ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. Справа № 911/1430/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГТЕХНІКА ПЛЮС

до Публічного акціонерного товариства Кожухівське

про стягнення 112152,19 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 24.05.2016 року);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГТЕХНІКА ПЛЮС до Публічного акціонерного товариства Кожухівське про стягнення 112152,19 грн. з яких 103960,34 грн. основного боргу, 4749,23 грн. пені, 2079,21 грн. штрафу, 323,81 грн. 3 % річних та 1039,60 грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.04.2016 року порушено провадження у справі № 911/1430/16 та призначено справу до розгляду на 23.05.2016 року.

23.05.2016 року в судовому засіданні представник позивача подав заяву, в порядку ст. 22 ГПК України, про зменшення розміру позовних вимог, якою повідомив суд про часткову сплату відповідачем після порушення провадження у справі боргу в розмірі 30000,00 грн., у звязку з чим просить стягнути з відповідача 73960,34 грн. боргу, решту позовних вимог залишити без змін.

В судове засідання, яке відбулось 23.05.2016 року, представник відповідача не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 26.04.2016 року не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, у звязку з чим, розгляд справи відкладався до 09.06.2016 року.

В судовому засіданні 09.06.2016 року представник позивача повідомив суд про сплату відповідачем суми боргу в розмірі 35000,00 грн. після порушення провадження у справі, в підтвердження чого надав виписку по рахунку позивача № 1 від 07.06.2016 року, позовні вимоги (уточнені) підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 09.06.2016 року не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

26.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГТЕХНІКА ПЛЮС (позивач, Постачальник) та Публічним акціонерним товариством Кожухівське (відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки № 3 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобовязується виготовити та передати у власність Покупця продукцію, що іменується надалі «Товар», а Покупець зобовязується прийняти і оплатити ОСОБА_2 на умовах цього Договору.

Загальна сума Договору визначається сумою вартостей ОСОБА_2, що вказана в усіх видаткових накладних, підписаних та скріплених печатками Сторін (п. 1.2 Договору).

Ціна ОСОБА_2, що постачається та порядок розрахунків вказується в рахунках, специфікаціях та видаткових накладних (п. 4.1 Договору).

Умови оплати: протягом 30 календарних днів з моменту поставки ОСОБА_2, згідно рахунку по платіжним реквізитам Постачальника. Загальна вартість Договору визначається сумою по всіх видаткових накладних (п. 3.4 Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Якщо за 10 днів до закінчення терміну дії Договору жодна з сторін не звернулась з пропозицією про його розірвання, то Договір вважається пролонгованим ще на 1 рік (п. 8.1 Договору).

На виконання зобовязань за Договором позивачем в лютому 2016 року було поставлено відповідачу ОСОБА_2 на загальну суму 103960,34 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 444 від 11.02.2016 року на суму 103960,34 грн., яка підписана уповноваженими представниками Сторін, скріплена їх печатками, та довіреністю на отримання ТМЦ.

Однак, відповідач в порушення п. 3.4 Договору про розрахунок протягом 30 календарних днів з моменту поставки ОСОБА_2, своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати отриманого ОСОБА_2 не виконав, у звязку з чим, за відповідачем виникла заборгованість в сумі 103960,34 грн.

Крім того, позивачем до позову додано Акт звірки взаєморозрахунків за спірним Договором на суму 103960,34 грн., який підписаний уповноваженими представниками Сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 103960,34 грн. заборгованості згідно спірного Договору.

В ході розгляду спору позивач зменшив позовні вимоги до 73960,34 грн. у звязку із сплатою відповідачем боргу в сумі 30000,00 грн. Таким чином, новою ціною позову в частині основного боргу є 73960,34 грн.

Крім того, в судовому засіданні 09.06.2016 року позивач надав докази сплати відповідачем після порушення провадження у справі суми основного боргу в розмірі 35000,00 грн. в підтвердження чого надав виписку по рахунку позивача № 1 від 07.06.2016 року. У звязку з чим, провадження у справі в частині вимог про стягнення 35000,00 грн. основного боргу підлягає припиненню судом на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

Відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Згідно до пункту 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, заборгованість відповідача станом на момент прийняття рішення складає 38960,34 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 38960,34 грн., що відповідачем не заперечено і не спростовано.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати ОСОБА_2, позивач також заявив у позові вимогу (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з відповідача 4749,23 грн. пені на п. 5.2 Договору за період 15.03.2016 року по 21.04.2016 року, 2079,21 грн. штрафу на підставі п. 5.3 Договору, 323,81 грн. 3 % річних та 1039,60 грн. інфляційних за період 15.03.2016 року по 21.04.2016 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Підстави та умови нарахування пені визначені у п. 5.2 Договору, зокрема, передбачено, що при несвоєчасній оплаті поставленого ОСОБА_2 Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на цей період, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення розрахунку. Сплата пені не звільняє Замовника від сплати основної суми боргу.

Пунктом 5.3 Договору Сторони погодили, що при несвоєчасній оплаті поставленого ОСОБА_2 Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі 2% вартості несвоєчасно оплаченого ОСОБА_2.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, штрафні санкції нараховані за фактичні періоди існування заборгованості на суму боргу що існувала на відповідні дати, таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 4749,23 грн. пені та 2079,21 грн. 2 % штрафу, які відповідачем не заперечені та не спростовані, підлягають задоволенню на підставі ст. 549 Цивільного кодексу України та п. 5.2 та 5.3 Договору відповідно.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування 3% річних та інфляційних проведено виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату, за фактичний період заборгованості, таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача 323,81 грн. 3 % річних та 1039,60 грн. інфляційних підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) підлягають задоволенню в частині стягнення 38960,34 грн. основного боргу, 4749,23 грн. пені, 2079,21 грн. штрафу, 323,81 грн. 3 % річних та 1039,60 грн. інфляційних. В частині стягнення 35000,00 грн. суми основного боргу провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, сплата судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача в повному обсязі виходячи розміру судового збору, який підлягає сплаті з уточнених позовних вимог (оскільки неправильні відповідача, який частково сплати суму основного боргу після подання позову, змусили позивача звернутись до суду), що складає 1378 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Кожухівське (08621, Київська обл., Васильківський район, с. Кожухівка, вул. Першотравнева, 1, код 05477050) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГТЕХНІКА ПЛЮС (21032, м. Вінниця, вул. Нечуя - Левицького, 14, код 40123732) 38960 (тридцять вісім тисяч девятсот шістдесят) грн. 34 коп. основного боргу, 4749 (чотири тисячі сімсот сорок девять) грн. 23 коп. пені, 2079 (дві тисячі сімдесят девять) грн. 21 коп. штрафу, 323 (триста двадцять три) грн. 81 коп. 3 % річних та 1039 (одна тисяча тридцять девять) грн. 60 коп. інфляційних та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 35000,00 грн. основного боргу припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.06.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін