донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

31.05.2016 справа №905/697/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача ОСОБА_4 за довіреністю №24-12/15-1 від 24.12.15р.; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітталсервіс",, м. Дружківка, Донецька область
на рішення господарського судуДонецької області
від23.03.2016р. (повний текст рішення підписано 23.03.2016р.)
у справі№ 905/697/16 (суддя Бойко І.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_5", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітталсервіс", м. Дружківка, Донецька область
простягнення 375 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.03.2016р. у справі №905/697/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_5", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітталсервіс", м. Дружківка, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 375 000,00 грн. задоволені у повному обсязі.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Мітталсервіс", м. Дружківка, Донецька область подана апеляційна скарга, в якій останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням приписів ст.ст. 38, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі. Крім того, вважає, що судом першої інстанції необгрунтовано відмовлено відповідачу у клопотанні про відкладення розгляду справи та позивачем не надано суду оригіналу простого векселя серії АА №2339818, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості є безпідставними.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення, про що зазначив у відзиві на апеляційну скаргу.

Скаржник наданими йому правом не скористався, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце судового засідання сповіщений належним чином.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_5", м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітталсервіс", м. Дружківка, Донецька область про стягнення заборгованості за простим векселем в сумі 375 000,00грн.

Позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітталсервіс", обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань зі сплати номінальної вартості простого векселю серії АА №2339818 від 01.06.2011р. за пред'явленням не раніше 30.11.2015р.

Як зазначає позивач, відповідачем 01.06.2011р. видано позивачу простий вексель серії АА №2339818 на суму 375 000,00 грн. зі строком оплати за предявленням, але не раніше 30.11.2015р. Відповідно до акту прийому-передачі векселів та оформлення заборгованості щодо платежу за векселями від 01.06.2011р., сторонами встановлено досягнення угоди про припинення зобовязань за рахунками фактурами, виставленими відповідно до договору фінансового лізингу №LC2001-04/08 від 28.05.2009р. на загальну суму 375 000,00грн. При цьому, відповідно до виписки по поточному банківському рахунку, відповідач протягом 2011-2013рр. здійснював платежі, однак починаючи з 30.09.2013р. припинив погашення заборгованості за векселями, прострочивши платежі за простим векселем серії АА №2339818, внаслідок чого зобов'язання відповідача на загальну суму 375 000,00 грн., за твердженням позивача, є невиконаним.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту існування у відповідача заборгованості за простим векселем серії АА №2339818 .

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, 01.06.2011р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Мітталсервіс" емітовано простий вексель серії АА №2339818 на суму 375 000,00 грн. зі строком оплати за предявленням, але не раніше 30.11.2015р.

Факт отримання векселю позивачем підтверджується актом прийому-передачі векселів та оформлення заборгованості щодо платежу за векселями від 01.06.2011р., належним чином засвідчена копія якого міститься у матеріалах справи.

Відповідно до акту прийому-передачі векселів та оформлення заборгованості щодо платежу за векселями від 01.06.2011р. сторонами визначено, що оформлення та передача простого векселя серії АА №2339818 припиняє зобовязання з оплати заборгованості Векселедавця перед Векселеодержувачем за договором фінансового лізингу №LC2001-04/08 від 28.05.2009р. на загальну суму 375 000,00грн. за наступними рахунками: №LC2001-04/08/16-006 від 02.08.2010р. на суму 3541,00грн, №LC2001-04/08/17-009 від 01.09.2010р. на суму 28359,35грн., №LC2001-04/08/18-010 від 01.10.2010р. на суму 28172,74грн., №LC2001-04/08/19-012 від 01.11.2010р. на суму 28253,90грн., №LC2001-04/08/20-014 від 01.12.2010р. на суму 28288,31грн., №LC2001-04/08/21-016 від 04.01.2011р. на суму 28356,10грн., №LC2001-04/08/22-018 від 01.02.2011р. на суму 28160,89грн., №LC2001-04/08/23-019 від 01.03.2011р. на суму 28153,61грн., №LC2001-04/08/24-020 від 01.04.2011р. на суму 28261,37грн., №LC2001-04/08/25-022 від 04.05.2011р. на суму 28297,32грн., №LC2001-04/08/6_01.10.09 від 01.10.2009р. на суму 28170,68грн., №LC2001-04/08/7_02.11.09 від 02.11.2009р. на суму 28147,34грн., №LC2001-04/08/8_01.12.09 від 01.12.2009р. на суму 28144,56грн., №LC2001-04/08/9_04.01.10 від 04.01.2010р. на суму 28116,60грн., №LC2001-04/08/ev-008 від 20.08.2010р. на суму 3133,80грн., №LC2001-04/08/ev-013 від 29.11.2010р. на суму 1442,43грн.

Видачею векселю серії АА №2339818 відповідачем засвідчене безумовне грошове зобов'язання сплатити грошові кошти в сумі 375 000,00 грн. держателю цього векселя.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", Вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

У відповідності з вимогами ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, який запроваджений Женевською конвенцією від 07.06.1930р. (ратифікована Україною 06.07.1999р.), простий вексель містить: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця складання простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Наразі, простий вексель серії АА №2339818 містить всі означені реквізити. Одночасно, на вказаному векселі також міститься підписи посадових осіб відповідача.

Факт отримання векселю позивачем підтверджується актом прийому-передачі векселів та оформлення заборгованості щодо платежу за векселями від 01.06.2011р., належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 08.06.2007р. «Про деякі питання практики розгляду спорів, повязаних з обігом векселів», законний векселедержатель не зобовязаний доводити наявність і дійсність своїх прав за векселем, вони вважаються наявними та дійсними. Доведення протилежного обовязок особи, якій предявлено вимогу за векселем.

Згідно ст. 77 Уніфікованого закону, до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів.

Згідно ст. ст. 38, 53, 77, 78 Уніфікованого закону, векселедержатель має право предявити позовні вимоги до векселедавця в разі, якщо не було здійснено платежу за векселем.

Під правом вимоги за векселем розуміється право векселедержателя заявити позов згідно статей 47, 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 22.12.2015 р. предявлено до платежу відповідачу простий вексель серії АА № 2339818 на суму 375 000,00 грн., що підтверджується вимогою від 18.12.2015р. за вих. № 1713-12/15, поштовим чеком КМД УДППЗ "Укрпошта" № 1951 від 22.12.2015 р. та описом вкладення у цінний лист. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вимога отримана уповноваженим представником відповідача 06.01.2016 р.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з чого, оскільки відповідачем не надано доказів виконання своїх зобовязань перед позивачем за простим векселем серії АА №2339818, судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення вексельної заборгованості в сумі 375 000,00 грн.

В свою чергу, не приймаються доводи скаржника про те, що позивачем фактично не надано доказів предявлення простого векселя до сплати, оскільки згідно з п. 20. Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 08.06.2007р. «Про деякі питання практики розгляду спорів, повязаних з обігом векселів», вексель має предявлятися до платежу у визначеному в ньому місці, а якщо останнє не було прямо визначено, за місцем знаходження платника (акцептанта) переказного векселя або за місцем складання простого векселя (статті 2, 76 Уніфікованого закону).

В свою чергу, оскільки вексельним законодавством не передбачено порядку пред'явлення векселя до оплати, то пред'явлення згаданої вимоги необхідно розглядати як пред'явлення векселя до оплати.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, доводи скаржника про те, що позивачем не надано доказів предявлення простого векселя до сплати у строки та згідно норм діючого законодавства, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Щодо відмови у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право відкласти судове засідання у випадках, визначених зазначеною статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала про порушення провадження у справі від 23.02.2016р. про призначення розгляду справи на 23.03.16р. надіслана на адресу відповідача 23.02.2015р. та отримана останнім 05.03.2016р., про що свідчить поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи.

Крім того, до позовної заяви доданий фіскальний чек №9792 від 17.02.2016р. та опис вкладення з відміткою поштового відділення звязку про направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів позивачем.

Отже, відповідач до винесення рішення по справі не був позбавлений можливості представити суду відзив на позовну заяву та надати додаткові документи в обґрунтування своєї правової позиції по справі завчасно. Обставин, що перешкоджали відповідачу вчинити вищенаведені дії на дату розгляду справи Товариством з обмеженою відповідальністю "Мітталсервіс" у клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначено, як і не обґрунтована їх наявність.

Таким чином, за висновком суду, зважаючи на достатність доказів для розгляду справи по суті, господарський суд правомірно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Щодо ненадання позивачем суду для огляду оригіналу векселя, зазначеного у позові, колегія суддів зазначає, що такі твердження відповідача є безпідставними, оскільки у тексті рішення господарського суду Донецької області від 23.03.2016р. зазначено, що у судовому засіданні позивачем надано суду для огляду оригінал простого векселя серії АА №2339818 (а.с.29).

Рішення господарського суду Донецької області з урахуванням мотивів, зазначених апеляційним судом, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 23.03.2016р. у справі №905/697/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітталсервіс", м. Дружківка, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 23.03.2016 року у справі № 905/697/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Марченко

Судді Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3