ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р.Справа № 922/1672/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" смт.Червоний Донець (Харківська область)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стелс", м.Харків
про стягнення коштів в сумі 11212,06 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_2, довіреність №2-498д від 14.03.2016 р.,

відповідача: ОСОБА_1, директор,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування», звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» - про стягнення боргу в розмірі 10628,10 грн., пені в розмірі 543,02 грн., 3%річних в розмірі 40,94 грн. Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань щодо поставки частини оплаченого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.05.2016 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 21.06.2016 р.

В судовому засіданні 21.06.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.06.2016 р. позовні вимоги визнав.

Сторони надали спільні письмові пояснення, відповідно до яких ними було погоджено поставку відповідачем позивачу товару в строк до 29.12.2015 р.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

09.11.2015 р. відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №10060 для оплати товару на загальну суму 15717,00 грн. (арк.с. 13).

13.11.2015 р. позивач оплатив товар згідно виставленого відповідачем рахунку-фактури №10060 від 09.11.2015 р. на загальну суму 15717,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2335 від 13.11.2015 р. на суму 15717,00 грн. (арк.с. 14).

Позивач стверджує, що відповідач оплачений товар поставив частково на суму 5088,90 грн., що підтверджує видатковою накладною №11311/1 від 29.12.2015 р. (арк.с. 15).

Вимогою від 16.02.2016 р. №2-07-1597-3, позивач вимагав відповідача або поставити решту оплаченого та не поставленого товару на суму 10628,10 грн. або повернути суму попередньої оплати за відповідний товар в розмірі 10628,10 грн.

Листом від 29.12.2015 р. №2912/1 (арк.с. 17) відповідач зобовязався повернути суму попередньої оплати в розмірі 10628,10 грн.

Позивач стверджує, що відповідач суму попередньої оплати в розмірі 10628,10 грн. не повернув, що й зумовило звернення з позовом у даній справі до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Факт виставлення відповідачем позивачу рахунку-фактури №10060 від 09.11.2015 р. та оплати позивачем відповідного рахунку платіжним дорученням №2335 від 13.11.2015 р. на суму 15717,00 грн., свідчить про наявність між сторонами договірних зобов'язань з купівлі-продажу, що виникли шляхом укладення господарського договору у спрощений спосіб.

З огляду на положення ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, яке виникає на підставі договору, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач свої зобовязання з оплати обумовленого рахунком-фактурою №10060 від 09.11.2015 р. товару виконав належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученням №2335 від 13.11.2015 р. на суму 15717,00 грн.

Частиною 1 статті 662 ЦК України визначено, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Наявна в матеріалах справи видаткова накладна №11311/1 від 29.12.2015 р. свідчить про поставки відповідачем позивачу частини обумовленого договором товару - на суму 5088,90 грн.

Позивач стверджує, що решту оплаченого товару на суму 10628,10 грн., відповідач не поставив. Відповідні обставини відповідачем підтверджуються у судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів повернення позивачу суми попередньої оплати в розмірі 10628,10 грн. за непоставлений у погоджений сторонами строк - до 29.12.2015р.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості оплаченого та непоставленого товару в сумі 10628,10 грн. є законними та обґрунтованими, а від так підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Застосування частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції та трьох процентів річних у даному спорі є неможливим, оскільки стягнення з продавця суми попередньої оплати, перерахованої за договором купівлі-продажу, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України. За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену частиною третьою статті 693 ЦК України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Викладена правова позиція закріплена в Постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 5011-42/13539-2012/3-30гс13, яка, з огляду на положення ст.82 ГПК України, є обовязковою до врахування судом першої інстанції.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договором розмір відсотків згідно ст. 536 ЦК України сторонами не погоджено, правового обгрунтування відповідного розміру згідно вимог актів цивільного законодавства позивачем не надано.

Позовні вимоги в частині стягнення пені також не підлягають задоволенню, оскільки за приписами ст.ст. 549, 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання правові наслідки у вигляді сплати неустойки настають у випадку, передбаченому договором або законом.

Договором між сторонами обовязок відповідача щодо сплати неустойки у випадку прострочення поставки товару чи неповернення суми попередньої оплати не передбачено. Законом відповідні наслідки також не передбачено.

Посилання відповідача на положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» є юридично неспроможними, оскільки відповідний нормативний акт не встановлює обовязок боржника щодо сплати пені, а лише визначає граничні межі даної санкції за порушення грошового зобовязання.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України, відповідно до якої при частковому задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати по сплату судового збору покладаються на відповідача в сумі 1306,23 грн.

З огляду на наведене, ст.ст. 175, 181 ГК України, ст.ст. 11, 509, 526, 655, 662, 663, 693 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЛС» (юридична адреса: 61166, м. Харків, вул.Серпова, 4; фактична адреса: 61000, м. Харків, прос.Перемоги, 58а , ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ-53, вул.Кудрявська, 26/28, ) суму попередньої оплати в розмірі 10628,10 грн., судовий збір в сумі 1306,23 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 21.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_3