КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 911/803/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

за участю секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Палькевич Н.С. довіреність № 1-184 від 22.12.15

від відповідача: Кічук О.А. довіреність № 1-02/164 від 20.04.16

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5"

на рішення Господарського суду Київської області від 14 квітня 2016 року

у справі № 911/803/16 (суддя Чонгова С.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"

до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5"

про стягнення 59 048,98 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення 59 048,98 грн. (а.с. 2-5).

Рішенням Господарського суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі №911/803/16 позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" 44 886,80грн. основного боргу, 11 788,02 грн. пені, 994,53грн 3% річних та 1 379,63 грн. втрат від інфляції. (а.с.37-40).

29 квітня 2016 року Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5" звернулось з апеляційною скаргою №1-02/180 від 28 квітня 2016 року на рішення Господарського суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі №911/803/16, в якій просить рішення Господарського суду Київської області у справі №911/803/16 від 14 квітня 2016 року скасувати та постановити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 травня 2016 року апеляційну скаргу Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5" на рішення Господарського суду Київської області у справі №911/803/16 від 14 квітня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В.

12 травня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5" на рішення Господарського суду Київської області у справі №911/803/16 від 14 квітня 2016 року прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В., справу призначено до розгляду на 07 червня 2016 року.

02 червня 2016 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засідання 07 червня 2016 року представник Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5" надав суду пояснення, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представник ПАТ по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" у судовому засіданні 07 червня 2016 року надав суду пояснення, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

20 вересня 2013 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (далі - позивач, постачальник) та Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Житлово-Експлуатаційна контора-5" (далі - відповідач, споживач) укладено Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб гуртожитків та відомчих житлових будинків № 2013/П-ВН-7184-6-1-34 (далі - договір) (а.с.9-12).

За умовами договору, постачальник протягом 2013 року здійснює постачання споживачу природного газу в обсягах і порядку, передбачених договором, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору, передача газу здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування.

Згідно п. 4.1 Договору, розрахунки за реалізований газ здійснюються за цінами, що встановлені Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Природний газ для населення відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені постановою НКРЕ.

Пунктом 4.2.1 Договору, сторонами узгоджено ціну за 1000 куб.м. природного газу (з ПДВ), з урахуванням вартості послуг з транспортування газу територією України, постачання газу за регульованими тарифами та збору у вигляді цільової надбавки за наявності лічильників та за відсутності лічильників, в залежності від річного обсягу споживання.

Відповідно до п. 4.5 Договору, розрахунковий період за договором становить один місяць - з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно.

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно додатком №2 (п. 4.6).

Згідно п. 4.6.3 Договору, у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого числа, наступного за розрахуноквим.

Відповідно п. 10.1 Договору, вказаний договір набирає чинності з дати підписання та відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

30 грудня 2013 року, відповідно до Додаткової угоди, сторони погодили продовження дії вказаного Договору до 31.12.2014 р. (а.с.13).

Крім того, Додатковою угодою від 30.12.2014 р. сторони дійшли згоди щодо продовження дії вказаного договору до 31.12.2015 р. (а.с. 13 зворот)

На виконання умов Договору протягом квітня-червня 2015 року позивачем поставлено відповідачу природний газ на суму 44886,80грн, що підтверджується актами приймання передачі (а.с.14-16).

Крім того, вказаний розмір заборгованості підтверджується підписаним сторонами актом звірки (а.с.23), за яким заборгованість відповідача перед позивачем складає 44 886,80грн.

За твердженням, позивача відповідачем не здійснено оплату за вказані періоди поставки природного газу, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідачем не надано доказів оплати природного газу поставленого в період квітня-червня 2015 року позивачем

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем, оскільки відповідачем були сплачені кошти за платіжними дорученнями № 1234 від 22.07.2015 р., № 537 від 28.09.2015 р. та № 1391 від 01.10.2015 р. слід зазначити наступне.

Вказані кошти були зараховані на рахунок зовсім іншого підприємства - ТОВ "Київоблгаз Збут" (), яке не є ні стороною договору № 2013/П-ВН-7184-6-1-34 від 20.09.2013 р., ні стороною даної справи.

Крім того, в листі № 1-02/418 від 23.10.2015 р. Відповідач просив ТОВ "Київоблгаз Збут" вважати кошти, перераховані платіжними дорученнями № 1391 від 01.10.2015 р. та № 1421 від 20.10.2015 р., дійсними як попередню оплату по договору, укладеному 01.07.2015 р. саме з ТОВ "Київоблгаз Збут" (а.с. 74).

Лист ПАТ "Київоблгаз" (а.с. 59), на який посилається відповідач, як на підставу для зміни реквізитів (на 8084), як доказ відсутності заборгованості відповідача колегією суддів не приймається оскільки позивач просить стягнути заборгованість за період квітень - червень 2015 року, в той час як вказаний лист датовано 29 грудня 2015 року.

Посилання апелянта на те, що вказану заборгованість перед ПАТ "Київоблгаз" ним було погашено, що відповідач обґрунтовує платіжними дорученнями № 1234 від 22.07.2015 р., № 537 від 28.09.2015 р. та № 1391 від 01.10.2015 (а.с. 54-56), спростовується наступним.

Одержувачем коштів за вказаними платіжними дорученнями є ТОВ "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ", а відповідно до укладеного сторонами справи Договору, заборгованість за квітень - червень 2015 року за яким є предметом спору у даній справі, саме ПАТ "Київоблгаз" має право отримувати від споживача, яким є відповідач плату за поставлений газ за цінами, визначеними у Договорі (п.5.2.1. Договору).

Отже, оскільки зобов'язання з оплати природного газу відповідачем перед позивачем не виконані у встановлений договором строк відповідач є таким, що допустив порушення зобов'язання.

За таких обставин, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 44 886,80 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 994,53грн за загальний період з 06.05.2015 р. по 01.03.2016 р. та інфляційних втрат в розмірі 1379,63грн за період з травня 2015 по січень 2016 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, викладений у позовній заяві, колегія суддів визнає вірними висновки суду першої інстанції про те, що розмір 3% річних за заявлені позивачем періоди становить 997,26грн., проте, враховуючи, що у суду першої інстанції підстави для виходу за межі позовних вимог відсутні, заявлені вимоги позивача про стягнення з відповідача 994,53грн 3% річних є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Перевіривши розрахунок позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір інфляційних втрат за заявлені позивачем періоди становить 1705,36грн, проте, враховуючи, відсутність у суду першої інстанції підстав для виходу за межі позовних вимог, колегія суддів визнає вірними висновки суду першої інстанції про те, що зазначені позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 1379,63грн.

Крім того, в силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст. 549 ЦК України.

При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 6.2.2 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Встановлений відповідним пунктом Договору розмір пені не перевищує максимального розміру, визначеного ст. 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"; пеня позивачем розрахована в межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів зазначає про правильність висновків суду першої інстанції про те, що розмір пені за заявлені позивачем період за період з 06.05.2015 р. по 03.01.2016 р. становить 11 850,63грн, проте, враховуючи, відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог, пеня підлягає задоволенню в розмірі 11 788,02грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що справу було розглянуто за відсутності відповідача не повідомленого належним чином спростовуються наступним.

Посилання відповідача на те, що йому не було надіслано копію позовної заяви спростовуються наявними у матеріалах справи описом вкладення у цінний лист, яким на адресу відповідача була надіслана копія позовної заяви та доданих до неї документів та поштовим чеком (а.с. 6-7).

Крім того, відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У матеріалах справи наявні поштові повернення направлених на адресу відповідача ухвал про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи, відповідно до доданих до них Довідок УДПЗ "Укрпошта" їх було повернено об'єктом поштового зв'язку за закінченням терміну зберігання, що підтверджується Довідкою (а.с. 32) та довідкою-штампом (а.с. 34), отже доводи апеляційної скарги в цій частині є також безпідставними.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, а саме доказів сплати позивачу заборгованості за поставлений природний газ, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду Київської області повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі №911/803/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5" на рішення Господарського суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі №911/803/16 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5" на рішення Господарського суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі №911/803/16 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі №911/803/16 залишити без змін.

3.Справу №911/803/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко