ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Справа № 922/6586/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк, Д. Кривди, О. Мамонтової,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДепартаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
на постановувід 11.04.2016
Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 922/6586/15
за позовомДепартаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
доПриватного підприємства "Торговий дім "Золота миля"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачаХарківська міська рада
проспонукання до укладення договору,
у судове засідання прибув представник
відповідачаРябов В.О. (дов. від 06.01.2016 б/н),
заслухавши суддю-доповідача - Є. Борденюк, пояснення представника позивача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля" про спонукання до укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.02.2016 (суддя Н.Новікова), залишеним без зміни постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 (колегія суддів: В. Хачатрян, О. Ільїн, В. Сіверин), у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судові рішення мотивовані наступним.

Відповідно до частин 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно з частиною 5 статті 40 цього Закону, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Частиною 9 статті 40 цього Закону визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

09.11.2011 Харківська міська рада прийняла рішення №804, яким затвердила Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (із змінами згідно рішення від 02.05.2013 №319) (далі - Порядок), що містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладання договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

За приписами пункту 1.5 Порядку, пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

Згідно з пунктом 1.6 Порядку, під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реабілітацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об'єктів будівництва, а під об'єктами будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси.

Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не пізніше ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до пункту 5.1 Порядку, у разі встановлення факту будівництва та введення об'єкта до експлуатації без укладення договору про пайову участь забудовника у розвитку інфраструктури м. Харкова Департамент економіки та комунального майна у 10-денний термін з дня встановлення такого факту, надсилає замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням лист-повідомлення про необхідність укладення відповідного договору.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 26.12.2014 за № ХК 00, реконструкція приміщень 1-го поверху №4 та 2-го поверху №7, 8 виробничої будівлі літ. "М-2" під цех харчових напівфабрикатів і продуктів харчування за адресою: м. Харків, просп. Московський, 135А, прийнята в експлуатацію.

Замовником реконструкції за даною декларацією є ПП "Торговий дім "Золота миля".

Управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна листом №241/0/124-15 від 17.03.2015 повідомило відповідача про те, що останнім не виконані вимоги ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та вимагало у 10-ти денний термін звернутися до позивача із заявою для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Відповідач у листі №1506/92 від 06.04.2015 повідомив позивача про те, що документи, передбачені п. 2.6 Порядку будуть підготовлені у строк до 16.04.2015.

У подальшому, позивач надіслав відповідачу лист №449/0/124-15 від 28.05.2015 з пропозицією про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова разом з двома примірниками для розгляду та підписання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції приміщень 1-го поверху №4 та 2-го поверху № 7,8 виробничої будівлі літ. "М-2" під цех харчових напівфабрикатів і продуктів харчування за адресою: м. Харків, просп. Московський, 135А.

Проте, від відповідача відповідей на пропозицію про прийняття або неприйняття умов договору не надійшло, що стало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.

Встановивши наведені вище обставини, суди попередніх інстанцій зазначили наступне.

Відповідно до п. п. 4, 13 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" "замовник" - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву, а територія це частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси.

З Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Харківській області 26.12.2014 за № ХК 00 вбачається, що відповідачем проведена реконструкція вже існуючого приміщення, яка не була пов'язана із забудовою нових земельних ділянок.

Таким чином, дія ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не поширюється на відповідача, оскільки той здійснював лише реконструкцію вже існуючих приміщень, без забудови нової земельної ділянки, а отже відповідач не є замовником будівництва в розумінні імперативних норм Закону і у нього відсутній обов'язок укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески.

При цьому, посилання позивача на положення п. 8 ч.1 ст. 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не приймається до уваги, оскільки зазначений пункт статті, який відносить реконструкцію існуючої забудови та територій до спектру діяльності з планування та забудови територій, жодним чином не впливає на тлумачення та застосування ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Разом з тим, Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", на відміну від Порядку, імперативно закріплено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись замовником будівництва з органом місцевого самоврядування лише до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію (ч. 9 ст. 40 Закону).

Отже, на даний час діючим законодавством чітко встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Водночас, ч. 10 ст. 271 Закону України "Про планування і забудову територій" встановлено, що договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

Об'єкт прийнятий в експлуатацію 26.12.2014, що підтверджується Декларацією інспекцією ДАБК у Харківській області.

На момент звернення позивача до відповідача з вимогою укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, так і на момент звернення з позовом у даній справі, замовником вже були оформлені відповідні документи та об'єкт будівництва прийнятий в експлуатацію.

Отже, передбачений законом граничний термін для укладення такого виду договору сплинув, і чинне законодавство у сфері містобудування не передбачає можливість продовження чи відновлення цього терміну.

З посиланням на вказане, судами попередніх інстанцій прийняте рішення про відмову у позові.

Водночас, судом апеляційної інстанцій щодо наявності у відповідача статусу "замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті" зазначено також наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно зі ст. 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Отже, законодавством передбачений обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, шляхом перерахування коштів пайової участі, лише суб'єктам містобудування, яким притаманні певні ознаки, а саме - власник або користувач земельної ділянки, який, у свою чергу, має намір здійснити забудову території.

Порядок забудови території визначено ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до якої, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно з ДБН А.2.2-3-2012, об'єкт будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси лінійні об'єкти інженерної транспортної інфраструктури.

Статтею 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109 визначено Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Зазначеним наказом визначений перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються. Пунктом 25 Переліку визначено, що, під час реконструкції житлових та нежитлових приміщень, без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення, містобудівні умови та обмеження не надаються.

Отже, реконструкція внутрішніх приміщень, які є складовою частиною об'єкта, без зміни зовнішньої конфігурації об'єкта по зовнішнім контурам фундаменту - не може вважатись забудовою земельної ділянки.

До того ж, ч. 4 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", визначено, що реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суб'єкт містобудування, який здійснює будівництво без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів, може взагалі не бути власником, або користувачем земельної ділянки.

Враховуючи вказане вище, апеляційний господарський суд підтримав висновок місцевого господарського суду про те, що відповідачу не притаманні ознаки замовника будівництва, які зазначені у частині 2 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, позивач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права, просить рішення та постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Рішення судів попередніх інстанцій про відмову у позові прийняті з посиланням на те, що укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту можливе лише до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, а також на те, що у відповідача відсутній обов'язок щодо укладення такого договору, оскільки останнім здійснена реконструкція, а не нове будівництво.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає наведені висновки помилковими враховуючи таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова територій (частина земної поверхні) - це діяльність юридичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій, будівництво об'єктів.

Тобто, реконструкція існуючої забудови та територій, на ряду з новим будівництвом об'єктів, визначається вказаним законодавчим положенням окремим видом забудови територій.

Отже, виходячи з тлумачення вказаних норм, Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачений обов'язок замовника, який має намір щодо реконструкції існуючої забудови та територій укласти договір про участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наведеним формулюванням "реконструкція існуючої забудови та територій" охоплюються правовідносини здійсненої відповідачем реконструкції, оскільки реконструкція будівлі передбачає реконструкцію земельної ділянки (території), на якій така будівля розташована.

Водночас, посилання суду апеляційної інстанції на те, що, виходячи з тлумачення ряду нормативно-правових актів, забудовою земельної ділянки (ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності") не може вважатись реконструкція існуючої забудови, не є обґрунтованими, оскільки, аналогічні за визначенням терміни, що вживаються у тих чи інших нормативно-правових актах, можуть наповнюватись законодавцем різним (не тотожним) змістом, залежно від мети їх правового регулювання. У такому випадку, суд має керуватись законодавчими термінами, що визначені нормативно-правовим актом, який підлягає до застосування (спеціальним нормативно-правовим актом).

Так, спеціальним нормативно-правовим актом, яким урегульовані відносини щодо участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту є Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", у розумінні якого, як зазначено вище, забудовою земельної ділянки є реконструкція, що здійснена відповідачем.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що передбачений ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" період часу, протягом якого забудовником має бути виконаний обов'язок з укладення договору на пайову участь, є складовою визначеного законодавством порядку пайової участі, однак неукладення такого договору у вказаний вище період часу, законодавством не визначається правовою підставою звільнення забудовника від обов'язку укласти відповідний договір.

Отже, відповідач зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у спосіб укладення відповідного договору та виконати його умови.

Водночас, суди попередніх інстанцій, зважаючи на висловлені ними мотиви відмови у позові, не оцінили умови договору на предмет їх відповідності вимогам законодавства, зокрема, в частині розміру пайової участі.

Враховуючи вказане, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про наявність обов'язку відповідача укласти договір про участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, однак, з огляду на ненадання судами попередніх інстанцій оцінки умовам проекту договору, наведеного у прохальній частині позовної заяви, справу у цій частині (розгляду по суті умов проекту відповідного договору) слід направити на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 29.02.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 у справі № 922/6586/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким Приватному підприємству "Торговий дім "Золота миля" укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Направити справу на розгляд по суті умов проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова на відповідність його положень вимогам законодавства до місцевого господарського суду.

Судді: Є. Борденюк

Д. Кривда

О. Мамонтова