КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/21/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Тищенко О.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Романовій Ю.М.

за участі представників сторін:

позивач Білоконь І.В. дов. від 17.01.2016 № 165/18;

відповідач Волобоєва Т.В. дов. від 17.02.2016 № 114.

розглянувши матеріали

апеляційноъ скарги відповідача ПрАТ "Акціонерна страхова компанія

"Інго Україна"

на Рішення Господарського суду міста Києва

від 10.02.2016

у справі № 910/21/16 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом ПрАТ "Страхова компанія "Аха страхування"

відповідача ПрАТ "Акціонерна страхова компанія

"Інго Україна"

про стягнення страхового відшкодування

у сумі 24 903,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ "Страхова компанія "Аха страхування" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" про стягнення страхового відшкодування у сумі 24 903,52 грн. за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 80456а4ка від 19.12.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 № 910/21/16 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на користь позивача ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" 24 903,52 грн. страхового відшкодування.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" звернувся до Київського апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 № 910/21/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2016, для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Тищенко О.В., Яковлєва М.Л..

Ухвалою КАГС від 26.05.2016 № 910/21/16 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача та призначено судове засідання на 07.06.2016. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., суддів: Тищенко О.В., Яковлєва М.Л.).

13.06.2016 відповідачем ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" через відділ канцелярії КАГС подано Уточнення до апеляційної скарги, за якими він просив Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 № 910/21/16 скасувати частково та прийняти нове рішення, за яким задовольнити позов на суму 16 951, 64 грн..

Позивач ПрАТ "Страхова компанія "Аха страхування" за своїм Відзивом (від 07.06.2016 № ЛВ0022914) просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 № 910/21/16 без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.12.2014 між позивачем ПрАТ "Страхова компанія "Аха страхування" (далі - страховик) та гр. ОСОБА_7 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 80456а4ка (надалі - Договір або Договір добровільного страхування).

Предметом Договору є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (2012 року випуску).

23.04.2015 водій ОСОБА_8, керуючи автомобілем "Нісан", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в Києво-Святошинському районі Київської області в с. Чабани по вул. Східна, не дотрималась безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем ПрАТ "Страхова компанія "Аха страхування" було перераховано страхове відшкодування в розмірі 25 413,52 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 173 252 від 13.05.2015. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується Страховим актом № 1.003.15.05832/vesko10717 від 12.05.2015

Позивач стверджував, що його страхувальнику було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8, яка керувала автомобілем "Нісан", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" за Полісом № АІ/3788824.

Відповідач у своєму відзиві вказував, що позивачем неправомірно розраховано розмір страхового відшкодування без врахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, який було пошкоджено в іншому ДТП раніше.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали даної справи, дійшов висновку про задоволення позову у заявленому розмірі з наступних підстав.

Згідно з Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2015 у справі № 369/4794/15-п, дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України. Останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, водієм ОСОБА_8 застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Нісан", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, шляхом укладення з відповідачем Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3788824.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, у зв'язку з укладенням відповідачем ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" з ОСОБА_8 Полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/3788824, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Нісан", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до норм ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страховика цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу "Нісан", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як вбачається з Рахунку-фактури № 739 від 12.05.2015 (складено ПАТ "Укрпродконтракт") вартість відновлювального ремонту автомобіля "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає - 26 613,52 грн.

Відповідно до Листа Верховного суду України від 19.07.2011 року "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Місцевий господарський суд, щодо заперечень відповідача стосовно того, що позивачем розраховано розмір страхового відшкодування без належного розрахунку фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, відзначив наступне.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним Нказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003 за №1074/8395 (далі - Методика) коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ,тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

З урахуванням викладеного, за висновком суду першої інстанції, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, дорівнює нулю, так як на момент ДТП -23.04.2015, строк експлуатації останнього не перевищував строку вказаного у Методиці для відповідного транспортного засобу, тобто 7 (семи) років. Доказів наявності обставин, зазначених в п. 7.39. Методики, матеріали справи не містять та відповідачем не надані.

Поряд з цим, судом першої інстанції звернуто увагу на те, що доказів проведення ремонту автомобіля "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (акти, калькуляції, рахунки, тощо) раніше до настання ДТП, що сталася 23.04.2015, відповідачем суду не представлено.

Відтак, за оцінкою місцевого господарського суду, вищезазначене свідчить про обґрунтованість посилання позивача на Рахунок-фактуру № 739 від 12.05.2015, як на доказ визначення розміру оціненої шкоди власнику автомобіля "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", того, що Полісом № АІ/3788824 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі - 510,00 грн., дійшов висновку, що сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті відповідачем за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу "Нісан", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 24 903,52 грн. (з розрахунку: 25 413,52 грн. (відшкодована шкода) - 510,00 грн. (франшиза) = 24 903,52 грн.).

Відповідач ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" у доводах апеляційного оскарження наголошує на помилковості неврахування при розрахунку суми страхового відшкодування коефіцієнту фізичного зносу до запчастин. В обґрунтування наведеного, скаржник посилається на ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пп. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ) від 24.11.2003. Як і в суді першої інстанції, відповідач звертає увагу, «…що його спеціалістом було визначено коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,5100 %, оскільки були наявні винятки, передбачені п. 7.39 Методики, а саме КТЗ відновлювався ремонтом, за наявності відновлення трьох і більше деталей кузова». При цьому, скаржник здійснює посилання на «…AudaHistory, калькуляція від 10.02.2013 ПрАТ «АСК «Інго Україна», ТОВ «Автоцентр Європа» від 15.04.2013». До матеріалів скарги відповідачем приєднано Розрахунок № 148367R9 від 10.02.2016, за яким сума матеріального збитку становить 17 461,54 грн. з урахування коефіцієнту зносу 0,51. За розрахунком відповідача, наведеним в мотивувальній частині скарги, розмір страхового відшкодування становить 16 951,54 грн.. Відповідач пояснює, що коефіцієнт фізичного зносу було застосовано до запчастин, які були зміненні відповідно до Рахунку-фактури № 739 від 12.05.2015, наданого позивачем. Відтак, на думку відповідача, Рахунок-фактура № 739 від 12.05.2015 не є належним доказом відшкодування матеріального збитку, оскільки не містить інформації щодо коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, що не відповідає ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За Уточненнями до апеляційної скарги відповідач просить Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 № 910/21/16 скасувати частково та прийняти нове рішення, за яким задовольнити позов на суму 16 951, 64 грн..

Колегія суддів, з огляду на наведенні зауваження скаржника, дослідивши матеріали даної справи, визнає їх необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, при цьому зазначає про таке.

Так, між сторонами даної справи, фактично, існує спір щодо розміру страхового відшкодування, обов'язок щодо сплати якого відповідач має перед позивачем, який полягає у різній думці сторін щодо врахування коефіцієнту фізичного зносу при розрахунку вартості матеріального збитку.

Сторонами Договору добровільного страхування наземного транспорту досягнуто згоди, що розмір збитку та виплата страхового відшкодування визначається «на базі СТО за вибором Страховика» (п.14, п. 28.13 Договору добровільного страхування).

Крім того, слід зауважити, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що визначає розмір збитку. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

У відповідності до п.28.12 Договору добровільного страхування визначено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без врахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на особливості правового регулювання спірних правовідносин.

Стаття 27 ЗУ "Про страхування" та ст.993 ЦК України, чітко визначають, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування набуває право вимоги за завдані збитки, виключно, що належало потерпілій особі і будь-яких нових зобов'язань не виникає.

Тобто, має місце зміна особи у зобов'язанні на підставі закону при не зміні самого зобов'язання, а саме, сплативши відшкодування потерпілому, позивач зайняв його місце у правовідносинах, що виникли внаслідок заподіяння шкоди. (суброгація) Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. (Страховик виступає замість потерпілого).

Цивільна відповідальність особи винної у ДТП була застрахована в відповідача за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Полісом) № АІ/3788824.

Відповідно до п.22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього ж Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, законом встановлено порядок визначення витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідні норми носять спеціальний характер, тому суд повинен керуватися ними при розгляді спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція, щодо застосування ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" викладена у Постановах Вищого господарського суду України від 19.04.2016 № 917/2153/15, від 19.04.2016 №910/20992/15, від 09.02.2016 №922/4955/15.

Щодо доводів скаржника стосовно необхідності застосування до спірних правовідносин пп. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), колегія суддів зазначає про таке.

Як і в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі відповідач звертає увагу, «…що спеціалістом було визначено коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,5100 %, оскільки були наявні винятки, передбачені п. 7.39 Методики, а саме КТЗ відновлювався ремонтом, за наявності відновлення трьох і більше деталей кузова». Відповідач наголошує, що у 2013 році автомобіль марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вже ремонтувався. При цьому, скаржник посилається на «…AudaHistory, калькуляція від 10.02.2013 ПрАТ «АСК «Інго Україна», ТОВ «Автоцентр Європа» від 15.04.2013».

До матеріалів апеляційної скарги та Відзиву на позов (а/с 65-67) відповідачем приєднано Розрахунок № 148367R9 від 10.02.2016, за яким визначено коефіцієнт зносу 0,51.

Колегією суддів досліджено два Розрахунки та встановлено, що вони містять ідентичний номер та дату, проте є різними за своїм змістом. Так, у Розрахунку № 148367R9 від 10.02.2016, який приєднано до Відзиву на позов визначено коефіцієнт зносу 0,51 та відсутня кінцева сума матеріального збитку з урахуванням зносу. В свою чергу, за змістом Відзиву на позов вказано, що відповідач визнає суму страхового відшкодування у розмірі 15 055,12 грн. Відповідно у Розрахунку № 148367R9 від 10.02.2016, який приєднано до матеріалів апеляційної скарги визначено коефіцієнт зносу 0,51 та здійснено розрахунок матеріального збитку на суму 17 461,54 грн.. При цьому, за розрахунком відповідача, наведеним в мотивувальній частині скарги, розмір страхового відшкодування становить 16 951,54 грн. (17 461,54 грн. - 510,00 грн.).

Між тим, звертає на себе увагу і те, що два Розрахунки № 148367R9 від 10.02.2016 виконанні - невідомою особою ОСОБА_6 без зазначення його посади та відсутності підтверджуючих документів на здійснення такого розрахунку, тощо.

Серед іншого, колегія суддів зазначає, що доказів проведення ремонту автомобіля "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (акти, калькуляції, рахунки, тощо) раніше до настання ДТП, що сталася 23.04.2015, відповідачем як місцевому господарському суду, так і в апеляційному суді не представлено. Як за змістом Відзиву на позов, так і в апеляційній скарзі, наявне лише бездоказове посилання на «…AudaHistory, калькуляція від 10.02.2013 ПрАТ «АСК «Інго Україна», ТОВ «Автоцентр Європа» від 15.04.2013», яку до матеріалів справи не додано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, дорівнює нулю, так як на момент ДТП - 23.04.2015, строк експлуатації останнього не перевищував строку вказаного у Методиці для відповідного транспортного засобу, тобто 7 (семи) років. Доказів наявності обставин, зазначених в п. 7.39. Методики, матеріали справи не містять та відповідачем не надані.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 № 910/21/16 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 № 910/21/16 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 № 910/21/16 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/21/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді О.В. Тищенко

М.Л. Яковлєв