КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р. Справа№ 910/30310/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Рудченка С.Г.

при секретарі

судового засідання: Романовій Ю.М.

за участі представників сторін:

позивача Вознюк О.М. дов. від 15.12.2016 б/н;

Петричук В.В. - директор (Витяг №21962862

від 25.05.2016);

відповідача-1 Малиновська В.А. дов. від 01.03.2016 б/н

відповідач-2 не з'явився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги позивача ПП "Українська дистрибуційна система"

на Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.16

у справі № 910/30310/15 ( суддя Босий В.П.)

за позовом ПП "Українська дистрибуційна система"

до відповідача-1 ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна"

відповідача-2 ТОВ "Схід відбудова"

про стягнення заборгованості у розмірі 921 131,84 грн. за

Додатковою угодою №1 від 25.03.15 до Договору

купівлі-продажу від 18.04.11 №078611.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПП "Українська дистрибуційна система" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача-1 ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" про стягнення заборгованості у розмірі 949 131,84 грн., з якої: 668 420,09 грн. основного боргу та 280 711,75 грн. інфляційні втрати за період визначений позивачем з грудня 2014 року по червень 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Додаткової угоди №1 від 25.03.2015 до Договору купівлі-продажу №078611 від 18.04.2011 зобов'язання зі сплати вартості поставленого товару на суму 668 420,09 грн. перейшло до ТОВ "ТД "Практікер Україна", яке останнім належним чином не виконано, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення зазначеної заборгованості з відповідача за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою ГСМК від 01.02.2016 № 910/30310/15 за Клопотанням відповідача-1 ТОВ "ТД "Практікер Україна" судом було залучено до участі у справі в якості відповідача-2 - ТОВ "Схід відбудова", яке є правонаступником ТОВ "Практікер Україна", що підтверджено Статутом товариства від 21.04.2015. (т. 2 а/с 50-51)

22.02.2016 представником позивача було подано Заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача-1 суму основної заборгованості у розмір 640 420,09 грн. та інфляційні втрати у розмірі 280 711,75 грн.. (т.2 а/с 116) Місцевим господарським судом вказана Заява прийнята до розгляду, подальший розгляд даної справи здійснювався з її врахуванням. При цьому, судом першої інстанції відзначено, що згадана Заява за своєю правовою природою є Заявою про зменшення розміру позовних вимог, що відповідає приписам ст. 22 ГПК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 № 910/30310/15 в задоволенні позову ПП "Українська дистрибуційна система" відмовлено повністю, як заявленого необгрунтовано.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач ПП "Українська дистрибуційна система" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 № 910/30310/15 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач наголошує на неправильному застосуванні судом першої інстанції ст.ст. 555-559 ЦК України та ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2016 для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л.

Ухвалою КАГС від 14.04.2016 № 910/30310/15 порушено апеляційне провадження за скаргою позивача ПП "Українська дистрибуційна система" та призначено судове засідання. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л.).

Відповідач-1 ТОВ "ТД "Практікер Україна" у Відзиві, поданому через канцелярію КАГС 25.05.2016, просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 № 910/30310/15 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідач-2 ТОВ "Схід відбудова" не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надав колегії суддів письмовий відзив на скаргу позивача, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Під час апеляційного перегляду даної справи склад колегії суддів змінювався. До останнього судового засідання від 16.06.2016, у зв'язку з перебуванням судді Іоннікової І.А., яка входила до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем по справі, було здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів, за наслідком якої За Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.06.2016 було сформовано склад колегії: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Рудченко С.Г., Яковлєв М.Л..

Ухвалою КАГС від 16.06.2016 № 910/30310/15 прийнято апеляційну скаргу позивача ПП "Українська дистрибуційна система" до провадження вищезазначеним складом колегії суддів.

У зв'язку зі зміною складу колегії суддів розгляд даної справи було розпочато заново. Сторонам було роз'яснено право відводу відповідно до ст. 20 ГПК України, їх права та обов'язки згідно ст. 22 ГПК України. (Зафіксовано Протоколом судового засідання від 16.06.2016)

25.05.2016 через відділ документального забезпечення КАГС від відповідача-2 надійшла Заява про розгляд даної справи за відсутності представника ТОВ "Схід відбудова".

У судове засідання від 16.06.2016 представник відповідача-2 не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

За пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої Постанови Пленуму ВГСУ.

Враховуючи, що присутні представники позивача та відповідача-1 не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника відповідача-2, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та відповідача-1, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу позивача ПП "Українська дистрибуційна система" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва 30.03.2016 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2011 між ПП "Українська дистрибуційна система" (постачальник) та ТОВ "Практікер Україна" (Практікер-покупець) був укладений Договір купівлі-продажу (національний) № 078611 (надалі - "Договір"). (т.1 а/с 17)

Пунктом 1.1 Договору визначено, що умови цього Договору та всі додатки до нього регулюють ділові відносини між Практікер-покупцем та/або підприємствами, для яких компанія Практікер виконує закупівельні обов'язки, з одного боку, та постачальником, з іншого боку. Постачальник визнає юридичну цінність цих умов шляхом підписання цього Договору. Додатково для врегулювання відносин за цим Договором застосовуються положення законодавства.

Згідно з п. 3.1 Договору визначено, що поставки здійснюються до місця прийняття товарів за рахунок постачальника на умовах DDP (доставлено, мито сплачено).

Відповідно до п. 9.1 Договору додатки до цього Договору, зокрема, Договір про умови та загальні умови поставки та надання послуг, вважаються невід'ємними частинами даного Договору купівлі-продажу.

На виконання Договору купівлі-продажу (національний), 18.04.2011 між ПП "Українська дистрибуційна система" (постачальник) та ТОВ "Практікер Україна" (Практікер-покупець) був укладений Договір про умови №078621 (надалі - "Договір про умови").(т.1 а/с 21)

Пунктом 4 Договору про умови сторонами було погоджено строк оплати поставленої продукції - 60 днів з моменту надходження товарів.

25.03.2015 між ПП "Українська дистрибуційна система" (постачальник), ТОВ "Практікер Україна" (Практікер-покупець) та ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" (новий покупець) була укладена Додаткова угода №1 до Договору, відповідно до якої сторони вирішили замінити одну із сторін в зобов'язанні по Договору купівлі-продажу №078611 від 18.04.2011 та всі права і обов'язки за Договором (національний) перейшли від Практікер-покупець (відповідач-2) до нового покупця - ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" (відповідач-1), починаючи з 25.03.2015. (т. 1 а/с 26)

З вказаної Додаткової угоди №1 від 25.03.2015 вбачається, що з метою фіксації суми зобов'язань, яка утворилась на момент укладання цієї Додаткової угоди, Практікер (відповідач-2 ТОВ "Схід відбудова") та постачальник (позивач) укладають Акт звірки взаєморозрахунків (п. 4 Додаткової угоди).

Згідно з п. 5 Додаткової угоди №1 від 25.03.2015 сплата зобов'язань Практікер (відповідач-2), які виникли за Договором купівлі-продажу, в якому відбувається заміна сторони, включаючи зобов'язання, визначені п. 4 цієї угоди, здійснюється Практікер до їх повного виконання. При цьому, Новий покупець ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" поручається за виконання Покупцем визначених зобов'язань. У разі невиконання Покупцем визначених зобов'язань, Покупець ТОВ "Практікер Україна" та Новий покупець ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" несуть солідарну відповідальність за їх виконання. Всі взаємовідносини між Практікер та новим покупцем стосовно даного Договору регулюються окремою угодою між ними.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем-1 зобов'язань за Додатковою угодою №1 від 25.03.2015 до Договору купівлі-продажу (національний).

Суд першої інстанції, взявши до уваги наведені фактичні обставини справи, дослідивши матеріали даної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Вирішуючи спір про стягнення заборгованості з відповідача-1 ТОВ "ТД "Практікер Україна" місцевий господарський суд, з яким погоджується колегія суддів, встановив, що дія поруки, яка визначена за умовами Додаткової угоди від 25.03.2015 №1 в частині погашення заявленого розміру припинилась, з причин пропуску строку, встановленого ст. 559 ЦК України.

Видатковими накладними за період з 08.09.2014 по 25.01.2015 підтверджується факт належного виконання позивачем зобов'язань за Договором (національний) та поставки на користь відповідача-2 товару, який останнім був прийнятий та частково оплачений.

Пунктами 2 та 3 Додаткової угоди №1 від 25.03.2015 до Договору (національний) визначено, що поставка товарів постачальником, з моменту укладання цієї угоди, якщо про інше сторони не погодились окремо, здійснюється за замовленнями та на користь Нового покупця в порядку та на умовах, визначених Договором. Практікер (відповідач-2), як сторона, яка вибуває із зобов'язання, відмовляється від права замовляти та обов'язку приймати товари постачальника (позивача).

На виконання вказаної Додаткової угоди, у період з 21.04.2015 позивачем здійснювалася поставка товару продукції вже на користь заміненої сторони - відповідача-1 ТОВ "ТД "Практікер Україна".

Судом першої інстанції зазначено, що предметом спору у даній справі є неналежне виконання відповідачем-2 зобов'язань з оплати продукції, що була поставлена позивачем до моменту укладення сторонами Додаткової угоди №1 від 25.03.2015 до Договору купівлі-продажу (національний).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, п. 4 Договору про умови, відповідач-2 був зобов'язаний розрахуватися за поставлений товар протягом 60 днів з моменту надходження товарів.

Таким чином, з урахуванням часткової оплати, заборгованість відповідача-2 за поставлений товар становила 640 420,09 грн., що не заперечується представниками сторін, а строк виконання грошового зобов'язання на момент розгляду справи судом першої інстанції настав.

Згідно з п. 5 Додаткової угоди №1 від 25.03.2015 сплата зобов'язань Практікер (відповідача-2), які виникли за Договором купівлі-продажу, в якому відбувалася заміна сторони, включаючи зобов'язання, визначені п. 4 Додаткової угоди, здійснюється Практікер до їх повного виконання. При цьому, Новий покупець (відповідач-1) поручається за виконання Покупцем визначених зобов'язань. У разі невиконання Покупцем визначених зобов'язань, Покупець та Новий покупець несуть солідарну відповідальність за їх виконання. Всі взаємовідносини між Практікер та Новим покупцем стосовно даного Договору регулюються окремою угодою між ними.

Суд першої інстанції, виходячи з умов Додаткової угоди №1 від 25.03.2015 та змісту відносин, що склались між сторонами, дійшов висновку, що відповідач-2 ТОВ "Схід відбудова" виступив боржником за основним зобов'язанням (поставки), а відповідач-1 ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" - поручителем. Отже, спірні відносини регулюються параграфом 3 глави 49 Цивільного кодексу України (порука).

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки на підставі п. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України .

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення заборгованості з відповідача-1, суд дійшов висновку, що дія поруки припинилась з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що у Додатковій угоді від 24.03.2015, яка містить умову про поруку, сторони не визначили строку дії цієї поруки, отже, мають застосовуватися приписи зазначеної статті в тій частині, відповідно до якої порука припиняється у разі, якщо кредитор протягом 6 місяців не пред'явить вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Як слідує з п. 4 Договору про умови строк платежу дійсний протягом 60 днів з надходження товарів/рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що остання партія товару надійшла до відповідача-2 ТОВ "Практікер Україна" (правонаступник ТОВ "Схід відбудова") 25.01.2015, а відтак, враховуючи п. 4 Договору про умови, строк зобов'язання по оплаті останньої поставки товару закінчився - 26.03.2015.

Таким чином, за висновком суду першої інстанції, зважаючи на 6-ти місячний строк, передбачений законом, порука відповідача-1 припинилась - 26.09.2015, оскільки кредитор не звернувся до поручителя протягом цього часу з вимогою про виконання основного зобов'язання. (зокрема, позовну заяву подано 26.11.2015, що підтверджується відбитком календарного штемпеля на конверті).

Місцевим господарським судом, ствердження позивача, що в межах встановленого шестимісячного строку він звернувся до відповідача-1 із Претензією щодо сплати заборгованості відповідача-2 ТОВ "Схід відбудова", не прийнято до уваги, при цьому відзначено таке.

За правовими висновками Верховного Суду України від 17.09.2014, які викладені у Постановах по справах № 6-6цс14-1, № 6-53цс14, а також в Аналізі про застосування судами законодавства, яке регулює поруку, як вид забезпечення виконання зобов'язання від 01.02.2015, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти, як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення, при цьому, не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак, і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Більше того, строк поруки не вважається строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі). Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки було пред'явлено претензію і поручитель не виконав вказаних у ній вимог, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки, із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Аналогічна правова позиція щодо строку дії поруки викладена і в Постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі №6-1844цс15, яка згідно з ст. 11128 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, колегія суддів з огляду на вищевикладені правові висновки Верховного Суду України, які є обов'язковими під час розгляду судових справ, погоджується з правовою позицією суду першої інстанції, що оскільки позивач ПП "Українська дистрибуційна система" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явило вимоги до поручителя - відповідача-1 ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", порука у відповідача-2 перед позивачем за основним зобов'язанням (Договором купівлі-продажу) є припиненою, а відтак - позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача-1 є такими, що задоволенню не підлягають.

Між тим, місцевий господарський суд, щодо стягнення заборгованості з відповідача-2 ТОВ "Схід відбудова" у розмірі 640 420,09 грн. та інфляційних втрат в сумі 280 711,75 грн. виходив з того, що позивачем в процесі розгляду даної справи не пред'явлено вимог до відповідача-2 ТОВ "Схід відбудова". Крім того, сам позивач не скористався своїм процесуальним правом, визначеним ст. 22 ГПК України, щодо зміни предмету або підстави позову до початку розгляду справи по суті та не заявив позовних вимог безпосередньо до відповідача-2 ТОВ "Схід відбудова" після його притягнення до участі у справі у якості відповідача-2 за Ухвалою ГСМК від 01.02.2016.

Колегія суддів вважає обґрунтованим такий висновок суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з відповідача-2 ТОВ "Схід відбудова", при цьому, вважає за необхідне зазначити про наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, посилаючись на Додаткову угоду № 1 до Договору купівлі продажу №078611 від 18.04.2011 пред'явив позов про стягнення заборгованості до відповідача-1 ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна".

Так, 25.03.2015 між ПП "Українська дистрибуційна система" (постачальник), ТОВ "Практікер Україна", правонаступником якого є ТОВ "Схід відбудова" (Практікер), та ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" (новий покупець) була укладена Додаткова угода №1 до Договору, відповідно до якої сторони вирішили замінити одну із сторін в зобов'язанні по Договору купівлі-продажу №078611 від 18.04.2011 та всі права і обов'язки за цим Договором перейшли від Практікер (відповідач-2) до нового покупця - ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", починаючи з 25.03.2015.

Ухвалою ГСМК від 01.02.2016 № 910/30310/15 за Клопотанням відповідача-1 ТОВ "ТД "Практікер Україна" судом було залучено до участі у справі в якості відповідача-2 - ТОВ "Схід відбудова". (т. 2 а/с 50-51)

Відповідно до п. 1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В той же час, пунктом 3.12 вищевказаної Постанови Пленуму ВГСУ визначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, після залучення за Клопотанням відповідача-1 ТОВ "ТД "Практікер Україна" за Ухвалою ГСМК від 01.02.2016 № 910/30310/15 до участі у справі в якості відповідача-2 - ТОВ "Схід відбудова" та до початку розгляду даної справи по суті, позивачем не було подано місцевому господарському суду будь-якої заяви про зміну предмету і підстав позову в частині пред'явлення позовних вимог до відповідача-2 ТОВ "Схід відбудова", тобто позовні вимоги до відповідача-2 позивачем не було сформовано.

Поряд з цим, слід зазначити, що після залучення відповідача-2 до участі у даній справі (Ухвала ГСМК від 01.02.2016), представником позивача під час судового засідання від 22.02.2016 було подано Заяву про зменшення позовних вимог, в якій він просив стягнути суму основної заборгованості у розмірі 640 420,09 грн. та інфляційні втрати у розмірі 280 711,75 грн. саме з відповідача-1 ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна".

Таким чином, позивач ПП "Українська дистрибуційна система" після залучення до участі у даній справі в якості відповідача-2 ТОВ "Схід відбудова", не скористався своїм процесуальним правом передбаченим ст. 22 ГПК України, пред'явлення вимоги до такої особи, в тому числі, щодо солідарного стягнення заборгованості. Відтак, судом першої інстанції правомірно здійснено розгляд даної справи згідно викладених в позовній заяві вимог та обґрунтувань, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог до відповідача-1 ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна".

Аналогічна правова позиція, щодо відсутності підстав для розгляду позову відносно відповідача-2, якого було залучено в процесі розгляду справи, оскільки до нього не були пред'явленні позовні вимоги, викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 08.10.2012 №12/5026/2040/2011.

Враховуючи вищевикладене, за оцінкою колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що в задоволенні позовних вимог з викладених у позові ПП "Українська дистрибуційна система" правових підстав необхідно відмовити повністю.

У доводах апеляційного оскарження позивач ПП "Українська дистрибуційна система" наголошує на неправильному застосуванні судом першої інстанції ст.ст. 555-559 ЦК України та ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України. В обґрунтування наведеного, позивач, посилаючись на Акт звірки від 15.07.2015, який підписано між ним та Практікер, стверджує, що підписання такого Акту свідчить, що відповідач-1 визнав борг. Крім того, за оцінкою скаржника, зазначений Акт звірки свідчить про переривання строку позовної давності дії поруки.

Колегія суддів, взявши до уваги норми чинного законодавства, дослідивши матеріали даної справи, не приймає до уваги наведені доводи апеляційного оскарження позивача, визнає їх такими, що не спростовують правових висновків, викладених у оскарженому рішенні місцевого господарського суду.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що посилання скаржника на переривання строку дії поруки на підставі ст. 264 ЦК України, якими врегульовано відновлення строку позовної давності в разі визнання боржником боргу або вчинення ним таких дій, є необґрунтованими, оскільки строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Стосовно зауваження скаржника про недотримання судом першої інстанції вимог ст. 43 ГПК України щодо обов'язку всебічно, повно і об'єктивно розглянути в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наступне.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Обсяг обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу, апеляційний суд, у принципі, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (див. рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії", заява № 30544/96). Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції, порушується, лише якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України", заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України", заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги позивача ПП "Українська дистрибуційна система" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ПП "Українська дистрибуційна система" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 № 910/30310/15 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 № 910/30310/15 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 № 910/30310/15 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/30310/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді М.Л. Яковлєв

С.Г. Рудченко