, що сторони про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом першої інстанції, між КК «ЗЗВА» (Покупець) та ТОВ «ТК «Елєгін» (Постачальник) 09.09.2013 було укладено договір поставки № ТК 0909131 (далі Договір), відповідно до якого Постачальник зобовязується поставити, а Покупець на умовах даного Договору прийняти та оплатити мідний та латунний прокат (ОСОБА_4). Загальна кількість, асортимент, номенклатура ОСОБА_4 визначаються в погоджених Сторонами Специфікаціях.

Згідно з п. 3.3. Договору строк поставки товару становить 25 (двадцять п'ять) календарних днів з моменту здійснення Покупцем попередньої оплати товару у розмірі 20% від вартості партії ОСОБА_4, що поставляється.

Відповідно до п. 5.2. Договору оплата товару здійснюється Покупцем на поточний рахунок Постачальника шляхом: попередньої оплати товару в розмірі 20% від вартості партії ОСОБА_4, що поставляється, на підставі наданого Постачальником Покупцеві рахунку-фактури, а інші 80% за фактом готовності до відвантаження партії ОСОБА_4.

Згідно з п. 7.2 Договору у випадку порушення строку оплати ОСОБА_4 більше, ніж на 5 (пять) календарних днів, Покупець сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період.

Господарським судом першої інстанції правильно визначено, що укладений договір за своїм змістом і правовою природою є договором поставки, підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України; в частині, що не суперечить зазначеним нормам Господарського кодексу Укїрани, до вказаного договору також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу.

Позивачем за період з 12.09.2013 по 13.05.2015 на виконання даного Договору було поставлено відповідачеві ОСОБА_4 на загальну суму 2 019 848, 66 грн., відповідачем зазначений товар оплачено. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи видатковими накладними та виписками з банків (а. с. 20-102, 114-138 т. 1) і сторонами не заперечуються.

Господарським судом встановлено та також не заперечується сторонами, що відповідач, здійснював оплату ОСОБА_4 з порушенням встановлених Договором строків, внаслідок чого позивач звернувся з позовом до господарського суду про стягнення з КТ «ЗЗВА» пені в сумі 59 534,35 грн., 3% річних в сумі 4 893,23 грн. та інфляційних втрат в сумі 40 781, 07 грн.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи, умови п. 5.2 Договору щодо строку оплати та відсутність документів про факт готовності ОСОБА_4 до відвантаження, колегія суддів погоджується з доводами позову, що прострочення виконання обов'язку відповідача з оплати ОСОБА_4 починається з дня, наступного за днем прийняття ОСОБА_4 (п. 1.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14).

У ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, позивачем нараховано пеню за прострочення виконання зобовязання за Договором у розмірі 59 534, 35 грн.

Господарський суд першої інстанції в порядку п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшив розмір зазначеної суми до 6 000, 00 грн., посилаючись на фінансові труднощі підприємства, враховуючи наслідки порушення відповідачем господарського законодавства та відповідність розміру заявленої до стягнення суми пені таким наслідкам.

Колегія суддів апеляційного суду, враховуючи зазначені обставини, а також факт повної оплати відповідачем отриманого товару, погоджується з таким висновком господарського суду, вважає його законним та обґрунтованим.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Донецький апеляційний господарський суд перевірив розрахунок 3% річних, доданий до позовної заяви, та встановив, що вимога про стягнення 4 893, 23 грн. також є законною та такою, що правомірно задоволена господарським судом.

Заявником до апеляційної скарги в обґрунтування своїх вимог про зменшення інфляційних втрат додано їх розрахунок. Однак із зазначеного розрахунку вбачається, що періоди нарахування інфляційних втрат, визначені позивачем, є меншими, ніж місяць. Зазначений розрахунок не відповідає вимогам розрахунку інфляційних втрат з огляду на таке.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14).

Зазначений порядок нарахування інфляційних втрат грунтується також на листі Верховного суду України № 62-97р від 03.04.1997.

Всупереч вимогам чинного законодавства позивач враховував індекс інфляції за місяць, в якому мав бути здійснений платіж, чим зменшив загальну суму інфляційних втрат за період нарахування, але оскільки суд розглядає спір у межах заявлених позовних вимог, господарським судом правомірно стягнуто з КТ «ЗЗВА» інфляційні втрати в розмірі 40 781, 07 грн.

Заявник в апеляційній скарзі вказує, що господарським судом неправомірно відмовлено в задоволенні його клопотання про проведення економічної експертизи щодо розрахунку пені.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначений довод апеляційної скарги не є обгрунтованим, оскільки судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, а тому господарським судом правомірно відмовлено у клопотанні про проведення судової експертизи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків, викладених в рішенні господарського суду, не спростовують, а тому рішення господарського суду Запорізької області від 10.05.2016 по справі № 908/648/16 підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга КТ «ЗЗВА» без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія», м. Запоріжжя, на рішення господарського суду Запорізької області від 10.05.2016 по справі № 908/648/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.05.2016 по справі № 908/648/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1 - позивачу

1 - відповідачу

1 - у справу

1 - ГСЗО

1 -ДАГС