КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2016 р. Справа№ 910/6241/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Станіка С.Р.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання - Вага В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.04.2016

у справі № 910/6241/16 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Торгово-промислової палати України

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "НТП Континент"

про визнання сертифікату про форс-мажорні обставини № 2141 від 10.12.2014 недійсним

за участю представників:

від позивача: Петренко С.В.,

від відповідача: Студеніков С.В.,

від третьої особи: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.04.2016 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України відмовлено у прийнятті позовної заяви Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Торгово-промислової палати України про визнання сертифікату про форс-мажорні обставини № 2141 від 10.12.2014 недійсним.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду міста Києва від 08.04.2016, Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ДП "НЕК "Укренерго") подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, господарську справу № 910/6241/16 передати до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи. Скаржник зазначає, що відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке згідно із ч. 1 ст. 64 Конституції не може бути обмежене. Скаржник, також, не погоджується з висновком суду про те, що оскаржуваний сертифікат не носить характеру нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії, оскільки він сам по собі не породжує права та обов'язки для позивача та йому не адресований.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 апеляційну скаргу ДП "НЕК "Укренерго" на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.04.2016 у справі № 910/6241/16 прийнято до провадження.

Беручи до уваги суть спору та матеріали справи, встановлені ст. 102 ГПК України строки розгляду апеляційних скарг, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи ТОВ "НТП Континент".

В судовому засіданні 08.06.2016 представник ДП "НЕК "Укренерго" підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ТОВ "НТП Континент" у відзиві, представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечили, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, ДП "НЕК "Укренерго" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним сертифікату Торгово-промислової палати України № 2141 від 10.12.2014 про форс-мажорні обставини як такого, що виданий з порушенням вимог чинного законодавства та регламенту засвідчення форс-мажорних обставин.

За твердженням ДП "НЕК "Укренерго", саме через оскаржуваний сертифікат позивач був позбавлений права на отримання неустойки, закріпленого ст.ст. 611, 624 ЦК України та ст.ст. 216, 218, 230, 231, 232 ГК України, оскільки рішенням господарського суду міста Києва від 08.07.2015 у справі № 910/11535/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2015, ДП "НЕК "Укренерго" було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ "НТП Континент" 606 257,23 грн. штрафних санкцій у зв'язку із простроченням виконання зобов'язання (поставки 51 трансформатора) за договором, чим було нанесено збитків державному підприємству на зазначену суму.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви ДП "НЕК "Укренерго" на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України господарський суд міста Києва в ухвалі від 08.04.2016 зазначив, що питання недійсності оскарженого сертифікату не може бути предметом розгляду в господарському суді, оскільки сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України, не є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), він не породжує прав і обов'язків для позивача та йому не адресований, а є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з визначених питань. Сертифікат, дійсність якого оспорюється скаржником, не спрямований на регулювання суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів таких відносин.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.2 постанови від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, який має право відмовити у її прийнятті у випадках, передбачених ст. 62 ГПК України. Перелік підстав відмови в прийнятті позовної заяви, встановлений частиною першою цієї статті, є вичерпним.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку (наприклад, про визнання недійсним листа, накладної, акта експертизи тощо).

Як визначено ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 12 ГПК України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на час видачі вищезазначеного сертифікату регулювався Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затв. Рішенням Президії ТПП України від 15.07.2014 № 40(3).

Відповідно до п. 3.3 Регламенту, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Підпунктом 3.1.1 п. 3.1 Регламенту визначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Згідно із положеннями п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов'язаннях/обов'язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об'єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об'єднання.

Сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України, не є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), оскільки він не породжує прав і обов'язків для позивача та йому не адресований, а є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з визначених питань. Сертифікат, дійсність якого оспорюється скаржником, не спрямований на регулювання суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів таких відносин.

Така правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 18.02.2016 у справі № 910/24738/15, від 17.02.2016 у справі № 910/11826/15.

На підставі наведеного, господарський суд міста Києва дійшов правомірного висновку про те, що спір про визнання недійсним та скасування сертифіката не підлягає вирішенню в господарських судах України, а тому відмовив у прийнятті позовної заяви ДП "НАК "Укрненерго" на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зауважити, що сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України, не є актом державного органу чи його рішенням. Він є лише одним із доказів, що не має наперед визначеної сили та оцінюється судом при вирішенні господарського спору нарівні із іншими доказами в поряду ст. 43 ГПК України. ДП "НЕК "Укренерго" як сторона господарського процесу на засадах змагальності не позбавлено права обґрунтувати свої заперечення на предмет прийнятності та переконливості того чи іншого доказу, в тому числі й сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини. А тому відмова в прийнятті позовної заяви ДП "НЕК "Укренерго" про визнання недійсним сертифікату Торгово-промислової палати України № 2141 від 10.12.2014 про форс-мажорні обставини в окремому провадженні не порушує гарантованих Конституцією прав скаржника на судовий захист.

За таких обставин у апеляційного суду відсутні підстави для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду першої інстанції про відмову в прийнятті позовної заяви, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.04.2016 у справі № 910/6241/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 08.04.2016 у справі № 910/6241/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді С.Р. Станік

Ю.Л. Власов