ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Справа № 922/6281/15

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від позивача - Снитко І.Ю. (за довіреністю від 04.01.2016 № 11/17);

від відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 (вх. №706 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 26.01.16 у справі № 922/6281/15

за позовом Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації

до ФО-П ОСОБА_2

про стягнення 3 454,58 грн,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2015 комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 3454,58 грн., з яких сума боргу за невиконання договірних зобов'язань в сумі 2 506,30 грн., інфляційні в сумі 877,21 грн., три відсотка річних в сумі 71,07 грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг з питного водопостачання від 19.05.2014 № 422/05/14 в частині повної та своєчасної оплати послуг, наданих позивачем за липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2014 року, у відповідності до п. 4.5. договору, в зв'язку з чим, окрім суми основної заборгованості, відповідачу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 21.11.2014 по 30.11.2015; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.01.2016 у справі № 922/6281/15 (суддя Бринцев О.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (62466, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації 62466, Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Горького, 1, ) заборгованість в сумі 3454,58 грн., з яких сума боргу за невиконання договірних зобов'язань в сумі 2.506,30 грн., інфляційні в сумі 877,21 грн., три відсотка річних в сумі 71,07 грн.; та 1.218,00 грн. судового збору.

Відповідач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2016 у даній справі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 11.04.2016.

Позивач надав відзив (вх. 3395 від 28.03.2016) на апеляційну скаргу, в якому наводить заперечення на доводи, викладені в апеляційній скарзі та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги і залишити без змін оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 розгляд справи відкладено на 25.04.2016.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.04.2016 у зв'язку з відпусткою судді Здоровко Л.М. та судді Плахова О.В., які входять до складу судової колегії, визначеної для розгляду даної справи, визначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 розгляд справи відкладено на 15.06.2016. Ухвалено позивачу надати документи щодо проведення повірки лічильника води, встановленого за адресою Харківська обл., Харківський район, с. Бабаї, вул. Фрунзе,1.

На виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 позивачем надано пояснення (вх. 6141 від 14.06.2016) у справі щодо повірки лічильника води, встановленого за адресою Харківська обл., Харківський район, с. Бабаї, вул. Фрунзе,1.

В судове засідання 15.06.2016 відповідач (заявник апеляційної скарги) уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується особистим підписом представника ФОП ОСОБА_3 на повідомленні про відкладення розгляду справи (а.с.143).

Згідно протоколу судового засідання Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 засідання проводилось за участю уповноваженого представника відповідача. (а.с 144-145).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

В судове засідання 15.06.2016 прибув представник позивача, яка пояснила, що вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника апелянта.

Враховуючи встановлений процесуальним законом строк розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами за відсутності представника заявника апеляційної скарги. Крім того, судова колегія враховує те, що представник заявника апеляційної скарги приймав участь в судовому засіданні 25.04.2016, оголосив суду зміст апеляційної скарги та її доводи, висловив свою позицію у справі.

В судовому засіданні 15.06.2016 представник позивача оголосив суду зміст додаткових пояснень щодо повірки лічильника води. Проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував в повному обсязі та просив залишити без змін оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції та відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та відповідність оскаржуваного рішення господарського суду Харківської області вимогам Закону та обставинам справи, зважаючи на наступне.

Між комунальним підприємством теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (виробник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (споживач) був укладений договір про надання послуг з питного водопостачання від 29.05.2014 № 422/05/14 (т. І а. с. 12-15), відповідно до п.2.1 договору виробник зобов'язався відпускати споживачеві відповідно до додатку № 1 "Перелік об'єктів водоспоживання" у межах дозволеного обсягу (норм водоспоживання) згідно додатку № 3 "Тарифи, обсяги, водоспоживання та розрахунковий тиск питної води", встановленого відповідно до виконаних технічних умов, а споживач, за умовами п. 3.2.2 договору, своєчасно та в повному обсязі, в строки передбачені п. 4.5. договору, проводити оплату за питну воду відповідно до затверджених тарифів на послуги централізованого водопостачання, а також оплату пені та інших передбачених чинним законодавством штрафних санкцій у встановленому порядку.

Оплата наданих послуг здійснюється відповідачем щомісяця на підставі рахунків позивача і затверджених тарифів за обсяги спожитої води, що визначені за показниками засобів обліку або нормами водоспоживання (п.4.1 договору).

Згідно п. 4.4. договору рахунки виробника послуг за водоспоживання є обов'язковими до прийняття споживачем. Порядок доставки рахунків узгоджується сторонами.

За змістом п.4.5. договору, розрахунковим періодом є місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим, окрім випадку, зазначеного п. 4.4. договору. При несплаті або частковій несплаті рахунка відповідачу нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми несплати за кожний прострочений день до повного погашення заборгованості, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт отримання послуг підтверджується актом виконаних робіт, який виконавець до 10 числа кожного місяця надає на підпис споживачеві. Споживач зобов'язаний підписати акт та повернути виконавцю протягом 3-х днів. Якщо протягом зазначеного строку акти не підписані без мотивованого обґрунтування та не повернуті виконавцю, вони вважаються такими, що підписані належним чином та є підставою для оплати послуг (п. 4.11. договору).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе за договором зобов'язань у нього перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги за липень-листопад 2014 року.

Враховуючи наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3454,58 грн, з яких 2506,30 грн - сума основного боргу, 877,21 грн - інфляційні втрати, 71,07 грн - три відсотка річних.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, господарський суд першої інстанції вважав встановленим факт несплати відповідачем вартості наданих послуг та прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Судова колегія апеляційного господарського суду вважає обґрунтованими такі висновки суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Приписами ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 ЦК України закріплено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на наведені положення закону, наявні в матеріалах справи докази, які доводять факт надання позивачем відповідачу послуг з постачання води, відсутність доказів сплати відповідачем заборгованості за надані послуги з постачання води, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення господарського суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу в сумі 2506,30 грн законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.1 Договору сторони узгодили, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором, сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 71,07 грн за період прострочення 21.12.2014 по 30.11.2015; інфляційні втрати в сумі 877,21 грн за період прострочення 21.12.2014 по 30.11.2015.

Перевіривши розрахунок стягнутих рішенням господарського суду Харківської області інфляційних та 3% річних, судова колегія встановила, що він є арифметично вірним відповідає положенням договору та Закону.

Зважаючи на викладене, рішення господарського суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних та 3% річних правомірне та підлягає залишенню без змін.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта щодо порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права, які на думку апелянта полягають у розгляді справи за відсутності представника відповідача, з огляду на таке.

У п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 надана судам наступні роз'яснення : "розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання".

Відповідно до п. 3.9.1. вищезазначеної постанови пленуму особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

В матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення відповідачу (а.с. 83, 83). Так, повідомлення про призначення справи до розгляду на 11:30 21.12.2015 отримано відповідачем 12.12.2015.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2015 продовжено строк розгляду справи на 15 днів та розгляд справи відкладено на 26.01.2016. Повідомлення про відкладення розгляду справи на 26.01.2016 отримано відповідачем 26.12.2015.

Отже, відповідач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, мав достатньо часу для надання пояснень, обґрунтування своєї позиції у справі та забезпечення явки свого уповноваженого представника у разі неможливості прийняти участь у розгляді справи особисто.

Статтею 69 ГПК України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву одержано господарським судом Харківської області 04.12.2015.

Оскаржуване рішення прийнято господарським судом першої інстанції 26.01.2016, отже з додержанням норм процесуального закону щодо строків вирішення спору та з належним повідомленням сторін про час та місце розгляду справи.

Стосовно заперечень апелянта на недоведеність факту отримання ним послуг з постачання води та виставлення рахунку за період, коли договір ще не був укладений письмово, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до п. 3.2.15 Договору споживач зобов'язаний сплатити виробнику послуг вартість води спожитої до моменту укладення цього договору, з моменту виникнення права користування приміщенням. Вартість спожитої води до моменту укладення договору, розраховується виробником послуг та надається Споживачеві.

Право користування приміщенням кафе № 1, що розташовано за адресою Харківська обл., Харківський район, с. Бабаї, вул. Фрунзе,1 виникло у відповідача з 08.12.2012 на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (а.с. 22).

Крім того, наявність правовідносин з надання послуг між позивачем та відповідачем підтверджується заявами ФОП ОСОБА_3 від 28.02.2014, в яких відповідач просить укласти договір та проводити нарахування по показанням лічильника води з останніх показань, оплачених СТ "Високий", у якого відповідач придбала приміщення 08.12.2012.

Заперечення відповідача щодо безпідставності нарахування позивачем вартості послуг не за показаннями лічильника судова колегія також вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наступним.

Відповідно до п. 3.2.8. Договору № 422/05/14 про надання послуг з питного водопостачання від 29.05.2014 саме на споживача покладається обов'язок обладнати засобами обліку води власні системи водоспоживання. Проводити повірку, ремонт і обслуговування засобів обліку за свій рахунок. Нести відповідальність за цілісність та збереження засобів обліку і контролю споживання води, обладнання водомірного вузла та водопровідного вводу, гідрантів, запірно-регулюючої арматури та інших водопровідних пристроїв, що знаходяться на водопровідних вводах та мережах незалежно від місця розташування, і цілісність пломб на них.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі відсутності у споживача засобів обліку використання питної води, а при наявності вузлу обліку з несправними засобами виміру в двомісячний термін замінити засіб обліку".

Пунктом 15 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 закріплено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Згідно п. 4.3. Технічних умов вузла обліку витрат питної води державна повірка лічильника води здійснюється раз в чотири роки.

З матеріалів справи вбачається, що лічильник, встановлений у спірному приміщенні, має заводський номер НОМЕР_2 та дату випуску 10.09.2008/149.

Отже, вузол обліку води був придатний до використання без перевірки до 10.09.2012.

Тобто, на момент укладення договору купівлі-продажу приміщення кафе від 08.12.2012 вузол обліку був неповірений.

Як встановлено під час розгляду справи, ФОП ОСОБА_3 тільки 19.03.2014 передала лічильник на повірку, що підтверджується актом приймання лічильника на повірку.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи, а тому, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі. Господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані обставини справи, яким надана вірна правова оцінка та у відповідності з нормами матеріального та процесуального права прийняте законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін.

Зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2016 у справі № 922/6281/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15.06.16

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Лакіза В.В.