ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р. Справа № 920/199/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№1208 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 30.03.16 у справі № 920/199/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», м. Суми,

про стягнення 6259554 грн. 82 коп.

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ звернулося до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Сумигаз, м. Суми на користь позивача 6259554 грн. 82 коп. заборгованості, в тому числі: 1477712 грн. 61 коп. пені, 727 493 грн. 57 коп. 3% річних, 4054 348 грн. 64 коп. інфляційних нарахувань, а також судовий збір.

Рішенням господарського суду Сумської області від 30.03.2016 року у справі №920/199/16 (суддя Заєць С.В.) у задоволенні позову відмовлено, з посиланням на прострочку кредитора (позивача) та ненастання строку проведення оплати.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

У апеляційній скарзі зазначив, що акти приймання передачі газу підписані сторонами, претензій про неотримання природного газу або щодо кількості переданого газу відсутні, строк оплати настав.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що позивач не повернув підписані акти приймання передачі газу, строк оплати не настав та відсутні підстави для стягнення санкцій.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 04.01.2013 між сторонами укладено договір купівлі-продажу природного газу № 03/180/13-Н, за яким позивач зобовязався передати відповідачу природний газ, а відповідач зобовязався прийняти і оплатити газ на умовах, визначених Договором. (п. 1.1 та п. 1.2 договору, до договору укладався ряд додаткових угод №№ 1-8)

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що позивач передає відповідачу з 01.01.2013 по 30.06.2015 газ в обсязі, передбаченому Договором та додатковими угодами.

У п. 3.3 Договору зазначено, що приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.4 Договору сторони погодили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобовязується надати позивачу підписані та скріплені печаткою відповідача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязаний повернути відповідачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У п. 6.1 Договору (з урахуванням додаткової угоди від 31.12.2013р. № 3) зазначено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати вартості газу протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

На виконання умов договору відповідачу передано: у січні 2013року 84613,132 тис. куб м. на суму 325036000,95 грн. відповідно до акту приймання передачі природного газу від 31.01.13; у лютому 2013 року 67 373,358 тис.куб.м. на суму 27 739 014,08 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 28.02.13; у березні 2013 року 73 258,221 тис.куб.м. на суму 2929947 289,08 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.03.13; у квітні 2013 року 36 389,499 тис.куб.м. на суму 15 421 469,36 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.04.13; у травні 2013 року 9 016,182 тис.куб.м. на суму 3 467 947,61 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.05.13; у червні 2013 року 7 850,172 тис.куб.м. на суму 2 997 324,97 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.06.13; у липні 2013 року 9 036,918 тис.куб.м. на суму 3 850 239,42 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.07.13; у серпні 2013 року 9086,947 тис.куб.м. на суму 3 456 955,06 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.08.13; у вересні 2013 року 22 483,571 гис.куб.м. на суму 9 064 637,20 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.09.13; у жовтні 2013 року 41 175,659 тис.куб.м. на суму 17 264 069,81 грн.; відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.10.13; у листопаді 2013 року 48 326,516 тис.куб.м. на суму 20 336 059,14 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 18.08.14; у грудні 2013 року 73 143,489 тис.куб.м. на суму 30 239 495,87 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.12.13; у січні 2014 року 90 555,193 тис.куб.м. на суму 38 282 481,97 грн. відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 31.01.14 та від 22.09.14; у лютому 2014 року 68 141,945 тис.куб.м. на суму 29007703,20 актів приймання-передачі природного газу від 28.02.14 та від 22.09.14; у березні 2014 року 49 821,382 тис.куб.м. на суму 2080601,48 актів приймання-передачі природного газу від 31.03.14 та від 28.10.14; у квітні 2014 року 34 577,307 тис.куб.м. на суму 14 482 951,85 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.04.14; у травні 2014 року 11 120,56 тис.куб.м. на суму 8448 387,50 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.05.14; у червні 2014 року 8 085,104 тис.куб.м. на суму 6 031 654,01 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.06.14; у липні 2014 року 8 560,702 тис.куб.м. на суму 6 532 599,11 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.07.14; у серпні 2014 року 8054,043 тис.куб.м. на суму 5 976 774,88 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.08.14; у вересні 2014 року 11 370,300 тис.куб.м. на суму 8 454 933,54 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.09.14; у жовтні 2014 року 37 136,923 тис.куб.м. на суму 27 170 544,00 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.10.14; у листопаді 2014 року 52 556,431 тис.куб.м. на суму 40 601 081,92 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.11. 14; у грудні 2014 року 66 874,59Ітис.куб.м. на суму 51 258 382,42 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.12.14; у січні 2015 року 69 895,793 тис.куб.м. на суму 43 034 439,78 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.01.15; у лютому 2015 року 60 095,829 тис.куб.м. на суму 42 831 208,33 грн. відповідно до акту приймання-передіиі природного газу від 28.02.15; у березні 2015 року 48 264,789 тис.куб.м. на суму 35 567 671,18 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.03.15; у квітні 2015 року 27 266,410 тис.куб.м. на суму 86 128 367,32 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.04.15; у травні 2015 року 8 014,712 тис.куб.м. на суму 48 497 022,31 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.05.15; у червні 2015 року 5 517,724 тис.куб.м. на суму 33387747,94 грн. відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.06.15, на загальну суму 742 782 659,29 грн.(а.с. 32-64).

Відповідач до подання позову розрахувався за поставлений природний газ у повному обсязі, що не заперечувалось позивачем.

Оскільки, відповідач виконав обовязок з оплати з порушенням строків (встановлені п. 6.1 Договору), то позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 3% річних та інфляційних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, а також пені, відповідно до п.п. 7.1-7.2 Договору та ст.ст. 230-232 Господарського кодексу України.

Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних, оскільки вважав, що позивачем порушені умови про повернення актів приймання - передачі газу

Колегія суддів не погоджується з висновками господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно зі ст.526 та ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.14 та ст.629 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суд першої інстанції зробив безпідставний висновок, що, за змістом п.п.3.4,6.1 договору купівлі-продажу природного газу від 4.01.2013р. № 03/180/13-Н, право на проведення остаточних розрахунків у покупця виникає лише за умови повернення акту приймання - передачі газу, в зв'язку з тим, що позивач не надав доказів повернення відповідачу актів приймання - передачі газу, тому порушення грошового зобовязання відсутнє та виконання зобовязання відстрочено на час прострочення кредитора.

Колегія суддів вважає, зазначений висновок неправильним як такий, що не відповідає чинному цивільному законодавству та умовам укладеного між сторонами договору, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи спір між сторонами виник в зв'язку з тим, що позивач (продавець) та відповідач (покупець) по-різному витлумачуючи зміст пунктів 3.4 та 6.1 договору, неоднаково розуміють термін виконання зобов'язання з оплати щомісячно поставленого газу.

Відповідно до ч.3 статті 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Згідно зі частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 6.1 договору №03/180/13-Н передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Зазначений пункт договору узгоджується з вимогами ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, пунктом 6.1 договору №03/180/13-Н встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, що відповідає приписам ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Дійсно, згідно з п.3.4 договору №03/180/13-Н акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п.6.1 цього договору, несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу, тобто настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів, чим спростовується висновок суду першої інстанції про зворотне.

Крім того, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано докази внесення будь-яких змін до договору №03/180/13-Н , в тому числі до п.6.1 цього договору.

Отже, пункт 6.1 договору та його інші положення не ставлять обовязок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу, тобто прострочення грошового зобовязання відповідача за договором не повязане з моментом реального підписання сторонами відповідного акту.

Колегія суддів вважає, що умови договору №03/180/13-Н не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 20-денного строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу чи з дня одержання підписаного акта покупцем, тому час підписання сторонами відповідного акту ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобовязанням відповідача.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що не врахувавши приписи ч.1 ст.530 та ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що обставини прострочення підписання позивачем актів приймання-передачі газу з 01.01.2013 по 30.06.2015 та їх несвоєчасного повернення відповідачу, а саме з недотриманням 8-денного терміну, передбаченого п.3.4 договору, вказують на встановлення іншого строку платежу за поставлений газ.

Суд першої інстанції зробив неправомірний висновок про перенесення строку платежу на дату отримання покупцем оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаного продавцем, з якого починається обовязок оплатити отриманий газ, що суперечить матеріалам справи, зокрема проведенням розрахунків та відсутністю заборгованості за отриманий газ.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання суду першої інстанції на норми ч.4 ст.612 та ч.2 ст.613 ЦК України в обґрунтування висновку про ненастання прострочення боржника внаслідок прострочення кредитора, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Проте, згідно з п.4.1 договору сторони погодили, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показниками комерційних вузлів обліку газу покупця.

Матеріали справи свідчать про відсутність спору між сторонами щодо фактичних обсягів та строків щомісячної поставки газу протягом з 01.01.2013 по 30.06.2015, тому прострочення оформлення окремих актів приймання-передачі газу не може змінювати конкретний строк оплати, визначений пунктом 6.1 договору.

Колегія суддів враховуючи, що акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, тому виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником, незважаючи на запізніле підписання позивачем актів з 01.01.2013 по 30.06.2015.

Отже, підстави, які б певним чином заважали або впливали б на виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості газу у строк, встановлений п.6.1 договору, а прострочення позивача щодо підписання актів не може бути умовою для відстрочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на підставі ч.2 ст.613 ЦК України, оскільки саме відповідач спочатку складає акт та обізнаний про обсяг спожитого у відповідному місяці природного газу за показниками лічильників (п.п.3.4,4.1 договору).

Разом з тим, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст.212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обовязку сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

Таким чином, суд першої інстанції в обґрунтування висновку щодо ненастання обов'язку відповідача оплатити поставлений газ до моменту повернення позивачем підписаних актів приймання-передачі газу помилково застосував норми ч.2 ст.530 та ст.ст.612,613 ЦК України, оскільки сторонами в п.6.1 договору №03/180/13-Н чітко визначено строк остаточного розрахунку за фактично поставлений газ - до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.12 Договору передбачено, що з покупця за порушення термінів оплати поставленого товару стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Колегія суддів вважає, що в звязку з прострочкою оплати отриманого газу є підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача 1477712 грн. 61 коп. пені, 727 493 грн. 57 коп. 3% річних, 4054 348 грн. 64 коп. інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачем виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви позивача можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 530,611,612,613,629,692 ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 30.03.2016 р. по справі №920/199/16 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Сумигаз (40030, м.Суми, вул.Береста,21; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,6; ) - 1477712 грн. 61 коп. пені, 727 493 грн. 57 коп. 3% річних, 4 054 348 грн. 64 коп. інфляційних нарахувань, 93893,32 грн. судового збору, 103282,65 грн. судового збору по скарзі.

Наказ доручити надати господарському суду Сумської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 06.06.16

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.