РІШЕННЯ

13 червня 2016 року Справа № 913/422/16

Провадження №16/913/422/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання «Азот», м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, м. Київ в особі Луганської Дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк

про стягнення 9030,42грн.

Суддя Шеліхіна Р.М.,

секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, дов. від 07.12.15 №05/33,

від відповідача не прибув.

Обставини справи: заявлено вимогу про стягнення передоплати в сумі 9030,42грн., яка була перерахована позивачем в якості передоплати за договором від 07.1.13 №1-2013/446 про оформлення підписки на періодичні видання та їх доставку.

Позивач, посилаючись на норми статей 526,629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами у справі договору від 07.1.13 №1-2013/446 стосовно оформлення підписки на періодичні видання і, згідно періодичності виходу видань, здійснення їх доставки.

Відповідачем на адресу господарського суду надіслано відзив з додатками від 12.04.2016 № 18-558. У відзиві зазначено, що у відповідності з положеннями Статуту - УДППЗ Укрпошта є державним унітарним комерційним підприємством, що засноване на державній власності та є юридичною особою. До складу УДППЗ Укрпошта входять філіали-дирекції, в тому числі і Луганська дирекція, які не є юридичними особами та здійснюють свої повноваження на підставі Положення про них. В підтвердження викладених доводів, відповідач додає копію Положення про Луганську дирекцію Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, затверджене наказом в.о. генерального директора УДППЗ Укрпошта від 06.10.2014 № 705. В пункті 1.6 вказаного Положення зазначено, що Луганська дирекція не є юридичною особою і здійснює свою діяльність від імені підприємства в межах повноважень, наданих їй Підприємством і визначених в цьому Положенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позов заявлено до Луганської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, яка не є юридичною особою відповідно до Статуту УДППЗ Укрпошта, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 09.04.2010 № 176 та Положення про Луганську дирекцію Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, затвердженого наказом в.о. генерального директора УДППЗ Укрпошта від 06.10.2014 № 705.

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 24 ГПК України, суд ухвалою від 14.04.2016 здійснив заміну первісного відповідача - Луганської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, б. 3, ід. код 21796581 на належного відповідача у справі, а саме Українське державне підприємство поштового звязку Укрпошта, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, б. 22, ід. код 21560045 в особі Луганської Дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, б. 3, ід. код 21796581.

Також відповідач заперечив проти позову, вказуючи про те, що зобовязання за договором виконані ним в повному обсязі, оброблено та направлено замовлення до видавництва з одночасним перерахуванням видавничої вартості періодичних видань.

Відповідач зазначив, що видавцем замовлених позивачем періодичних видань є Державне підприємство Преса, з яким відповідач 12.12.2007 року уклав договір № 32-/812-207 про надання послуг по перевезенню роздрібних тиражів періодичних друкованих видань філіалам УДППЗ Укрпошта та іншим адресатам. Періодичні видання, які були передплачені позивачем, направлялися ДП Преса через ЛДУДППЗ Укрпошта, яка на той час знаходилася за адресою: м. Луганськ, вул. Поштова, 22. Відповідач вважає, що відповідальність за отримання позивачем періодичних видань покладається на перевізника. Посилаючись на приписи ст. 258 Цивільного кодексу України, зазначив, що до спірних правовідносин повинна застосовуватися позовна давність тривалістю в один рік.

Відповідач в відзиві вказує, що у звязку з проведенням антитерористичної операції з липня 2014 року експедирування преси змінювалося відповідно до ситуації, тож періодичні видання, направлені ДП Преса в липні 2014 року через ЛДУДППЗ, залишилися в м. Луганськ.

У 2015 році відповідач отримав листа від позивача про недопоставку періодичних видань за 2014 рік. Відповідачем вказано, що були вжиті необхідні заходи для виконання зобовязань за договором, а саме: надані періодичні видання журнал Радіо № 9 за 2014 рік вартістю 67 грн. 41 коп. та журнал Управління закладом охорони здоровя № 8 за 2014 рік вартістю 105 грн. 01 коп.

Позивач заперечив доводи відповідача і надав до справи листа від 6.06.16 №05юд/06061, в якому вказав, що спірні відносини повинні бути врегульовані на підставі договору від 07.1.13 №1-2013/446 про оформлення підписки на періодичні видання та їх доставку, укладеного між сторонами по справі. До правовідносин за даним договором не застосовується позовна давність в один рік. Також позивач зазначив про безпідставність тверджень відповідача і про відсутність доказів в підтвердження викладених доводів у відзиві.

Листом від 13.06.16 №05юд/06131 позивач підтвердив отримання 14 вересня 2015 року журналу «Радіо» №9 за 2014 рік вартістю 67,41грн. і отримання 05 квітня 2016 року журналу «Управління закладом охорони здоровя» №8 за 2014 рік вартістю 105,01грн.

При зясуванні фактичних обставин, дослідженням поданих позивачем у справі доказів, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника позивача у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами за позовом 07.10.13 укладено договір 1-2013/446 про оформлення передплати на періодичні видання на 2014 рік та їх доставку (а.с.11-12).

У пункті 1.1 цього договору зазначено, що Виконавець, відповідач у справі, повинен оформити Замовнику, позивачу у справі, передплату на періодичні видання на 2014 рік відповідно до замовлення. Пункт 1.2 зобовязує замовника сплатити суму передплати в строки, встановлені в повідомленні.

Пунктом 3.5 договору встановлено обовязок відповідача виконати доставку періодичних видань після їх одержання від видавця в строк 3 діб, а Абонент зобовязаний оплатити вартість періодичних видань та вартість послуг з приймання підписки.

Договір від 07.10.13 №1-2013/446 про оформлення підписки на періодичні видання та їх доставку прийнятий сторонами до виконання.

Позивач оформив два замовлення на газети і журнали з липня 2014 року по відомчій передплаті по формі П-16 на суму 49063,55грн. і на суму 45737,14грн. та оплатив вказані суми, що підтвердив платіжними дорученнями від 13.05.14 №6176 на суму 49063,55грн. та від 03.06.14 №6868 на суму 45737,14грн. Всього періодичні видання сплачені на користь відповідача на суму 94800,69грн.

Отримав позивач видань на суму 85769,58грн., у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою стягнути з відповідача решту передоплати на суму 9030,42грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач отримав журнал «Радіо» №9 за 2014 рік вартістю 67,41грн. та журнал «Управління закладом охорони здоровя» №8 за 2014 рік вартістю 105,01грн., що підтверджено обома сторонами спору.

Таким чином, відповідач не виконав свої зобовязання за договором на суму 8858грн.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані представниками сторін докази своїх вимог і заперечень по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Правовідносини між сторонами у справі виникли з договору від 07.1.13 №1-2013/446 про оформлення передплати на періодичні видання на 2014 рік та їх доставку, і регулюються положеннями глави 63 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) «Послуги», Законом України від 04.10.2001 № 2759-III Про поштовий зв'язок.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст.193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 ЦК України).

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України Про поштовий зв'язок, вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг.

У відповідності з правилами статей 43, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи доведено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 94800,69грн. у якості попередньої оплати за послуги за договором від 07.1.13 №1-2013/446 про оформлення підписки на періодичні видання та їх доставку, про що свідчать платіжні доручення від 13.05.14 №6176 на суму 49063,55грн. та від 03.06.14 №6868 на суму 45737,14грн., завірені штампом банківської установи про прийняття і проведення грошового переказу на користь УДППЗ "Укрпошта", які залучені до матеріалів справи.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідачем належними та допустимими доказами не доведено той факт, що він виконав зобов'язання за вказаним договором на всю суму передплати в розмірі 94800,69грн.

Судом встановлено і не спростовано відповідачем, що зобовязання виконано частково - на суму 85942,69грн. З огляду на наведене, господарський суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача 8858грн. передплати (авансового платежу) відповідає фактичним обставинам справи, підтверджена належними та допустимими доказами, тому підлягає задоволенню.

Провадження у справі в частині 105,01грн., що є вартістю журналу «Управління закладом охорони здоровя» №8 за 2014 рік, отриманого позивачем 05 квітня 2016 року, слід припинити за правилами п.1.1 ст.80 ГПК України з віднесенням судових витрат в цій часті на відповідача, оскільки зобовязання виконано після звернення з позовом до суду.

Позов в частині 67,41грн., що є вартістю журналу «Радіо» №9 за 2014 рік, отриманого позивачем 14.09.15, слід залишити без задоволення з віднесенням судових витрат в цій частині на позивача.

Доводи відповідача, які викладені у відзиві і які зводяться до того, що за недопоставку позивачеві періодичних видань повинна нести відповідальність особа видавника, не є слушними і суперечать умовам укладеного між сторонами договору та приписам ст. 18 Закону України Про поштовий зв'язок.

За таких підстав позов слід задовольнити частково та відповідно до ст.49 ГПК України витрати позивача зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст. 18 Закону України Про поштовий зв'язок, ст.ст.174,193 ГК України, ст.ст.526,629,901-903 ЦК України, керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, п.1.1ст.80, 82,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, м. Київ, вул. Хрещатик, буд.22, ідентифікаційний код 21560045 в особі Луганської Дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Вілєсова, буд.3, ідентифікаційний код 21796581 на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання «Азот», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Пивоварова, 5, ідентифікаційний код 33270581 передоплату в сумі 8858грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 1367,71грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Припинити провадження у справі в частині 105,01грн.

4. В решті вимог відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 16.06.2016.

Суддя Р. Шеліхіна