ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р.Справа № 916/2200/15
Мирошниченка М.А. (головуючий), Лашина В.В. та Аленіна О.Ю..

(склад колегії суддів сформовано на підставі автоматизованого розподілу справи між суддями)

секретар судових засідань - Станкова І.М.

за участю представників:

Прокуратури Одеської області прокурора - Галактіонової О.А. (за посвідченням),

Одеської міської ради - Моджук І.О. (на підставі доручення),

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - ОСОБА_7 (на підставі доручення),

Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - Польщіної Т.Л. (на підставі доручення),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення господарського суду Одеської області від 23.02.2016 р. по справі № 916/2200/15

за позовом Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності Одеської міської ради про стягнення 324 672 грн. 45 коп.,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2015р.(вхід. № 2321/15) у господарському суді Одеської області Першим заступником прокурора Малиновського району м. Одеси (далі прокурор) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (далі позивач або ОМР) пред'явлено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (далі відповідач) про стягнення 324 672 грн. 45 коп. збитків за використання землі без правовстановлюючих документів.

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що під час опрацювання прокуратурою затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №45 від 26.02.2015 "Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок" акту комісії щодо нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 збитків за використання землі без правовстановлюючих документів було встановлено наступне.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22402104 від 07.04.2009, ФОП ОСОБА_6 належать об'єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування 17.03.2009р.

Рішенням Одеської міської ради №4768-V від 07.10.2009 ФОП ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,162 га, за адресою АДРЕСА_1, для експлуатації та обслуговування адміністративної і складської будівель.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №000230 від 16.06.2014, земельна ділянка, яку фактично використовує ФОП ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 в порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України (без правовстановлюючих документів) становить 0.162 га.

Нормативно грошова оцінка 1 кв.м. вищенаведеної земельної ділянки відповідно до довідки №3275 від 25.02.2011 управління Держкомзему у м. Одесі, становить 1943,40грн.

Таким чином, ФОП ОСОБА_6 без правовстановлюючих документів фактично використовується земельна ділянка площею 1620 кв.м., нормативно-грошова оцінка якої становить 3148308 грн.

Прокурор зазначає, що з метою реалізації наданих земельним законодавством повноважень, комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам 04.09.2014 складено акт, відповідно до якого розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у вигляді неодержаного доходу, якій міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття відповідачем та використання без правовстановлюючих документів, становить 324672,45 гривень. Наведена сума збитків підтверджується розрахунком розміру збитків, наданим Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради, з урахуванням площі земельної ділянки, її нормативно-грошової оцінки та за виключенням вже сплаченого упродовж 01.02.2012 - 31.08.2014 земельного податку.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.02.2015 № 45 "Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" затверджено акти комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам земельних ділянок та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок. Вказане рішення не скасовано та є чинним. Відповідно до цього рішення сума збитків становить 324672,45 гривень. Відповідно до п. 5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284, збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій. Також місячний термін сплати збитків встановлено рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.02.2015 № 45.

З урахуванням викладеного, листом від 05.03.2015р. №01-13/1478 ФОП ОСОБА_6 повідомлено про необхідність сплати вищенаведеної суми нарахованих збитків, проте він у встановлений строк не сплатив збитки, визначені актом комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Враховуючи, що відповідач не сплатив у добровільному порядку вказані збитки прокурор з посиланням на приписи земельного та цивільного законодавства України та підзаконні нормативні акти просив суд стягнути ці збитки у вигляді упущеної вигоди на користь власника земельної ділянки територіальної громади м. Одеси, в особи Одеської міської ради.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2015р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №916/2200/15. (а.с.1, т.1)

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Департамент комунальної власності Одеської міської ради. (а.с. 33, т.1)

04.08.2015 (вхід. №1978/1) від відповідача до суду надійшов відзив на позов, якому відповідач позов не визнав повністю з посиланням на наступне.

Так відповідач зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що 17.03.2009р. на підставі договору дарування №426 він набув право власності на об'єкти нерухомого майна, які розташовані по АДРЕСА_1.

Рішенням Одеської міської ради №4768-У від 07.10.2009 відповідачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,162 га, для експлуатації та обслуговування адміністративної і складської будівель.

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства №000230 від 16.06.2014 року встановлено, що земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 використовується відповідачем без правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. п. 2.11 - 2.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що ; вникають із земельних відносин" у застосуванні положень статей 377 ЦК України та 120 Земельного кодексу України щодо переходу права користування земельною ділянкою внаслідок переходу права на розташований на ній житловий будинок, будівлю, споруду господарським судам слід враховувати, що положення відповідних статей обох кодексів мають один і той же предмет регулювання, а тому підлягають застосуванню в сукупності.

Згідно із п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 284 від 19.04.1993р., власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідач зазначає, що відповідно до п.3 вищезазначеного Порядку, відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відповідач зазначає, що 05.10.2010 року між ним та ПП "СПЕКТР" був укладений договір №30-з про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Предметом даного договору є виконання робіт з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_1.

05.10.2010р. між відповідачем та ПП "СПЕКТР" було погоджено технічне завдання по розробленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

26.10.2010р. був отриманий Висновок Управління охорони об'єктів культурної спадщини облдержадміністрації про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП ОСОБА_6 для експлуатації та обслуговування адміністративної і складської будівель за адресою: АДРЕСА_1.

28.10.2010р. був отриманий Висновок державної санітарно - епідеміологічної експертизи про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП ОСОБА_6 для експлуатації та обслуговування адміністративної і складської будівель за адресою: АДРЕСА_1.

28.10.2010р. був отриманий Висновок Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП ОСОБА_6 для експлуатації та обслуговування адміністративної і складської будівель за адресою: АДРЕСА_1.

15.12.2010р. було отримано погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП ОСОБА_6 від Управління держкомзему у м. Одеса.

Управління держкомзему у м. Одеса у листі від 16.12.2010 №307/УВ надало ПП "СПЕКТР" умови відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Також, 01.02.2011 був отриманий висновок Державного Управління охорони навколишнього природного середовища в Одеській області про погодження відведення земельної ділянки в оренду.

Після цього погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду був направлений до Одеської міської ради для погодження, але рішення з цього приводу не було прийнято.

27.08.2014 відповідач отримав лист від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради №01-13/6385 з вимогою з'явитися на засідання комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

У відповідь на зазначений лист відповідач 04.09.2014 зазначив про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та його направлення до Одеської міської ради для погодження.

Відповідач вважає, що ним вчинені всі можливі дії направлені на погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_1, однак рішення з цього приводу не було прийнято.

Крім того, відповідач зазначає, що їм сплачувався земельний податок за період з 01.02.2012 року по 31.08.2014 року, відповідні докази додаються до відзиву.

Отже, обставини щодо вжиття відповідачем заходів з оформлення права користування землею, свідчать про відсутність вини відповідача у завданих збитках та мають значення саме для вирішення спору про відшкодування збитків з інших (загальних) правових підстав, поза межами спору про відшкодування збитків у зв'язку із тимчасовим невикористанням власником земельної ділянки згідно із п. "д" ч. 1 ст. 156, ст. 157 Земельного Кодексу України та положень Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993р.

З огляду на зазначене, відповідач вбачає необґрунтованість нарахування збитків (завданих неоформленням відповідачем правовстановлюючих документів на земельну ділянку) відповідно до порядку, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам", яка має спеціальний предмет правового регулювання та до даного випадку не може застосовуватись. (а.с.36-146, т.1)

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.02.2016 р. (повний текст якого підписано суддями Петренко Н.Д., Цісельським О.В. та Волковим Р.В. 29.02.2016р), позов прокурора задоволено в повному обсягу.

Задовольняючи позов, з посиланням на Конституцію України та норми цивільного і земельного законодавства, суд зазначив, що матеріалами справи доведено, що відповідач дійсно у порушення земельного законодавства України, будучи власником нерухомого майна, використовує спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, а відтак вимоги прокурора про стягнення з відповідача на користь позивача збитків, у вигляді неотриманого прибутку, за користування цією земельною ділянкою обґрунтовані.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в який просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своєї позиції скаржник послався на приписи чинного земельного законодавства України та зазначив, що судом першої інстанції надано невірну оцінку фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам, та навів такі ж самі доводи що зазначались ним у відзиві на позов.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 р. зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: Мирошниченко М.А., Воронюка О.Л., Лашина В.В. та призначено до розгляду на 19.04.2016 р. о 10:00, про що всі учасники процесу, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

04.04.2016р. (вхід.№1402/16) і 13.04.2016р. (вхід.№1402/16) до суду від прокурора та позивача, відповідно, надійшли письмове заперечення та відзив на апеляційну скаргу, в яких вони просили суд залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.04.2016р. у зв'язку з тим, що суддя-член колегії Лашин В.В. з 18.04.2016 р. по 22.04.2016р. перебуває у відрядженні, що унеможливлює розгляд справи за його участю на раніше визначену дату, розгляд справи перенесено на 12.05.2016 р. об 11:00, про що всі учасники процесу, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

У зв'язку із тим, що суддя-член колегії Воронюк О.Л. у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю не може приймати участі у розгляді справи знаходиться на лікарняному 11.05.2016р. було здійснено повторний автоматичний перерозподіл справи для визначення нового судді - члена колегії, за результатами якого до складу колегії що розглядає цю справу було включено суддю - Аленіна О.Ю.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.05.2016р. за клопотання представників сторін розгляд справи було відкладено на 02.06.2016 р. об 10:30, про що всі учасники процесу, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2016р. за клопотанням нового вступившего у справу представника скаржника розгляд справи було відкладено на 16.06.2016 р. о 10:00, про що всі учасники процесу, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені, безпосередньо в судовому засіданні (під особистий розпис).

Фіксація судового засідання здійснювалась за допомогою технічних засобів.

Суд задовольнив клопотання представника скаржника (який знов змінився) про залучення до справи додаткових письмових пояснень, однак відхилив клопотання представника скаржника про відкладення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи, оскільки такі дії представників скаржника, суд вважає направленими на затягування процесу та зловживанням своїми процесуальними правами, окрім того встановлений законодавством строк розгляду справи закінчується.

Представник скаржника в усних поясненнях наданих суду в судовому засіданні 16.06.2016р. підтримав скаргу і просив задовольнити її в повному обсягу.

Прокурор, представники позивача та третьої особи в усних поясненнях наданих суду в судовому засіданні 16.06.2016р. просили суд у задовольнянні скарги відмовити, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Згідно ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Переглянувши відповідно до приписів ст. 101 ГПК України справу повторно, в повному обсягу, заслухавши усні пояснення учасників процесу, обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, письмових запереченнях на неї, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом першої інстанції згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22402104 від 07.04.2009, відповідачу ФОП ОСОБА_6 належать на праві приватної власності об'єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування 17.03.2009.

Матеріали справи свідчать, що рішенням позивача - Одеської міської ради №4768-V від 07.10.2009 відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,162 га, за адресою АДРЕСА_1, для експлуатації та обслуговування адміністративної і складської будівель.

З наявного у матеріалах справи акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №000230 від 16.06.2014, який складено головними спеціалістами відділу самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотримання земельного законодавства управління земельних ресурсів департаменту комунальної власності Одеської міської ради Шулєшовим В.І. та Хрищановичем І.М., площа земельної ділянки, яку фактично використовує відповідач по АДРЕСА_1 в порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України без правовстановлюючих документів становить 0.162 га.

Нормативно грошова оцінка 1 кв.м. вищенаведеної земельної ділянки відповідно до довідки №3275 від 25.02.2011 управління Держкомзему у м. Одесі, становить 1943,40 грн.

З викладеного вбачається, що відповідач без правовстановлюючих документів фактично використовується земельна ділянка площею 1620 кв.м., нормативно-грошова оцінка якої становить 3148308 грн.

Слід зазначити, що відповідач не оспорює вказаного факту.

На час звернення прокурора до суду з цим позовом набрав чинності та діє по цей час Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», у Прикінцевих та Перехідних положень якого визначено наступне.

«Визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про розмежування земель державної та комунальної власності".

З дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

4. У державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності;

які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.»

Відповідно до приписів ст. 122 Земельного Кодексу України, в редакції чинній на час звернення прокурора до суду з цим позовом, яка діє на теперішній і яка регулює повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, серед іншого визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Системний аналіз вищенаведених правових норм, з урахуванням у наявних у матеріалах справи доказів, згідно яких земельна ділянка зайнята відповідачем (його нерухомим майном) знаходиться (розташована) у межах міста Одеса і не належать нікому, в т.ч. відповідачу на праві приватної власності, надає можливість суду апеляційної інстанції зробити висновок, що на час звернення прокурора до суду першої інстанції з цим позовом і на теперішній час, ця земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради і відповідно ця рада має право отримувати прибуток від надання її в оренду.

Матеріали справи свідчать, що з метою реалізації наданих земельним законодавством повноважень, комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам 04.09.2014 складено акт, відповідно до якого розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у вигляді неодержаного доходу, якій міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття відповідачем та використання її без правовстановлюючих документів, становить 324672,45 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що про дату, час та місце розгляду комісією питання нарахування збитків відповідач був належним чином повідомлений листом за №01-13/6385 від 27.08.2014р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №813.

Вищевказана сума збитків підтверджується розрахунком розміру збитків, наданим Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради, з урахуванням площі земельної ділянки, її нормативно-грошової оцінки та за виключенням вже сплаченого відповідачем упродовж 01.02.2012 - 31.08.2014 земельного податку.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Матеріали справи свідчать, та це встановлено судом першої інстанції, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.02.2015 № 45 "Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" затверджено акти комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам земельних ділянок та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок. Відповідно до цього рішення сума збитків становить 324672,45 гривень.

Слід зазначити, що вказане рішення не оспорювалось відповідачем в судому порядку, не скасовано та не визнане незаконним і є чинним.

Відповідно до п. 5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284, збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій. Також місячний термін сплати збитків встановлено рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.02.2015 № 45.

З матеріалів справи вбачається, що з урахуванням вищевикладеного, листом від 05.03.2015р. №01-13/1478 відповідача було повідомлено про необхідність сплати вищенаведеної суми нарахованих збитків.

Проте відповідач у встановлений строк не сплатив збитки, визначені актом комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Як зазначалось вище факт фактичного використання відповідачем без правовстановлюючих документів, а саме без договору оренди, земельної площею 0.162 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , на який знаходиться належне відповідачу нерухоме майно в період зазначений в Акті підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Суб'єктами права на землі комунальної власності, згідно ст. 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується відповідним державним актом. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

За приписами ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на загальні положення статей 22, 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ЗК України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Відповідності до ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

За приписами ст. 156 ЗК України землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 ЗК України здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 284 від 19.04.93 року (далі Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відшкодуванню, згідно з п. 3 Порядку підлягають, зокрема, збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаним доходом є дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у т.ч. неодержані доходи землекористувачів згідно п.2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконкомами міських (міст обласного значення) рад.

Відповідно до п. 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

Аналізуючи зміст положень Порядку можна дійти висновку, що розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету у разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендарем та орендодавцем, або у разі, якщо був би здійснений розрахунок земельного податку. Розмір збитків нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки

Як зазначалось вище згідно Акту від 04.09.2014р., затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.02.2015 № 45 "Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у вигляді неодержаного доходу, якій міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття відповідачем та використання її без правовстановлюючих документів, становить 324672,45 гривень. (за виключенням вже сплаченого упродовж 01.02.2012 - 31.08.2014 земельного податку).

Перевіривши вказаний розрахунок суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що його зроблено методологічно та арифметично правильно у відповідності до формули визначеної Порядком, з урахуванням конкретної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також часткового здійснення відповідачем оплати за землю (податку).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачем не виконано рішення міської ради, що й потягло за собою збитки для позивача у вигляді неодержаного прибутку (втрачена вигода), тому є правові підстави для задоволення позову.

Водночас на переконання суду апеляційної інстанції відповідач у порушення приписів ст. 1166 ЦК України та ст. 33 ГПК України не довів належними та достатніми доказами того, що не укладання з ним договору оренди виникло не з його вини і що він прийняв всі передбачені чинним законодавством міри та заходи для прискорення цього процесу, в т.ч. оскаржував дії та/або бездіяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, зокрема позивача, щодо цього процесу.

З викладеного вбачається, що не укладання договору оренди і неотримання відповідно позивачем орендної плати у встановленому законодавством розмірі, тобто виникнення в нього збитків, виникло у зв'язку з бездіяльністю відповідача який був зобов'язаний виконати певні дії, тобто наявна його вина у правопорушенні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків) наявні усі елементи складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, збитки, причинені у зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вина), а відтак у місцевого суду були відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позову прокурора.

Слід зазначити, що вищевказаного висновку суд апеляційної інстанції дійшов з урахуванням вищевказаних обставин та норм законодавства, а також враховуючи аналогічну правову позицію викладену у постановах Вищого господарського суду України від 04.02.2014 р. у справі № 922/1628/13,від 18.03.2014 р. у справі №904/5361/13, від24.03.2014 р. у справі № 922/2153/13, від 26.03.2015р. у справі №916/3565/14.

Оцінюючи доводи відповідача викладені ним в апеляційній скарзі (які аналогічними доводам викладеним у відзиві на позов), щодо необґрунтованості стягнення судом з нього вищевказаних збитків суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище право власності на будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, було набуто відповідачем ще у 2009 році і того ж року відповідачу рішенням позивача №4768-У від 07.10.2009р. було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,162 га, за адресою: АДРЕСА_1, для експлуатації та обслуговування адміністративної і складської будівель.

Водночас матеріали справи свідчать, що лише 11.02.2011року (тобто майже через 1 рік 5 місяців після прийняття вищевказаного рішення) землевпорядною організацією - ПП "Спектр" до Одеської міської ради направлено проект землеустрою щодо відведення відповідачу в оренду вказаної земельної ділянки .

Однак, зазначений проект землеустрою позивачем повернуто до розробника для приведення документації із землеустрою у відповідність до вимог діючого законодавства і рішення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення відповідачу в оренду зазначеної земельної ділянки позивачем не приймалось.

Відповідач у порушення приписів ст.33 ГПК України не надав суд належних та достатніх доказів того, що він приймав всі залежні від нього та можливі дії щодо приведення документацій із землеустрою у відповідність у відповідність до вимог діючого законодавства та її оформлення .

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2014 року, тобто лише після отримання у серпні 2014 року листа від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з вимогою з'явитися на засідання комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, відповідач звернувся до позивача з клопотанням щодо придбання земельної ділянки у власність.

За результатами розгляду цього питання позивачем прийнято рішення від 24.12.2014 № 6055-УІ про надання відповідачу дозволу на розробку-проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом продажу та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1613 га, для експлуатації адміністративної та допоміжних будівель.

Однак, докази того, що відповідач направив Департаменту комунальної власності проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність шляхом продажу в матеріалах справи відсутні.

Вказані обставини свідчать про бездіяльність відповідача щодо вчинення передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, а зазначені відповідачем у скарзі здійснені ним дії не можна вважати належними заходами, спрямованими на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів.

Доводи представника скаржника прокурором пропущено про строк позовної давності по заявленій вимозі, суд не приймає до уваги, оскільки заява про застосування строку позовної давності відповідачем та/або його представником які приймали участь у розгляд справи в суді першої інстанції не заявлялась, а така заява згідно приписів ст. 267 ЦК України може заявлятись і розглядатись лише до ухвалення рішення по суті спору.

Доводи представника скаржника про те, що його довіритель придбав будівлю, яка розташована на спірний земельній ділянці виступав як фізична особа, а не фізична особа підприємець, а тому заявлені до нього як до підприємця позовні вимоги необґрунтовані також не приймаються судом до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач є суб'єктом господарювання - фізичною особою підприємцем, використовує об'єкт і землю для підприємницької діяльності та звертався до позивача з заявою про закріплення за ним цієї земельної ділянки саме як фізична особа підприємець, а не як фізична особа.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Прокурора.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 22.03.2012р. Про судове рішення" рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що бе руть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав у відповідності до приписів ст.43 ГПК України повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам, та правильно застосував норми матеріального права, дотримавшись при цьому вимог та приписів господарсько-процесуального законодавства, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам .

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, які, як зазначалось вище, повторюють його доводи викладені у відзиві на позов, і якім місцевий суд дав належну оцінку, на переконання суду апеляційної інстанції, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 99, 101-105 ГПК України Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 23.02.2016 р. по справі № 916/2200/15 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: М.А. Мирошниченко

Судді: О.Ю. Аленін

В.В. Лашин