ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р. Справа № 907/1173/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Данко Л.С.

Матущак О.І.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика" (надалі ТзОВ "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика"), б/н від 08.02.2016р. (вх. № ЛАГС 01-05/718/16 від 11.02.2016р.)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 21.01.2016р.

у справі № 907/1173/15

за позовом: ТзОВ "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика", м. Берегово, Закарпатська область

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2.), м. Берегово, Закарпатська область

про зобов'язання звільнити житлове приміщення та стягнення суми 10 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 21.01.2016р. у справі № 907/1173/15 (суддя Васьковський О.В.) у позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази наявності юридичних фактів для припинення договірних правовідносин у спосіб який вибрав позивач. Відсутність акту прийому-передачі приміщень, згідно якого позивач передав відповідачу орендоване приміщення, свідчить, що об'єкт договору оренди позивачем не був переданий у визначений договором спосіб за актом приймання-передачі, а тому враховуючи положення п.2.1 та п.5.2 договору оренди у відповідача не виникає прострочення сплати орендної плати. Відтак і відсутні підстави для зобов'язання відповідача звільнити нежиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_1 шляхом виселення та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 6 000,00 грн. - заборгованості зі сплати орендної плати та неустойки в розмірі 4 000,00 грн. за користування річчю за час прострочення за договором оренди нежилого приміщення від 08.04.2009р.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не враховано надані ним докази, а відтак, винесено необ'єктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що встановлення судом факту дійсності договору оренди, визнання даного правочину відповідачем породжує юридичні наслідки, передбачені договором. Відтак, позивач вважає, що договір оренди є розірваним через несплату орендної плати протягом трьох місяців підряд відповідно до поданого розрахунку.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 11.02.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, Гнатюк Г.М. та Мирутенко О.Л.

У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гнатюк Г.М., розпорядженням в.о.голови Львівського апеляційного господарського суду від 12.02.2016р. внесено зміни в склад колегії суддів по розгляду справи № 907/1173/15, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 10.03.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.03.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 31.03.2016р.

У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Кравчук Н.М., розгляд апеляційної скарги 31.03.2016р. не відбувся, в зв'язку з чим сторони були повідомлені про перенесення справи на 08.04.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.04.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 21.04.2016р.

У зв'язку з перебуванням суддів Мирутенка О.Л. та Якімець Г.Г. у відрядженні, здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів по розгляду справи № 907/1173/15, замість суддів Мирутенка О.Л. і Якімець Г.Г. введено суддів Данко Л.С. та Матущак О.І.

В судовому засіданні 21.04.2016р. оголошено перерву до 02.06.2016р., про що сторони повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 02.06.2016р. оголошено перерву до 09.06.2016р., про що сторони повідомлені під розписку.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Матущака О.І. розгляд справи № 907/1173/15 « 09» червня 2016р. не відбувся, про що сторони були повідомлені письмово про перенесення розгляду справи на 16.06.2016р.

ТзОВ "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика" участі уповноваженого представника в судове засідання 16.06.2016р. не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. В попередніх судових засіданнях представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

ФОП ОСОБА_2 участі уповноваженого представника в судове засідання 16.06.2016р. не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. В попередніх судових засіданнях проти доводів, наведених скаржником, заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/3097/16 від 21.04.2016р.), просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

08.04.2009р. між ВАТ "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика" (орендодавець, правонаступник ТзОВ "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика") та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди нежилого приміщення, згідно з умовами якого орендодавець зобов'язується передати, а орендар прийняти у строкове платне користування нежиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 101 кв.м. для використання в підприємницькій діяльності орендаря (а.с. 14-21).

Згідно з п.2.1 договору оренди факт передачі об'єкта оренди орендареві підтверджується актом прийому-передачі в оренду об'єкта оренди, який підписується сторонами, та є підставою нарахування та сплати орендних платежів.

Відповідно до п.4.4.2 договору оренди орендар зобов'язаний вчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, встановлену цим договором, та плату за комунальні послуги.

Розділом 5 договору оренди визначено орендну плату і порядок розрахунків, оплату інших послуг. Зокрема п.5.2, п.5.5 договору оренди передбачено, що розмір орендної плати за цим договором з врахуванням ПДВ становить 1 000,00 грн. на місяць; орендна плата вноситься орендарем щомісячно в строк не пізніше двадцятого числа календарного місяця, наступного за тим календарним місяцем, за який вноситься орендна плата, шляхом переказу відповідної суми коштів у безготівковій формі на банківський рахунок орендодавця.

Пунктом 5.2 договору оренди визначено, що орендна плата нараховується та сплачується орендарем після підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди.

Згідно з п.5.6 орендна плата за цим договором вноситься на підставі рахунків, які виписуються орендодавцем і передаються орендареві не пізніше календарного місяці, наступного за тим календарним місяцем, за який вноситься орендарем орендна плата за оренду об'єкту оренди.

Умовами п.4.1.2 договору оренди передбачено, що орендодавець має право відмовитися від цього договору і вимагати повернення об'єкта оренди, якщо орендар не вніс орендну плату за користування об'єктом оренди протягом трьох місяців підряд.

Строк дії договору оренди визначено п.9.1 договору оренди, а саме цей договір укладено строком на 11 місяців з правом автоматичної пролонгації на такий же строк на таких самих умовах. Обчислення строку договору оренди починається з моменту підписання акту приймання-передачі в оренду. При відсутності заяви однієї зі сторони про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на таких самих умовах, які були передбачені договором (п.9.2 договору).

Сторони також у п.9.6 договору погодили, що одностороннє розірвання цього договору і одностороння відмова від виконання чи зміни його умов не допускається за винятком випадків: дострокового розірвання цього договору за ініціативою орендаря, у разі коли у нього відпала необхідність в оренді об'єкта оренди або коли об'єкт оренди чи приміщення (будівля), в якому (в якій) знаходиться об'єкт оренди, в силу обставин, за які орендар не відповідає, опиниться у стані непридатному для подальшого цільового використання об'єкта оренди; дострокового розірвання цього договору за ініціативою орендодавця, у разі, якщо орендар не вніс орендну плату за користування об'єктом оренди протягом трьох місяців підряд.

Згідно з п.2.4 договору оренди після закінчення строку дії цього договору або в результаті його дострокового розірвання орендар зобов'язаний передати орендодавцю об'єкт оренди протягом 15-ти днів з моменту закінчення строку оренди за актом прийому-передачі з оренди об'єкта оренди. Об'єкт оренди вважається повернутим орендодавцеві з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі з оренди об'єкта оренди.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання за договором оренди щодо своєчасної сплати орендної плати протягом березня-червня 2015 року не виконав. В зв'язку з чим позивач 04.08.2015р. надіслав відповідачу повідомлення про відмову від договору, в якому зазначив, що договір оренди є розірваним з моменту одержання наймачем даного повідомлення та просив звільнити орендоване приміщення протягом 10-ти днів. Вказане повідомлення було надіслане на адресу ФОП ОСОБА_2 04.08.2015р. (а.с. 22-23).

Однак, дане повідомлення було залишене без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення до суду з позовом про зобов'язання з ФОП ОСОБА_2 звільнити нежиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_1 шляхом виселення та стягнення заборгованості у розмірі 10 000,00 грн., з яких 6 000,00 заборгованість зі сплати орендної плати, 4 000,00 грн. неустойка в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Зі змісту ст.11 ЦК України вбачається, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами ст. 629 ЦК України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч.1 ст. 283 ГК України).

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У ст. 765 ЦК України встановлено, що наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч.4 ст. 284 ГК України).

Умовами договору визначено, що факт передачі об'єкта оренди орендареві підтверджується актом прийому-передачі в оренду об'єкта оренди, який підписується сторонами, та є підставою нарахування та сплати орендних платежів. У момент підписання акта прийому-передачі в оренду об'єкта оренди орендодавець передає орендареві ключі від об'єкта оренди (п.2.1).

Судом першої інстанції було з'ясовано, що акту прийому-передачі об'єкта оренди між сторонами не було підписано, однак факт отримання орендарем ключів від об'єкта оренди та користування даним приміщенням з моменту підписання договору оренди не заперечується самим відповідачем.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.1, ч.5 ст. 762 ЦК України).

Як зазначалося вище, в п.5.2 та 5.5 договору оренди сторонами погоджено, що розмір орендної плати становить 1 000,00 грн. на місяць, яка має вноситься орендарем щомісячно в строк не пізніше двадцятого числа календарного місяця, наступного за тим календарним місяцем, за який вноситься орендна плата, шляхом переказу відповідної суми коштів у безготівковій формі на банківський рахунок орендодавця.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання щодо вчасної оплати орендної плати належним чином не виконав, допустив заборгованість, а саме за вересень 2014р., січень 2015р. та за період з березня по червень 2015р. на суму 6 000,00 грн. (розрахунок боргу а.с. 7).

Судом апеляційної інстанції ухвалою суду від 08.04.2016р. було зобов'язано позивача подати більш конкретизований розрахунок орендної плати станом на момент подання позову (на 11.11.2015р.).

На виконання вимог ухвали суду, 21.04.2016р. позивач долучив до матеріалів апеляційного провадження розрахунок боргу та копії платіжних доручень про сплату ФОП ОСОБА_2 орендної плати.

Проаналізувавши дані докази та беручи до уваги п.5.2, п.5.5, п.5.6 договору оренди, колегія суддів встановила, що в матеріалах справи відсутні докази сплати орендної плати за січень, березень, квітень та травень 2015р., тобто в тому числі за три місяці підряд

Статтею 782 ЦК України надано право наймодавцю відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як зазначалося вище, у п.9.6 договору оренди від 08.04.2009р. сторони погодили, що одностороннє розірвання цього договору і одностороння відмова від виконання чи зміни його умов не допускається за винятком випадку, зокрема, якщо орендар не вніс орендну плату за користування об'єктом оренди протягом трьох місяців підряд.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем не було сплачено орендну плату за три місяці підряд (березень, квітень та травень 2015 року). У зв'язку з чим 04.08.2015р. позивачем було надіслано на адресу ФОП ОСОБА_2 повідомлення про відмову від договору оренди на підставі ст. 782 ЦК України, доказом чого є поштова квитанція з описом вкладення у цінний лист (а.с. 22-23).

Отже, позивач скористався своїм правом на відмову від договору оренди, і такий, в силу положень ч. 2 ст. 782 ЦК України, є розірваним з вересня 2015р.

При цьому посилання відповідача на те, що за відсутності акту прийому-передачі об'єкта оренди у орендодавця відсутнє право нараховувати орендну плату і вимагати у орендаря її оплату, та враховуючи, що ним були сплачені на рахунок позивача кошти, розмір яких відповідає розміру орендної плати, відповідно відсутні підстави вважати договір оренди розірваним, судом не береться до уваги, з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, факт отримання орендарем ключів від об'єкта оренди та користування даним приміщенням з моменту підписання договору оренди не заперечується самим відповідачем. В силу ст. 759, ст. 762 ЦК України, ст. 283 ГК України та п.2.1 договору (з моменту отримання ключів від об'єкта оренди) у орендаря виник обов'язок вносити плату за користування майном щомісячно. Прострочення внесення плати за користування майном три місяці підряд підтверджується матеріалами справи, в свою чергу відповідачем належними та допустимими доказами не спростована.

За приписами ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У п.4.4.4 договору оренди зазначено, що у випадку розірвання (припинення дії) цього договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю об'єкт оренди в належному стані, з урахуванням можливих перепланувань, капітальних ремонтів, реконструкцій об'єкта оренди та його природного зносу.

Умови повернення орендодавцеві об'єкта оренди визначені у п.2.5 договору оренди, а саме звільнення орендарем об'єкта оренди від меблів, іншого майна й підготовка об'єкта оренди до передачі орендодавцю.

Згідно з п.2.4 договору оренди після закінчення строку дії цього договору або в результаті його дострокового розірвання орендар зобов'язаний передати орендодавцю об'єкт оренди протягом 15-ти днів з моменту закінчення строку оренди за актом прийому-передачі з оренди об'єкта оренди. Об'єкт оренди вважається повернутим орендодавцеві з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі з оренди об'єкта оренди.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази повернення спірного нежилого приміщення орендодавцю.

Відтак, з огляду на викладене, колегія суддів вважає що вимога позивача про зобов'язання ФОП ОСОБА_2 звільнити нежиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_1 є обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч.2 ст. 785 ЦК України).

Враховуючи, що договір оренди нежилого приміщення від 08.04.2009р. є розірваний, однак об'єкт оренди орендодавцю не повернутий, з вересня 2015р. позивач нарахував відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (вересень та жовтень 2015р.) в розмірі 4 000,00 грн.

Позивач, станом на момент подання позову до суду (11.11.2015р.) просить суд стягнути з відповідача орендну плати в розмірі 6 000,00 грн. (за вересень 2014р., січень 2015р. та з березня по червень 2015р.) та 4 000,00 грн. неустойку у розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди (вересень та жовтень 2015р.).

Як зазначалося вище, позивачем в суд апеляційної інстанції було долучено розрахунок боргу за період з вересня 2014р. по квітень 2016р. та копії платіжних доручень про сплату ФОП ОСОБА_2 орендної плати за період з 17.10.2014р. по 24.03.2016р.

Зі змісту ч.1 ст. 32 ГПК України вбачається, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи п.5.2, п.5.5, п.5.6 договору оренди, колегія суддів встановила, що в матеріалах справи відсутні докази сплати орендної плати лише за січень, березень, квітень та травень 2015р. на загальну суму 4 000,00 грн., за решту місяців орендна плата відповідачем оплачена (розрахунок суду апеляційної інстанції по заборгованості з орендної плати додається).

Так, заявлена позивачем вимога по заборгованості з орендної плати за вересень 2014р. та за червень 2015р. до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до умов п.5.5 договору оренди оплата має здійснюватися в строк не пізніше 20 числа календарного місяця, наступного за тим календарним місяцем, за який вноситься орендна плата, шляхом переказу відповідної суми коштів у безготівковій формі на банківський рахунок орендодавця. Тобто, орендар зобов'язаний сплатити орендну плату за вересень 2014р. не пізніше 20 жовтня 2014р., що і було останнім зроблено, доказом чого є банківська виписка за 17.10.2014р. на суму 1 000,00 грн.; за червень 2015р. - не пізніше 20 липня 2015р., оплата за даний місяць була здійснена орендарем 27.07.2015р. в розмірі 1 000,00 грн., що також підтверджується банківською випискою.

Банківськими виписками та меморіальними ордерами також підтверджується, що за липень 2015р. орендар сплатив орендну плату 20.08.2015р. (банківська виписка від 20.08.2015р. на суму 1 000,00 грн.); за серпень 2015р. орендар сплатив орендну плату 29.09.2015р. (банківська виписка за 29.09.2015р. на суму 1 000,00 грн.); за вересень 2015р. орендар сплатив орендну плату 27.10.2015р. (меморіальний ордер № 121158 від 27.10.2015р. на суму 7 000,00 грн., а також квитанція № 40790282 а.с.52); за жовтень 2015р. орендар сплатив орендну плату 25.11.2015р. (меморіальний ордер № 122252 від 25.11.2015р. на суму 1 000,00 грн.). Вказані кошти прийняті позивачем.

Оскільки договором оренди не передбачено можливості нарахування орендної плати та загальних платежів після розірвання договору, то у позивача є правові підстави для нарахування орендної плати та загальних платежів лише до моменту розірвання договору, тобто до вересня 2015р. Відтак, платежі, здійснені відповідачем після серпня 2015р., можуть бути зараховані в рахунок погашення заборгованості, яка утворилась до моменту розірвання договору.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується заборгованість по сплаті орендної плати лише за чотири місяці (за січень, березень, квітень та травень 2015р.) на загальну суму 4 000,00 грн., однак враховуючи, що відповідачем було оплачено у вересні 2015р. 7 000,00 грн., дана сума була позивачем прийнята, то відповідно станом на момент подання позову (11.11.2015р.) у відповідача був відсутній борг по сплаті орендної плати.

Відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості з орендної плати до задоволення не підлягає.

Щодо вимоги позивача про стягнення 4 000,00 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди за вересень та жовтень 2015р., то як зазначалося вище, після повідомлення відповідача про розірвання договору оренди, ФОП ОСОБА_2 за вересень 2015р. сплатив орендну плату 27.10.2015р. на суму 7 000,00 грн. Дана сума перекрила борг по орендній платі в розмірі 4 000,00 грн., 2 000,00 грн. - неустойка у розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди за вересень 2015р. та 1 000,00 грн. зараховується в погашення неустойки за жовтень 2015р.

В процесі розгляду справи по суті в суді першої інстанції, відповідач сплатив орендну плату за жовтень 2015р. в розмірі 1 000,00 грн., доказом чого є меморіальний ордер № 122252 від 25.11.2015р., де в призначені платежу зазначено «орендна плата згідно договору» (долучено до матеріалів апеляційного провадження). Дана сума була позивачем прийнята.

Враховуючи, що договірні стосунки між сторонами з вересня місяця є припиненими, відповідно вказаний платіж в розмірі 1 000,00 грн. може бути зарахований в рахунок погашення заборгованості, яка утворилась до моменту розірвання договору.

Згідно п.п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, колегія суддів вважає, що провадження у справі в частині стягнення неустойки за жовтень 2015р. в розмірі 1 000,00 грн. підлягає припиненню на підставі п.п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Враховуючи наведені вище обставини та беручи до уваги докази, які подані сторонами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що до задоволення підлягає лише вимога позивача про зобов'язання ФОП ОСОБА_2 звільнити нежиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 101 кв.м. Щодо позовних вимог про стягнення 6 000,00 грн. заборгованості по орендній платі та 4 000,00 грн. неустойки то дані вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід частково скасувати, а апеляційну скаргу задоволити частково.

Статтею 49 ГПК України визначено, що при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 80, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Закарпатської області від 21.01.2016р. у справі № 907/1173/15 скасувати частково. Прийняти нове рішенням яким позовні вимоги задоволити частково.

ФОП ОСОБА_2 звільнити нежиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_1. В частині стягнення 1 000,00 грн. провадження у справі № 907/1173/15 припинити. В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь ТзОВ "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика" (90202, Закарпатська обл., м. Берегове, пл. Кошута,5, код 00309163) 1 339,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь ТзОВ "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика" (90202, Закарпатська обл., м. Берегове, пл. Кошута,5, код 00309163) 1 218,00 грн. судового збору за розгляд позовної вимоги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

6. Справу передати до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Данко Л.С.

Матущак О.І.