КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Справа№ 910/27064/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

за участі представників:

від позивача: Луцюк І.В. - представник

від відповідача: Мединський М.М. - представник

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року у справі № 910/27064/15 (суддя: Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ»

до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

про визнання застави припиненою та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання застави за договором застави №19/Т.24.06.08/З від 29.08.2008 року такою, що припинена у зв'язку з повним виконанням зобов'язання за кредитним договором №19/Т.24.06.08/К від 29.08.2008 року та про зобов'язання відповідача зняти обтяження з майна, що передано в заставу за договором застави №19/Т.24.06.08/З від 29.08.2008 року в якості забезпечення виконання умов кредитного договору №19/Т.24.06.08/К від 29.08.2008 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року у справі № 910/27064/15 в задоволенні позовних вимог ТОВ Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року у справі № 910/27064/15 та прийняти нове рішення по справі, яким позовні вимоги вимог ТОВ Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та прийнятим за неповного з'ясування та недоведеністю обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

16.05.2016 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких він підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.05.2016 у зв'язку з перебуванням судді Іоннікової І.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці та перебування судді Куксова В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці для догляду за дитиною, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: Тарасенко К.В. - головуючий суддя, судді: Тищенко О.В., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегію суддів у складі: Тарасенко К.В. - головуючий суддя, судді: Тищенко О.В., Гончарова С.А.

Представник відповідача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні проти її доводів заперечував, вважаючи її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та додаткових письмових пояснень, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

29.08.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» (позичальник) та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», (банк) було укладено кредитний договір №19/Т.24.06.08/К (надалі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав у користування позичальнику 76 000,00 доларів США під 13% річних із кінцевим терміном погашення 28.08.2013 року.

В забезпечення виконання умов Кредитного договору №19/Т.24.06.08/К від 29.08.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» (заставодавець) та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», (банк) 29.08.2008 року було укладено договір застави №19/Т.24.06.08/З (надалі - Договір застави), за умовами якого на забезпечення виконання основного зобов'язання заставодавець передав в заставу заставодержателю належне заставодавцю на праві власності рухоме майно, а саме: транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2008 року випуску, тип - легковий універсал, номер кузова - WVGZZZ7LZ8Z001287, колір - чорний, об'єм двигуна -3597, державний номер - ВХ8898АТ вартістю 433 225,00 грн.

Положеннями п. 1 Договору застави передбачено, що заставою забезпечується належне виконання заставодавцем вимог заставодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з укладеного між заставодержателем і заставодавцем кредитного договору №19/Т.24.06.08/К від 29.08.2008 року, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього та будуть його невід'ємною частиною, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов (разом далі - кредитний договір), у тому числі щодо:

- повернення заставодавцем кредиту у сумі 76 000,00 доларів США у строк до 28.08.2013 року включно або в інші строки, встановлені кредитним договором (у тому числі при зміні строків виконання зобов'язань);

- сплати процентів за користування кредитом в розмірі, в порядку та строки, визначені відповідно до кредитного договору;

- сплати неустойок (пені та штрафів) у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором;

- виконання заставодавцем інших зобов'язань, передбачених кредитним договором, в повному обсязі на умовах і в строки, визначені в кредитному договорі (у тому числі при зміні строків виконання зобов'язань), а також щодо відшкодування заставодавцем будь-яких витрат та збитків заставодержателя, пов'язаних з неналежним виконанням заставодавцем умов кредитного договору та/або цього договору, а також витрат заставодержателя, пов'язаних зі зверненням стягнення на предмет застави за цим договором, у тому числі витрат на утримання і збереження предмета застави.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.08.2014 р. у справі № 924/734/14 позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» про стягнення заборгованості у розмірі 194 222,00 грн. було задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором 19/Т.24.06.08/К від 29.08.2008 року у розмірі 194 222,00 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 888,44 грн.

21.08.2014 року Господарським судом Хмельницької області на виконання вищевказаного рішення суду видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.11.2014 року у справі №924/734/14 розстрочено виконання рішення суду від 06.08.2014 року та було затверджено графік погашення заборгованості, яка залишилась непогашеною боржником у розмірі 149 704,44 грн.

20.10.2015 року Першим міським відділом державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу № 924/734/14 від 21.08.2014 року у зв'язку з погашенням боргу.

03.09.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом про зняття обтяження із заставленого майна за Договором застави №19/Т.24.06.08/З від 29.08.2008 року.

У відповідь відповідач повідомив позивача листом від 22.09.2015 року про відсутність правових підстав для припинення застави майна, оскільки станом на 22.09.2015 року у позивача наявна заборгованість перед відповідачем за кредитним договором №19/Т.24.06.08/К від 29.08.2008 року в загальному розмірі 6 481,36 доларів США.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою (ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. З ст. 1049 вказаного Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Положеннями п. 3.2 Кредитного договору передбачено, що погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом безготівкового перерахування на рахунок, зазначений в п. 3.8. цього договору.

Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно п. 1.4 кредитного договору, з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення кредиту банку (в тому числі і за період прострочення погашення кредиту).

Відповідно до п. 3.5 Кредитного договору, проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно з 01 по 05 числа кожного місяця: проценти, нараховані за останній календарний місяць фактичного користування кредитом, сплачуються позичальником одночасно з погашенням кредиту.

За користування кредитними коштами позичальник сплачує банку плату у вигляді процентів, яка становить 13% річних (п. 1.4. Кредитного договору).

У відповідності до п. 1.3 Кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кошти, отримані в межах загальної суми кредиту: по 28 серпня 2013р. включно.

Згідно з п. 5.1 кредитного договору при невиконанні зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитом та/або по сплаті процентів та комісій у строки, встановлені кредитним договором, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки НБУ. Пеня нараховується за кожний день прострочення у валюті кредиту, сплачується у національній валюті України по курсу НБУ на день відповідної сплати. При цьому кількість днів року приймається рівною 360 (триста шістдесят) днів.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором наданого відповідачем та наданих позивачем платіжних доручень вбачається, що:

30.09.2014 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 1251,20 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 12,949185 гривень станом на день сплати);

01.10.2014 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 1250,62 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 12,955218 гривень станом на день сплати);

22.10.2014 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 1045,61 доларів США та заборгованість по кредиту в сумі 205,5 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 12,950077 гривень станом на день сплати);

25.11.2014 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 162,54 доларів США та заборгованість по кредиту в сумі 917,02 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 15,007932 гривень станом на день сплати);

26.12.2014 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 153,26 доларів США та заборгованість по кредиту в сумі 874,21 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 15,768865 гривень станом на день сплати);

30.01.2015 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 146,71 доларів США та заборгованість по кредиту в сумі 856,02 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 16,157817 гривень станом на день сплати);

26.02.2015 року позивач погасив заборгованість по кредиту в сумі 539,88 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 30,010175 гривень станом на день сплати);

30.03.2015 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 251,19 доларів США та заборгованість по кредиту в сумі 977,75 доларів США, що еквівалентно16202,00 гривень (1 долар США становить 23,513024 гривень станом на день сплати);

27.04.2015 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 125,73 доларів США та заборгованість по кредиту в сумі 595,91 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 22,44163 гривень станом на день сплати);

29.05.2015 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 109,25 доларів США та заборгованість по кредиту в сумі 660,51 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 21,048227 гривень станом на день сплати);

30.06.2015 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 105,40 доларів США та заборгованість по кредиту в сумі 665,56 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 21,015358 гривень станом на день сплати);

29.07.2015 року позивач погасив заборгованість по процентам за кредитним договором в сумі 94,26 доларів США та заборгованість по кредиту в сумі 640,03 доларів США, що еквівалентно 16202,00 гривень (1 долар США становить 22,062278 гривень станом на день сплати).

Тобто, сума заборгованості за кредитним договором, яка надходила від позивача направлялася банком на погашення заборгованості за простроченими процентами та прострочену заборгованість за кредитом. При цьому, дана заборгованість погашалася в валюті кредиту (доларах США) станом на день повернення коштів за офіційним курсом НБУ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання позивача про відсутність заборгованості за кредитом та процентами не відповідає умовам Кредитного договору, що підтверджується поясненнями відповідача, наданих в судовому засіданні, розрахунком заборгованості за Кредитним договором наданого відповідачем та наданих позивачем платіжних доручень.

Як вбачається з рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.08.2014 у справі №924/734/14, сума заборгованості за Кредитним договором розрахована станом на 14.05.2014 року, однак вищевказане рішення суду виконано лише 01.09.2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями наданими позивачем.

Однак, враховуючи, що Кредитний договір був чинний на момент розгляду справи №924/734/14, відповідач продовжував нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом та інші нарахування передбачені Кредитним договором.

Тобто, як правильно вказано в рішенні суду першої інстанції, сплата позивачем заборгованості за Кредитним договором станом на 14.05.2014 року з розстрочкою платежу, не звільняє позивача від обов'язку повного виконання умов Кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Тому, у разі повернення кредиту частинами (з розстроченням), позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Окрім того, посилання позивача, які містяться в його додаткових поясненнях до позовної заяви, про те, що зобов'язання позивача по відшкодуванню завданих збитків відповідачу від знецінення гривні є деліктним (не договірним) зобов'язанням та його виконання не може забезпечуватись договором застави, який укладався в забезпечення виконання умов кредитного договору, не береться судом до уваги, оскільки повністю спростовується пунктом 1 Договору застави №19/Т.24.06.08/З від 29.08.2008 року, в якому чітко вказано, що заставою забезпечується, крім іншого, виконання заставодавцем інших зобов'язань, передбачених кредитним договором, в повному обсязі на умовах і в строки, визначені в кредитному договорі (у тому числі при зміні строків виконання зобов'язань), а також щодо відшкодування заставодавцем будь-яких витрат та збитків заставодержателя, пов'язаних з неналежним виконанням заставодавцем умов кредитного договору.

Оскільки зобов'язання за Кредитним договором не є припиненими, то і забезпечувальні зобов'язання тривають.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для визнання застави за Договором застави №19/Т.24.06.08/З від 29.08.2008 року такою, що припинена та про зобов'язання відповідача зняти обтяження з майна, що передано в заставу слід відмовити.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «АДВІСМАШ» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року у справі № 910/27064/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/27064/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко