ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Справа № 925/2067/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Потапенко В.В., при секретарі судового засідання Швидкій О.В. та представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

про стягнення 30 816 грн. 39 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача 30 816 грн. 39 коп., з яких: 222 грн. 40 коп. основного боргу, 4346 грн. 87 коп. трьох процентів річних, 1965 грн. 52 коп. інфляційних та 24 281 грн. 60 коп. пені відповідно до договору купівлі-продажу природного газу №13-372-В від 04.01.2013 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за договором купівлі - продажу природного газу, який у повному обсязі та своєчасно не розраховувався за отриманий по договору природний газ, у звязку з чим і були нараховані позивачем штрафні санкції.

Представник відповідача у відзиві на позов та у судовому засіданні проти позову заперечував частково. Заперечення мотивовані тим, що прострочення виконання грошового зобовязання виникло у звязку з тим, що населення, підприємства промисловості не забезпечують своєчасну оплату природного газу, який відповідач передає їм на підставі укладених договорів купівлі-продажу природного газу. Товариство є субєктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, зокрема, щодо забезпечення належного постачання природного газу на території Черкаської області. Крім того, товариство у звязку зі скрутною фінансовою ситуацією в Україні за результатами господарської діяльності на даний час має збитки в розмірі 60 378 000 грн. 00 коп., а по прогнозних показниках на кінець 2015 року розмір збитків товариства збільшиться. Стягнення додаткових сум пені за позовом ПАТ «НАК «Нафтогаз України» призведе до ще більшого погіршення фінансового становища товариства. Представник відповідача просить частково відмовити в задоволенні позовних вимог в частині трьох процентів річних та пені, зменшити розмір пені до 100 гривень та розстрочити виконання судового рішення на один рік. При цьому, представник відповідача посилається на скрутне фінансове становище підприємства, просить припинити провадження у справі в частині стягнення 222 грн. 40 коп. основного боргу, оскільки дана сума сплачена ще до подачі позивачем позову до суду, а саме 30.10.2015 року згідно платіжного доручення №3200 від 30.10.2015 року.

У судовому засіданні 04 лютого 2016 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 85 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд виходить з наступного:

04.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі-Продавець) та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню «Черкасигаз (далі Покупець, було перейменовано, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» у Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз») був укладений договір №13-372-В купівлі-продажу природного газу (далі - Договір). На протязі 2013 2015 років між сторонами укладалися Додаткові угоди до цього Договору, якими були внесені зміни до Договору №13-372-В від 04.01.2013 року в частині ціни газу, предмету Договору, кількості та якості газу.

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ (далі-газ), а Покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

На виконання умов Договору та Додаткових угод до нього протягом квітня 2013 року-серпня 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 950,435 тис.м3 на загальну суму 5 608 544 грн. 09 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу 30.04.2013, 30.06.2013, 31.07.2013, 31.08.2013, 30.09.2013, 31.10.2013, 30.11.2013, 31.12.2013, 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 31.05.2014, 30.06.2014, 31.07.2014, 31.08.2014, 30.09.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014, 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, 30.04.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015. Позивачем передано відповідачу природний газ на загальну суму 5 608 544 грн. 09 коп. Умови Договору №13-377-ТКЕ(Б) від 04.01.2013 року позивачем були виконані в повному обсязі.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Відповідач свої зобов'язання за Договором своєчасно не виконав належним чином, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно, чим порушив умови п. 6.1. Договору.

Відповідно до наданої відповідачем копії платіжного доручення №3200 222 грн. 40 коп. основного боргу відповідач перерахував 30.10.2015 року, тобто до подачі позову до суду (позов згідно поштового штемпелю подано 27.12.2015 року). У звязку зі сплатою відповідачем основного боргу до предявлення позову до суду у позові в частині стягнення основного боргу необхідно відмовити у звязку з відсутністю предмету спору.

Оскільки відповідачем не були виконані умови Договору щодо вчасної оплати отриманого природного газу, позивач на підставі частини 2 ст. 625 ЦК України на суму боргу нарахував інфляційні, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір яких визначив відповідно - 1965 грн. 52 коп. інфляційних та 4346 грн. 87 коп. трьох процентів річних.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем умов п.6.1. Договору, Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Пеня нарахована позивачем у розмірі 24 281 грн. 60 коп.

Суд, беручи до уваги викладене, прийшов до висновку, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь пені та передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних і трьох процентів річних. Розрахунок інфляційних позивачем зроблено вірно. Проте, розрахунок трьох процентів річних та пені позивачем зроблено невірно.

Згідно пункту 1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Відповідач вказує, що позивачем при здійсненні розрахунку трьох процентів річних та пені включався день здійснення відповідачем сплати заборгованості, що суперечить пункту 1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду №14 від 17.12.2013 року і відповідно зайво нараховано 415 грн. 60 коп. трьох процентів річних та 4 520 грн. 98 коп.

Суд погоджується з доводами і розрахунком пені та трьох процентів річних, зробленим відповідачем. Відповідно до стягнення підлягає 3 931 грн. 27 коп. трьох процентів річних та 19 760 грн. 62 коп. пені.

Відповідач у відзиві на позов просить суд зменшити розмір пені до 100 грн. і розстрочити виконання рішення суду.

Пунктом 3 статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Доказів наявності таких виняткових випадків відповідач суду не надав, а тому суд не має правових підстав для зменшення розміру пені до 100 грн.

Пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п. 7.2. постанови пленуму ВГСУ від 17.10.2012 р. №9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідач не надав суду доказів наявності саме конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його виконання неможливим у визначений строк.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення клопотання про розстрочку виконання рішення немає.

На підставі ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 218 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (18000, м. Черкаси, вул. Громова, 142, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 3 931 грн. 27 коп. 3 % річних, 1965 грн. 52 коп. інфляційних, 19 760 грн. 62 коп. пені та 1 218 грн. судового збору.

3.У решті позову відмовити.

4.Відмовити у клопотанні відповідача про розстрочення виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 06 червня 2016 року.

Суддя В.В. Потапенко