РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016Справа №910/6793/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Клондайк-Електро"

Про визнання права на скасування максимального та поточного лімітів

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Калініченко О.В. (дов. №749/15-н від 10.12.2015)

від відповідача: Якимчук С.М. (дов. від 16.07.2015.)

В судовому засіданні 15.06.2016, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

12.04.2016 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява № 114-0-4-00/1/58 від 11.04.2016 Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клондайк-Електро" (надалі - відповідач) про визнання права на скасування максимального та поточного лімітів

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 порушено провадження у справі № 910/6793/16 та призначено розгляд справи на 18.05.2016.

В судових засіданнях 18.05.2016 та 01.06.2016 оголошувались перерви до 01.06.2016 та 15.06.2016.

В судове засідання, призначене на 15.06.2016, представники сторін не з'явились, причин неявки суд не повідомили.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "КЛОНДАЙК-ЕЛЕКТРО", як позичальником, (далі - відповідач) та публічним акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", як кредитором, (далі - позивач) укладено договір про надання овердрафту від 24.12.2013 № 015/2553/186007 (далі - Договір).

У відповідності до предмету Договору позивач надає позивачеві протягом строку доступності овердрафту можливість використання овердрафту з поточного рахунку в межах діючого поточного ліміту, внаслідок чого за зазначеним поточним рахунком виникає дебетове сальдо (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що відповідач зобов'язується використовувати овердрафт за цільовим призначенням, вказаним в п. 1.7 Договору, з дотриманням вимог законодавства України, погасити овердрафт, сплатити проценти за користування овердрафтом та комісії, а також виконати інші зобов'язання, визначені Договором.

Згідно з п. 8.2.8 п. 8.2 Договору, максимальний ліміт та поточний ліміт скасовуються, зокрема, у разі накладення арешту на поточний рахунок (надходження до кредитора документів про арешт поточного рахунку).

Пунктом 8.3.1 Договору передбачено, що з дати скасування лімітів відповідач втрачає право на користування овердрафтом, заборгованість за овердрафтом, у разі наявності дебетового сальдо, є кредитною заборгованістю та переноситься для обліку на рахунок для обліку кредитів, а нараховані проценти за користування овердрафтом переносяться на відповідні рахунки нарахованих доходів. Номери таких рахунків кредитор зазначає у повідомленні про скасування максимального ліміту та поточного ліміту.

У відповідності до 8.3.2 Договору, кредитна заборгованість, проценти та інші платежі за Договором повинні бути погашені відповідачем негайно, а кредитор має право звернути стягнення за договорами забезпечення, пред'явити вимогу позичальнику/поручителям/майновим поручителям, відступити третій особі права вимоги до позичальника щодо погашення кредитної заборгованості, сплати процентів та інших платежів та вжити інші заходи для стягнення заборгованості позичальника за Договором, які не суперечать законодавству України.

Згідно п. 8.3.3 Договору, з дати скасування максимального ліміту та поточного ліміту до повного погашення кредитної заборгованості відповідач сплачує проценти в розмірі, що передбачений п. 4.1 Договору, які нараховуються кредитором щомісячно на суму кредитної заборгованості, з урахуванням періодів, визначених пунктом 4.4 Договору.

Пунктами 10.1.4. п. 10.1. статті 10 Договору передбачено, що Позичальник засвідчує та гарантує, що не існує ніякого відомого Позичальнику судового провадження або розслідування/перевірки з боку державних чи інших органів, в тому числі відсутні справи про банкрутство, рішення про припинення (ліквідацію, реорганізацію) юридичної особи Позичальника, які можуть суттєво негативно вплинути на фінансовий стан або діяльність Позичальника, обсяг його правоздатності або дієздатності та про які Кредитор не був попереджений до укладення Договору.

Згідно з п. 10.4. Договору Позичальник зобов'язується підтримувати дійсність зазначених у цій статті Договору (стаття 10 Засвідчення та гарантії Позичальника) засвідчень і гарантій протягом всього строку дії Договору, а вразі зміни обставин, що впливають на зміст відповідних засівдчень і гарантій, негайно інформувати про це Кредитора та вжити всіх необхідних заходів для приведення їх змісту до первісних намірів, якими Сторони керувались при визначенні відповідних засвідчень і гарантій.

Згідно з п.п.. ж) п, 6,2. Договору Позичальник зобов'язаний письмово повідомляти Кредитора про будь-які зміни у юридичному стані та фінансово - господарській діяльності Позичальника/Поручителя/Майнового поручителя, які можуть вплинути на виконання ним обов'язків за Договором та/або на права Кредитора за Договором, у строк, що не перевищує десяти календарних днів з дати настання таких обставин, а у випадку, якщо відповідні обставини вимагають негайного реагування, то при першій можливості позичальник зобов'язаний повідомляти Кредитора про наступні обставини, але не обмежуючись ними: ж) порушення судових чи інших проваджень майнового характеру, що загрожують майновому положенню Позичальника/Поручителя (незалежно від його процесуального статусу), відкриття кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб Позичальника або Позичальника - фізичної особи підприємця, виникнення податкової застави щодо майна Позичальника, накладення арешту на майно (кошти) Позичальника або звернення стягнення на майно Позичальника.

Таким чином, вимоги позивача мотивовані тим, що відповідно до умов договору про надання овердрафту № 015/2553/186007 від 24.12.2013, Позичальник протягом дії договору, зобов'язаний був підтримувати засвідчення і гарантії, які можуть вплинути на рішення Кредитора щодо надання овердрафту, зокрема щодо наявності на момент укладення договору (пп.10.1.4.) або виникнення у Позичальника протягом строку дії договору (п.10.4) обставин, які можуть суттєво негативно вплинути на його фінансовий стан або діяльність (судові провадження, банкрутство, перевірки державних органів тощо) або загрожують майновому положенню Позичальника та у разі їх настання інформувати Кредитора про настання таких обставин (п.6.2).

Надходження, 22.04.2015 р. на адресу позивача постанови державного виконавця про накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку відкритого у позивача і належать відповідачу, розцінено позивачем як порушення відповідачем умов договору щодо засвідчень та гарантій, що відповідно до пп. 8.2.3. п. 8.2. Договору, на думку позивача є підставою для скасування максимального та поточного ліміту овердрафту, але відповідач не визнає за позивачем цього права.

Як вбачається з листа позивача № Р1-В57/53-0239/2 від 23.04.2015 p., Банком, 22.04.2015 було отримано постанову державного виконавця про арешт коштів на рахунках боржника (Позичальника) від 16.04.2015 надіслану Святошинським РУЮ в м. Києві. Цього ж дня (22.04.2015) поточний ліміт овердрафту було скасовано позивачем на підставі пгі.8.2.8. п. 8.2. Договору. Даний факт встановлено судом у справі № 910/18524/15, яке набрало законної сили.

Таким чином, позивач скористався своїм правом на скасування максимального та поточного лімітів, обравши для себе такий спосіб припинення овердрафту, який він вважав за доцільне в конкретній ситуації. Питання щодо скасування позивачем лімітів з інших підстав, зокрема за пп. 8.2.3. п. 8.2. Договору також було його правом, але позивач обрав іншу підставу.

Право та підстави позивача скасовувати ліміт овердрафту передбачено договором, а отже не може покладатися на суд вирішення питання, визнавати чи не визнавати за ним таке право, з огляду на те, що відповідач не може будь-яким чином заперечувати або перешкоджати позивачу в здійсненні цього права, а тому є незрозумілим, яким чином відповідачем порушуються права позивача.

Крім того, договором не передбачено, що відповідач зобов'язаний був повідомляти позивача про наявність будь-якого судового спору, а також не містить таких засвідчень і гарантій як наявність виконавчих проваджень де він виступає боржником.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Разом з тим, позивач у поданій заяві про визнання права на скасування максимального та поточного лімітів не наводить жодної обставини, яке саме право (або інтерес) позивача було порушено відповідачем та що перешкоджає позивачеві скасовувати ліміт овердрафту, що передбачено договором.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клондайк-Електро" про визнання права на скасування максимального та поточного лімітів відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 21.06.2016

Суддя М.О. Лиськов