УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.06.2016Справа № 910/10777/16

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши матеріали позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Приватного підприємства «Алькор Консалтінг груп», про стягнення 5256,95 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Приватного підприємства «Алькор Консалтінг груп», про стягнення 5256,95 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн.

Згідно п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не подано доказів на підтвердження сплати судового збору.

Разом з тим, позивачем разом із позовною заявою до суду подано заяву про відстрочення сплати судового збору, в якій останній просив відстрочити сплату судового збору до винесення господарським судом міста Києва рішення по справі.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно із п. 12 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.2011 р. №01-06/1175/2011 за приписами статті 8 Закону суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою: відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі; зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону. Відповідні питання можуть бути вирішені судом в ухвалі про прийняття позовної заяви чи іншої заяви або скарги, передбаченої ГПК.

Тобто, обов'язковою умовою для звільнення заявника від сплати судового збору є наявність обґрунтованих обставин, що свідчать про неможливість сплати судового збору. При цьому, обов'язок по доведенню наявності таких обставин покладається на заявника.

Виходячи зі змісту поданого клопотання про відстрочення сплати судового збору, позивач посилається на неналежне фінансування Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву та надав, в якості доказів, тимчасовий кошторис на 1 квартал 2016 року. Крім того, позивач вказує, що тимчасовим кошторисом на 1 квартал 2016 року, який затверджений Начальником Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву 11.01.2016, було закладено 1400 грн. на сплату судового збору, але станом на травень місяць кошти не надходили.

Дослідивши вказану заяву судом встановлено, що датою подачі позивачем позовної заяви до господарського суду міста Києва є 27.05.2016, отже, на час подачі позовної заяви, позивачем не надано відомості про стан своїх рахунків у банках та інформацію про відсутність відповідних коштів для оплати судового збору.

Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п. 4, ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, та не подано належних доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За приписами ч.3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись п. 4, ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву з доданими до неї документами повернути позивачеві без розгляду.

Суддя Я.В. Маринченко