ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016р. справа№ 914/1034/16

за позовом: державного підприємства «Жовківське лісове господарство», м. Жовква

до відповідача: приватного підприємства «Львівдах», м. Новояворівськ

про стягнення 60 252,89 грн.

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- представник

від відповідача: ОСОБА_2 представник

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява державного підприємства «Жовківське лісове господарство» до приватного підприємства «Львівдах» про стягнення 55 873,11 грн. основного боргу, 2 809,21 інфляційних втрат та 1 570,57 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 14.04.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 26.04.2016р.

26.04.2016р. розгляд справи було відкладено на 17.05.2016р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судове засідання 17.05.2016р. позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, однак подав клопотання про відкладення розгляду даної справи, у звязку з неможливістю взяти участь в судовому засіданні.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому проти вимог позивача не заперечив, однак зазначив, що заборгованість в останнього виникла не з його вини. Крім того, відповідачем було подано суду платіжне доручення від 11.05.2016р. про часткове погашення суми основного боргу за позовними вимогами в розмірі 10 000,00 грн.

З метою забезпечення сторонам конституційного права на захист, подання доказів, які мають значення для справи, повного та всестороннього зясування всіх обставин спору, судом, ухвалою від 17.05.2016р. було відкладено розгляд справи на 07.06.2016р.

В судовому засіданні 07.06.2016р. представники сторін підтримали заявлені раніше вимоги та заперечення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом зясовано:

20.04.2015р. між державним підприємством «Жовківське лісове господарство» (позивачем) та приватним підприємством «Львівдах» (відповідачем) було укладено договір купівлі-продажу №15/38, за умовами якого продавець зобовязався поставити та передати у власність покупця лісоматеріали круглі хвойних порід для паль гідротехнічних споруд, а покупець прийняти товар та сплатити його вартість.

Згідно п. 3.2., загальна вартість договору становить 28 773,11 грн. Крім того, відповідач зобовязується відповідно до п. 3.3. договору оплатити вартість послуг залізниці згідно накопичувальних накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог договору, позивачем було поставлено через послуги залізниці товару на загальну вартість 28 773,11 грн, а також оплачено послуги перевезення на суму 27 100,00 грн. Загальна вартість товару разом з доставкою склала 55 873,11 грн.

За умовами п. 3.4. договору, відповідач зобовязувався оплатити суму поставленого товару протягом 5 робочих днів з дати поставки товару.

Відповідно до залізничної накладної №36504348, датою поставки товару є 25.04.2015р.

З огляду на вищенаведене, відповідач починаючи з 26.04.2015р. зобовязаний був протягом 5 календарних днів оплатити повну вартість товару разом з перевезенням на суму 55 873,11 грн.

14.03.2016р. позивач направив відповідачу претензію про сплату боргу на протязі 7 календарних днів з моменту отримання останньої.

Однак, як зазначає позивач, станом на день подання позову, позивач зазначену суму боргу не сплатив.

У звязку з наведеним, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 55 873,11 грн. основного боргу, з урахуванням 2 809,21 грн. інфляційних втрат та 1 570,57 грн. 3% річних - в судовому порядку.

В ходу розгляду даної справи, відповідачем, платіжним дорученням №7469 від 11.05.2016р., було частково погашено основну заборгованість на суму 10 000,00 грн.

Відтак, з урахуванням часткової проплати, позивач просить суд стягнути з відповідача 45 873,11 грн. основного боргу, з врахуванням заявлених при поданні позову інфляційних втрат та 3% річних.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. основного боргу провадження припинити. При цьому, суд виходить з наступного.

В силу приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поданими доказами, відповідач після порушення провадження у справі частково погасив свою заборгованість перед позивачем в частині основного боргу у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується долученим платіжним дорученням №7469 від 11.05.2016р.

Вищий господарський суд України у своїй Постанові Пленуму №18 від 26.12.2011р. в п.4.4 звернув увагу судів на те, що господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору (п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (напр. сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо).

В той же час, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 45 873,11 грн. основного боргу, 2 809,21 грн. інфляційних втрат та 1 570,57 грн. 3% річних позов підлягає до задоволення. При цьому, суд виходить з наступних мотивів:

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як встановлено судом, на підставі укладеного між сторонами договору від 20.04.2015 року, позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується відповідною залізничною накладною №36504348 від 25.04.2015р. на суму 28 773,11 грн. Крім того, за відправку вказаного товару позивачем було сплачено вартість послуг залізниці по доставці в розмірі 27 100,00 грн., про що свідчить відповідна накладна.

Так, судом встановлено, що загальна сума, яка підлягала до сплати відповідачем склала 55 783,11 грн. (за виключенням часткової оплати в сумі 10 000,00 грн.).

За умовами п. 3.4. договору, відповідач зобовязувався оплатити суму поставленого товару протягом 5 робочих днів з дати поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується й самим відповідачем, останній вказаної суми не сплатив, внаслідок чого допустив заборгованість перед позивачем.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 45 873,11 грн. основного боргу позов підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Тому, відповідно до індексів інфляції встановлених НБУ з травня 2015р. до квітня 2016р. включно інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 55 873,11 грн. становить 2 809,21 грн.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до цієї норми сума заборгованості у вигляді трьох процентів річних за період з 02 травня 2015 року по 07 квітня 2016 року становить 1 570,57 грн.

З урахуванням наведеного вище, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 809,21 грн. інфляційних втрат та 1 570,57 грн. 3% річних, за прострочення виконання зобовязання, також підлягає до задоволення.

В той же час, суд не може взяти до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на позов стосовно того, що інфляційні та проценти річних виникли не з вини самого відповідача, а з обєктивних обставин, зокрема, у звязку з неперерахуванням державними установами коштів на рахунки ПП «Львівдах».

Так, згідно приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Кожна сторона, згідно ст.193 ГК України, повинна вжити усіх заходів,

необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Враховуючи вищенаведене, суд звертає увагу відповідача на те, що сторони підписавши договір про купівлі-продажу взяли на себе весь комплекс взаємних зобовязань включаючи і відповідальність за порушення умов договору (в даному випадку щодо своєчасної оплати за поставлений товар).

Отже, сума заборгованості ПП «Львівдах» на користь державного підприємства «Жовківське лісове господарство» становить 45 873,11 грн. основного боргу, 2 809,21 грн. інфляційних втрат та 1 570,57 грн. 3% річних.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись п.1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 43,33,34,44,49,82,82-1,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог про стягнення з приватного підприємства «Львівдах» 10 000,00 грн. основного боргу провадження припинити.

2. Позов державного підприємства «Жовківське лісове господарство» задоволити частково.

3. Стягнути з приватного підприємства «Львівдах» (81053, Львівська обл., м. Новояворівськ, вул. Привокзальна, 3, код ЄДРПОУ 3703088) на користь державного підприємства «Жовківське лісове господарство» (80300,Львівська обл., м. Жовква, вул. Лісна, 3, код ЄДРПОУ 0992438) 45 873,11 грн. основного боргу, 2 809,21 грн. інфляційних втрат, 1 570,57 грн. 3% річних та 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 07.06.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.06.2016р.

Суддя Юркевич М. В.