ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Справа № 911/2165/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Барицької Т.Л.,

Губенко Н.М.

за участю представників:

позивача - Гуцула А.Д.,

ТОВ "Фоззі-Фуд" - Мишакової Ю.А.,

ПАТ "Сільпо Рітейл" - Мишакової Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016

та на рішення господарського суду Київської області від 30.12.2015

у справі № 911/2165/15

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"

2) Приватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл"

про стягнення 28 259 615,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" звернулася до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" та Приватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл" про стягнення 28 259 615,00 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Київської області від 30.12.2015 (суддя Лопатіна А.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 (колегія суддів у складі: суддя Коршун Н.М. - головуючий, судді Дикунська С.Я., Алданова С.О.), розділи 4 та 5 договору купівлі-продажу цінних паперів від 06.08.2010 № Д-170/10, укладеного ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "Фоззі-Фуд" визнано недійсними. У задоволенні позову відмовлено. Приймаючи рішення, господарські суди з урахуванням вимог ст. 83 ГПК України виходили з того, що розділи 4 та 5 договору купівлі-продажу цінних паперів від 06.08.2010 № Д-170/10, із наступними змінами та доповненнями, прямо суперечать ст. 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та п. 3.14.3. Проспекту емісії облігацій ТОВ "Фоззі-Фуд" в частині визначення порядку та умов дострокового виконання зобов'язань щодо погашенню зобов'язань по облігаціям.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016, рішення господарського суду Київської області від 30.12.2015 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування касаційної скарги скаржник стверджує, що господарськими судами при прийнятті оскаржуваних рішень порушено вимоги ст.ст. 6, 203, 215, 525, 611, 626, 627, 628 ЦК України, ч. 4 ст. 7, ст. 30 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок". Так, на думку позивача, розділи 4 та 5 договору № Д-170/10 купівлі-продажу цінних паперів від 06.08.2010 укладено відповідно до положень п. 3.12.1 Проспекту емісії облігацій, який передбачає можливість емітента викупити облігації не в порядку передбаченому Проспектом емісії, а на інших договірних умовах, з урахуванням обумовленої сторонами відповідно до положень ст. 611 ЦК України можливості у ПАТ "Банк "Форум" зміни умов (строків) зобов'язання щодо викупу облігацій, а отже не суперечить ст. 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", у зв'язку з чим відсутні підстави передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК України для визнання їх недійсними.

У відзивах на касаційну скаргу відповідачі просять постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 та рішення господарського суду Київської області від 30.12.2015 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Так, на думку відповідачів, визнанні недійсними розділи договору купівлі-продажу цінних паперів від 06.08.2010 № Д-170/10 не узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права, Вищий господарський суд України вважає касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Господарські суди попередніх інстанцій під час розгляду справи встановили, що:

- 06.08.2010 ПАТ "Банк Форум" (продавець) та ТОВ "Фоззі-Фуд" (покупець) укладено договір № Д-170/10 купівлі-продажу цінних паперів, за умовами якого, з урахуванням укладених до нього додаткових договорів, продавець прийняв на себе зобов'язання продати (передати у власність), а покупець придбати (прийняти у власність) цінні папери за ціною 35 297 590,00 грн.; покупець приймає на себе зобов'язання сплатити продавцю загальну суму договору та після цього прийняти цінні папери у власність у порядку і строки встановлені даним договором;

- 06.08.2010 ПАТ "Банк Форум" (кредитор) та ЗАТ "Сільпо-Рітейл" (правонаступником якого є ПАТ "Сільпо Рітейл") (поручитель) було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником - ТОВ "Фоззі-Фуд" зобов'язань за договором купівлі-продажу цінних паперів від 06.08.2010 № Д-170/10;

- відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу цінних паперів сторони підтверджують свою згоду з передбаченою цим договором процедурою проведення розрахунків за цінні папери, зобов'язаннями щодо порядку переходу прав власності на цінні папери та з тим, що незмінними залишаються всі інші умови Проспекту емісії облігацій ТОВ "Фоззі-Фуд", зареєстрованого Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України (далі - ДКЦПФР) 06.11.2008 (надалі - Проспект);

- згідно з Проспектом затвердженим зборами учасників ТОВ "Фоззі-Фуд" встановлено наступні параметри емісії: іменні відсоткові забезпечені облігації, у кількості 100 000 штук, номінальною вартістю 1 000,00 грн., на загальну суму 100 000 000,00 грн., у бездокументарній формі, серія "В" порядкового номеру № 00.

Звертаючись до господарського суду з позовом у даній справі, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що ТОВ "Фоззі-Фуд" в порушення взятих на себе зобов'язань щодо виплати відсоткового доходу по облігаціям за 25 відсотковий період не пізніше 11.02.2015 не виконало, про що ТОВ "Фоззі-Фуд" повідомило банк своїм листом. У зв'язку з викладеним, у позивача відповідно до умов договору купівлі-продажу цінних паперів № Д-170/10 від 06.08.2010 виникло право вимоги до ТОВ "Фоззі-Фуд" щодо дострокової оплати цінних паперів.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, господарські суди виходили з того, що, оскільки проспект емісії цінних паперів визначається, регулюється і повинен відповідати вимогам Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", а отже і договір купівлі-продажу цінних паперів від 06.08.2010 № Д-170/10 повинен відповідати, серед іншого, вимогам та нормам Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок". Визнаючи недійсними розділи 4 та 5 договору купівлі-продажу цінних паперів від 06.08.2010 № Д-170/10, із наступними змінами та доповненнями, господарські суди зазначили про те, що вказані пункту договору прямо суперечать ст.ст. 7, 30 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та п. 3.14.3. Проспекту емісії облігацій ТОВ "Фоззі-Фуд" в частині визначення порядку та умов дострокового виконання зобов'язань щодо погашенню зобов'язань по облігаціям.

Однак, вказані висновки господарських судів попередніх інстанцій Вищий господарський суд України вважає передчасними з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" під обігом цінних паперів розуміється вчинення правочинів, які пов'язані з переходом прав на цінні папери і прав за цінними паперами, крім договорів, що укладаються у процесі емісії, при викупі цінних паперів їх емітентом та купівлі-продажу емітентом викуплених цінних паперів; проспект емісії цінних паперів - документ, що містить інформацію про розміщення цінних паперів та інші відомості, передбачені цим та іншими законами, що визначають особливості розміщення певних видів цінних паперів; погашення емісійних цінних паперів - сукупність дій емітента та власників цінних паперів щодо припинення обігу боргових емісійних цінних паперів, виплати їх власникам номінальної вартості цінних паперів та доходу за такими цінними паперами (якщо це передбачено проспектом емісії цінних паперів) або постачання (надання) товарів (послуг) у строки, передбачені проспектом емісії цінних паперів, та анулювання цінних паперів.

Статтею 7 вказаного закону передбачено, що облігації можуть розміщуватися з фіксованим строком погашення, єдиним для всього випуску. Дострокове погашення облігацій за вимогою їх власників дозволяється у разі, коли така можливість передбачена проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення), яким визначені порядок встановлення ціни дострокового погашення облігацій і строк, у який облігації можуть бути пред'явлені для дострокового погашення.

У статті 30 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено вимоги до проспекту емісії цінних паперів.

Отже, вказані вимоги закону передбачають зокрема право дострокового погашення облігацій за вимогою їх власників коли така можливість передбачена проспектом емісії.

При цьому, відповідно до Проспекту емісії облігацій, зокрема, пунктів 3.10.1 передбачено, що на вторинному ринку облігації продаються за договірною ціною; п. 3.12.1 встановлено, що емітент має право здійснювати викуп облігацій у їх власників на вторинному ринку протягом усього періоду обігу облігацій за договірною ціною відповідно до умов договорів купівлі-продажу.

Під час вирішення даного спору господарські суди попередніх інстанцій наведені вище приписи законодавства не врахували та не дослідили повно всі умови Проспекту.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" облігації є об'єктом вчинення правочинів у процесі обігу цінних паперів, в тому числі шляхом їх купівлі-продажу.

Правова природа зобов'язання покупця сплатити вартість придбаних цінних паперів, що виникає у правовідносинах купівлі-продажу цінних паперів, не є тотожною зобов'язанню емітента на отримання номінальної вартості облігацій.

Господарськими судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки тому, які у даному випадку між сторонами у справі склалися відносини щодо купівлі-продажу цінних паперів та які норми матеріального права підлягають застосуванню: приписи ЦК України та ГК України, зокрема, ст.ст. 655, 656 ЦК України, ст.ст. 163, 165 ГК України, які встановлюють загальні положення та принципи правового регулювання цивільних відносин, пов'язаних з використанням цінних паперів у цивільному обороті, або положення Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", які визначають умови і порядок випуску цінних паперів, а також регулюють посередницьку діяльність в організації обігу цінних паперів.

Водночас, дійшовши передчасного висновку про те, що розділи 3, 4 договору купівлі-продажу не відповідають вимогам чинного законодавства, господарські суди попередніх інстанцій не досліджували обставини справи щодо обґрунтованості розрахунку заявленої позивачем суми заборгованості.

Отже, як місцевий так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування судового рішення у справі.

Касаційна ж інстанція відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене оскаржені судові рішення підлягають скасуванню у зв'язку з порушенням норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку, і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016

та рішення господарського суду Київської області від 30.12.2015 у справі № 911/2165/15 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя:В. Картере
Судді: Т. Барицька
Н. Губенко