КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Справа№ 910/33158/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року

у справі № 910/33158/15 (суддя - М.М.Якименко)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: Гончар О.П., довіреність б/н від 05.01.2015 року

від відповідача: Сидоренко А.С., довіреність №14-100 від 18.04.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (відповідач у справі) з позовом про зобов'язання списати: 372 210, 33 грн - інфляційних втрат, 159 610,29 грн - 3 % річних, 305 979, 87 грн - пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно з Законом України від 14.05.15 року №423-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», який набрав чинності 06.06.15р. у Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» виникає право, а у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» обов'язок списати нараховані пеню, штрафні та фінансові санкції, що підлягають стягненню на підставі судових рішень і є не сплаченими. Оскільки, як стверджує позивач, відповідачем всупереч наведеним імперативним приписам законодавства не вчинено жодних дій по списанню пені, інфляційних втрат та 3% річних, стягнутих рішенням Господарського суду Харківської області від 11.11.2004 року у справі №922/3585/14, Приватне акціонерне товариство «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» списати 372 210, 33 грн - інфляційних втрат, 159 610,29 грн - 3 % річних та 305 979, 87 грн - пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі №910/33158/15 позов задоволено повністю. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» списати штрафні санкції Приватному акціонерному товариству «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» у розмірі 372 210, 33 грн - інфляційних втрат, 159 610,29 грн - три відсотки річних, 305 979, 87 грн - пені, що підлягають стягненню на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2004 року у справі № 922/3585/14. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» судовий збір у розмірі 12 567 грн. 02 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», подав апеляційну скаргу № 14/02-206 від 22.02.2016 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі №910/33158/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу», статтею 18 якого було унормовано списання пені, штрафних та фінансових санкцій, втратив чинність 01.10.2015 року на підставі Закону N 329-VIII (329-19 ) від 09.04.2015 року, а тому звернення позивача з даним позовом після втрати Законом чинності є безпідставним. Враховуючи наведене, а також відсутність визначеного Кабінетом Міністрів України механізму реструктуризації заборгованості (а отже і списання пені та штрафних санкцій) згідно із наведеним Законом, відсутність затвердженого типового договору, відповідач вважає, що прийняття Господарським судом міста Києва рішення про списання стягнутих рішенням Господарського суду Харківської області від 11.11.2004 року у справі №922/3585/14 сум інфляційних втрат, 3% річних та пені є неправомірним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі №910/33158/15 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 01.06.2016 року.

01.06.2016 року через загальний відділ документообігу суду від позивача у справі надійшов відзив №317 від 30.05.2016 року (вх. №09-11/10907/16) на апеляційну скаргу відповідача, в якому Приватне акціонерне товариство «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» зазначає про законність висновків місцевого господарського суду, відповідність їх дійсним обставинам справи, а відтак, про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 року відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд апеляційної скарги було відкладено на 15.06.2016 року.

У судовому засіданні 15.06.2016 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року в повному обсязі та прийняти нове, яким у позові Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» відмовити повністю.

Представник позивача у справі у судовому засіданні 15.06.2016 року заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у даній справі залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне.

28.12.2012 року між позивачем (як покупцем) та відповідачем (як продавцем) укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/2576-ТЕ-32, за яким відповідач зобов'язався передати позивачу у 2013 році природний газ, а позивач прийняти та оплатити природний газ, який використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками.

На виконання умов договору №13/2576-ТЕ-32 відповідач передав позивачу природний газ на загальну суму 14630498,57 грн. Позивач в свою чергу за отриманий природний газ розрахувався частково, у зв'язку з чим відповідач у серпні 2014 року звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з позивача суми основного боргу 852 522,18 грн, суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 372 210,33 грн, три відсотки річних у сумі 159 610,29 грн та пеню у розмірі 611 959,73 грн.

До прийняття Господарським судом Харківської області рішенні у справі позивач перерахував відповідачу 852 522,18 грн. основної суми боргу за отриманий газ, тобто повністю сплатив суму основну боргу. У зв'язку з чим рішенням Господарського суду Харківської області від 11.11.2014 у справі №922/3585/14 позов відповідача до позивача про стягнення заборгованості за поставлений природний газ, штрафні та фінансові санкції за несвоєчасну оплату задоволено частково. З підприємства стягнуто 372 210,33 грн інфляційних втрат, 159 610,29 грн три відсотки річних, 305 979,87 грн пені та 39 926,05 грн судового збору.

Постановами Харківського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року та Вищого господарського суду України від 23.02.2015 року рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2014р. залишено без змін.

На виконання рішення 25.11.2014 року судом першої інстанції було видано наказ №922/3585/14.

25.12.2014 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду. Пеня, штрафні та фінансові санкції на загальну суму 837 800,49 грн. залишились непогашеними.

Предметом позову у даній справі є вимога Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» списати 372 210, 33 грн - інфляційних втрат, 159 610,29 грн - 3 % річних та 305 979, 87 грн - пені, стягнутих з Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» рішенням Господарського суду Харківської області від 11.11.2014 у справі №922/3585/14.

Як на правову підставу даного позову, Приватне акціонерне товариство «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», який набрав чинності 06.06.2015 р., та яким було внесено зміни до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу».

Відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (в редакції Закону про внесення змін) заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

07.09.2015 року позивач направив на адресу відповідача лист №454/1 від 07.09.2015 року, яким просив списати вищевказані штрафні та фінансові санкції.

Однак, відповідач листом від 12.11.2015 р. №26-7735/1.8-15 відмовив позивачу у списанні штрафних та фінансових санкцій, мотивувавши це відсутністю законних підстав.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зі змісту частини 13 ст.18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», вбачається, що передбачене нею списання пені, штрафних та фінансових санкцій слід розглядати як невід'ємну частину реструктуризації заборгованості теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, не погашеної на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Тобто, списання зазначених сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів передбаченої цією частиною процедури реструктуризації заборгованості за спожитий у 2014 році природний газ (на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України), і не може розглядатися як самостійна підстава для списання поза вищевказаною процедурою. На це додатково вказує також сам зміст абзацу 3 вищезазначеної частини 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», з якого випливає списання пені, штрафних та фінансових санкцій за умови виконання вимог цієї частини.

Суд звертає увагу, що частиною 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» передбачена реструктуризація заборгованості за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, та списання, нарахованих на цю заборгованість пені та інших штрафних санкцій, однак пеня, інфляційні втрати та 3% річних, яку просить списати позивач у даній справі, була нарахована на заборгованість за спожитий у 2013 році природний газ, при цьому така заборгованість була погашена ще у 2014 році, як зазначено у рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/3585/14. Тобто, рішення суду у наведеній справі стосувались заборгованості та нарахованих пені, інфляційних втрат та 3% річних за спожитий природний газ у 2013 році, і така заборгованість була погашена позивачем ще до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», яким було врегульовано можливість реструктуризації заборгованості (та списання серед іншого пені) саме за спожитий у 2014 році природний газ.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що порядок реструктуризації заборгованості та відповідно списання штрафних санкцій, передбачений частиною 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» не поширюється на суми, які були предметом стягнення за рішенням Господарського суду Харківської області від 11.11.2014 року у справі №922/3585/14, оскільки на момент набрання чинності даним Законом заборгованість Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» вже була погашена. Аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд України у постановах від 27.01.2016 року у справі №910/12433/13, від 18.02.2016 року у справі №910/17396/15, від 20.04.2016 року у справі №910/30375/15, від 21.04.2016 року у справі №910/27611/15.

Крім того, місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення не було враховано те, що Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу» не визначено списання 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки ці нарахування не є ані штрафними, ані фінансовими санкціями, в розумінні приписів Цивільного кодексу України, а за своєю правовою природою є компенсацією кредитору за збитки, понесені внаслідок знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу, а тому на них не поширюються положення п. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» і такі суми не підлягають списанню згідно прийнятих змін відповідно до Закону Україну «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» .

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд міста Києва дійшов невірного висновку про існування підстав для списання 372 210, 33 грн - інфляційних втрат, 159 610,29 грн - 3 % річних, 305 979, 87 грн - пені на підставі частини 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», які нараховані на заборгованість за спожитий природний газ у 2013 році і яка була повністю погашена позивачем ще до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу», на який посилається позивач як на правову підставу позовних вимог, втратив чинність 01.10.2015 року на підставі Закону України №329-VIII ( 329-19 ) від 09.04.2015 «Про ринок природного газу».

Однак з даним позовом про зобов'язання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» списати нараховані пеню, інфляційні втрати та 3% річних Приватне акціонерне товариство «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» звернулось лише 28.12.2015 року, як вбачається з відтиску календарного штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, в якому направлялась позовна заява.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. N 1-рп/99 дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. При цьому положення ч. 1 ст. 58 Конституції, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується лише людини і громадянина. (Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.06.2011 у справі №3-57гс11, від 20.06.2011 у справі № 17/241). Оскільки передбачене Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу» право на списання пені та штрафних санкцій реалізоване позивачем тільки після втрати чинності такого закону, то відповідно суд апеляційної інстанції вважає неможливим застосування процедури щодо списання пені, передбаченої приписами даного Закону після втрати ним чинності.

Враховуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі №910/33158/15 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги покладається на позивача - Приватне акціонерне товариство «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла».

Керуючись ст. 49, 99, 101, 102, п.2 ч. 1 ст. 103, п.4 ч. 1 ст. 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі №910/33158/15 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі №910/33158/15 скасувати, прийняти нове рішення:

«В позові відмовити повністю».

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» (61172, ГСП-2, м. Харків, вул. Роганська, 155; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 13 823 (тринадцять тисяч вісімсот двадцять три) грн 72 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

5. Справу №910/33158/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

А.І. Мартюк