КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. Справа№ 910/1569/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Федорчука Р.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Колеснік М.П.

за участі представників сторін:

позивач не з'явився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

відповідач Сакун А.О. дов. від 13.01.2016 № 130116-1/с

розглянувши матеріали

апеляційної скарги позивача Приватного акціонерного товариства "Страхова

компанія "АХА Страхування" , м.Київ

на Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2016

у справі № 910/1569/16 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова

компанія "АХА страхування"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова

компанія "Арсенал Страхування"

про 4 082,88 грн. як невиплаченої частини

страхового відшкодування.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення 4 082,88 грн., як невиплаченої частини страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 № 910/1569/16 у задоволені позову відмовлено повністю, з підстав недоведеності.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" звернувся до Київського апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 № 910/1569/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким задовольнити позов, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2016 для розгляду даної апеляційної скарги було сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Федорчука Р.В., Яковлєва М.Л..

Ухвалою КАГС від 24.05.2016 № 910/1569/16 порушено апеляційне провадження за скаргою позивача та призначено судове засідання на 09.06.2016. (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Федорчука Р.В., Яковлєва М.Л.).

Відповідач ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" за Відзивом від 02.06.2016, просив колегію суддів залишити скаргу позивача без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 № 910/1569/16 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

У судове засідання від 09.06.2016 представник позивача-скаржника ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Про його належне повідомлення свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення за № 09-33/21974/16.

Враховуючи, що присутній представник відповідача не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника позивача, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу позивача ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування", як страховиком (далі - позивач) та гр. ОСОБА_6 (далі - страхувальником) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту від 08.07.2014 №195999, за умовами якого був застрахований транспортний засіб "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2015 у справі №334/179/15-п встановлено, що внаслідок порушення правил дорожнього руху 30.12.2014 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_7 та автомобіля "Фольцваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_8, якого притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Довідки ГУМВС в Запорізькій обл. в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на підставі Страхового акту №1.003.14.01866 від 18.02.2015 виплатив страхове відшкодування у сумі 31 976,00 грн. на користь ТОВ "Бриллиант Авто" (база СТО), що підтверджується Платіжним дорученням №158278 від 19.02.2015 та в сумі 12 265,88 грн. на користь страхувальника, що підтверджується Платіжним дорученням №163708 від 18.03.2015. (а/с 64)

З матеріалів справи вбачається, що страхова відповідальність винного водія автомобіля "Фольцваген" - ОСОБА_8, станом на час скоєння ДТП була застрахована за Полісом АІ/3734553, укладеним із ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" з лімітом відповідальності по майну на суму 50 000,00 грн. та франшизою у розмірі 1000,00 грн.

23.09.2015 позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілому, звернувся до відповідача із Заявою №8033/18/ЦВ про відшкодування шкоди у розмірі 44 241,88 грн..

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач, виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеного Звітом про оцінку майнової шкоди №03/02/15 на суму 40159,00 грн., за Платіжним дорученням №107 від 30.10.2015 перерахував на розрахунковий рахунок позивача страхове відшкодування у сумі 39 159,00 грн. із врахуванням розміру франшизи, відповідно до Полісу АІ/3734553. (а/с 37; 102)

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача решти страхового відшкодування у розмірі 4 082,88 грн., посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 993, 1191 ЦК України.

Місцевий господарський суд, дослідивши матеріали даної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, при цьому виходив з наступного.

У відповідності до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач 30.10.2015 виплатив страхове відшкодування позивачу, виходячи зі Звіту № 03/02/15 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, здійсненої на замовлення позивача, згідно якого визначено вартість майнової шкоди, завданої власнику ТЗ, в сумі 40 149,00 грн. за мінусом франшизи у розмірі 1000,00 грн..

Таким чином, за висновком суду першої інстанції, відповідач, сплативши позивачу відшкодування у розмірі 39 159,00 грн. належним чином виконав зобов'язання за Полісом АІ/3734553 за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, автомобілю"Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем в якості доказів розміру відшкодування додані до позовної заяви два Рахунки ТОВ "Бриллиант Авто" №СБА-К-07906 від 29.01.2015, згідно якого вартість відновлювальних ремонтних робіт кузова автомобіля склала 31 976,00 грн., та №СБА-К-07906 від 25.02.2015, згідно якого вартість ремонтних робіт склала 44 241,88 грн..

Однак, наданий позивачем Рахунок № СБА-К-07906 від 25.02.2015 на суму 44 241,88 грн. - відновлювальний ремонт кузова автомобіля, не прийнято місцевим господарським судом в якості належного доказу у справі, оскільки відсутні ремонтна калькуляція до цього Рахунку.

Поряд з цим, судом першої інстанції звернуто увагу, що номер у вищевказаному Рахунку і товар названий той самий, що і в Рахунку від 29.01.2015, при цьому, сума у ньому вже складає 44 241,66 грн..

Доказів додаткового огляду автомобіля після 29.01.2015 суду також не надано.

Суд першої інстанції, враховуючи вказані фактичні обставини справи, дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 4 082,88 грн. задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем виконані належним чином зобов'язання за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та здійснено виплату суми страхового відшкодування позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у повному обсязі.

Колегія суддів, з огляду на вищевикладене, погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову.

Позивач ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" за своїми доводами апеляційного оскарження стверджує про наступне: «… відмовляючи у задоволенні позовних вимог, Господарський суд міста Києва виходить з того, що згідно ст.. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством». При цьому, позивач вказує, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом. На думку скаржника, реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування є Платіжні доручення №158278 від 19.02.2015 на суму 31 976,00 грн. та №163708 від 18.03.2015 на суму 12 265,88 грн. Відтак, за ствердженнями позивача, до нього перейшло право вимоги до відповідача у межах фактичних витрат, яких він зазнав в результаті виплати страхового відшкодування страхувальнику. Скаржник вважає, що ним доведено належними доказами суму страхового відшкодування у розмірі 44 241,88 грн., а тому він просить позов задовольнити та стягнути з відповідача решту матеріального збитку у сумі 4 082,88 грн..

Колегія суддів, з огляду на наведенні зауваження скаржника, дослідивши матеріали даної справи, визнає їх необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Так, між сторонами даної справи, фактично, існує спір щодо розміру страхового відшкодування, обов'язок щодо сплати якого відповідач має перед позивачем.

Сторонами Договору добровільного страхування наземного транспорту досягнуто згоди, що розмір збитку та виплата страхового відшкодування визначається «на базі СТО за вибором Страховика» (п.14 Договору добровільного страхування).

У відповідності до п. 28.10 Договору добровільного страхування визначено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без врахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на особливості правового регулювання спірних правовідносин.

Стаття 27 ЗУ "Про страхування" та ст.993 ЦК України, чітко визначають, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування набуває право вимоги за завдані збитки, виключно, що належало потерпілій особі і будь-яких нових зобов'язань не виникає.

Тобто, має місце зміна особи у зобов'язанні на підставі закону при не зміні самого зобов'язання, а саме, сплативши відшкодування потерпілому, позивач зайняв його місце у правовідносинах, що виникли внаслідок заподіяння шкоди. (суброгація) Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. (Страховик виступає замість потерпілого).

Цивільна відповідальність особи винної у ДТП була застрахована в відповідача за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Полісом) № АІ/3734553.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього ж Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, законом встановлено порядок визначення витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу З УРАХУВАННЯМ ЗНОСУ, РОЗРАХОВАНОГО У ПОРЯДКУ, ВСТАНОВЛЕНОМУ ЗАКОНОДАВСТВОМ.

Відповідні норми носять спеціальний характер, тому суд повинен керуватися ними при розгляді спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція, щодо застосування ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" викладена у Постановах Вищого господарського суду України від 19.04.2016 № 917/2153/15, від 19.04.2016 №910/20992/15, від 09.02.2016 №922/4955/15.

Правову позицію щодо правомірності визначення страховиком страхового відшкодування з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, викладено в Постанові Верховного суду України від 02.12.2015 №6-691цс15.

Зі Звіту № 03/02/15 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, здійсненої на замовлення позивача слідує, що «вартість відновлювального ремонту» складає - 40 149,00грн., «вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу» - 40 149,00 грн.. У графі «значення коефіцієнту фізичного зносу» зазначено - «0.0» - (строк експлуатації легкового КТЗ іноземного виробництва не перевищує 7 років)».

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним Нказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003 за №1074/8395 (далі - Методика) коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ,тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

У розділі 5 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 08.07.2014 №195999, зазначено, що рік випуску застрахованого транспортного засобу "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - 2012.

Вищенаведене свідчить про те, що у даному випадку, коефіцієнт фізичного зносу не відраховується і відповідно його не було застосовано при виплаті страхового відшкодування.

Відтак, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що відповідач, сплативши позивачу відшкодування у розмірі 39 159,00 грн., що підтверджується Платіжним дорученням №107 від 30.10.2015, належним чином виконав зобов'язання за Полісом АІ/3734553 за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, автомобілю "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Таким чином, за оцінкою колегії суддів, надуманими є доводи скаржника, що, приймаючи судове рішення по даній справі, місцевим господарським судом відмовлено у позові через врахування коефіцієнту фізичного зносу, оскільки як за змістом оскарженого судового рішення, так і за Звітом №03/02/15 від 06.02.2015 не вбачається, що страхове відшкодування розраховане з урахуванням коефіцієнту зносу.

Поряд з цим, взявши до уваги і інші зауваження скаржника, колегією суддів було досліджено Рахунок №СБА-К-07906 від 29.01.2015, згідно якого вартість відновлювальних ремонтних робіт кузова автомобіля склала 31 976,00 грн. та Рахунок № СБА-К-07906 від 25.02.2015 на суму 44 241,88 грн..

Як вбачається з названих Рахунків вони мають ідентичний номер - № СБА-К-07906, однак різні дати, в обох Рахунках зазначено: «відновлювальний ремонт кузова автомобіля».

Крім того, позивачем надано два Розрахунки страхового відшкодування на суму 31 976,00 грн. та на суму 12 265,88 грн.. В свою чергу, калькуляції страхового відшкодування на суму 44 241,88 грн. матеріали даної справи не містять. Доказів додаткового огляду автомобіля після 29.01.2015 до матеріалів справи не надано.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий позивачем Рахунок № СБА-К-07906 від 25.02.2015 на суму 44 241,88 грн., не може бути прийнятий в якості належного доказу у справі, оскільки відсутня ремонтна калькуляція до цього Рахунку.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги позивача ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 № 910/1569/16 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 № 910/1569/16 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 № 910/1569/16 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/1569/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді Р.В. Федорчук

М.Л. Яковлєв