КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 910/579/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Руденко М.А.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Мірошниченко О.В. - дов. №б/н від 22.01.2016 року

від відповідача не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства

«Страхова компанія «Нова»

на рішення господарського суду міста Києва

від 10.02.2016 року (суддя Прокопенко Л.В.)

у справі № 910/579/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський

Страховий Альянс» в особі Київської дирекції

(далі - ПрАТ «Європейський Страховий Альянс»)

до Приватного акціонерного товариства

«Страхова компанія «Нова» (далі - ПрАТ «СК «Нова»)

про відшкодування шкоди в порядку регресу 23 060, 95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.02.2016 року у справі № 910/579/16 позов задоволено повністю, стягнуто з ПрАТ «СК «Нова» на користь ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» страхове відшкодування в сумі 23 060, 95 грн., судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати повністю та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що місцевим судом не враховано положень п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), внаслідок чого прийнято незаконне рішення тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/579/16 за апеляційною скаргою ПрАТ «СК «Нова» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Нова» прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 19.04.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року, продовжено розгляд справи на 15 днів, з огляду на неявку в судове засідання представника відповідача розгляд справи № 910/579/16 відкладено на 24.05.2016 року.

В зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. у відпустці, 24.05.2016 року проведено повторний автоматизований розподіл справи № 910/579/16 та визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Руденко М.А.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 року, апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Нова» прийнято до провадження у визначеному складі суду, через неявку в судове засідання представника відповідача розгляд справи № 910/579/16 відкладено на 07.06.2016 року.

В зв'язку з перебуванням судді Адданової С.О. на лікарняному, 06.06.2016 року проведено повторний автоматизований розподіл справи № 910/579/16 та визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Коршун Н.М., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 року, апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Нова» прийнято до провадження у визначено складі суду.

В судове засідання 07.06.2016 року представник відповідача повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.

У відповідності до ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст. 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги (п. 9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням ряду особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується наданими суду першої інстанції правами.

На підставі ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги й перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне справу розглянути за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Присутній в судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване просив залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до ПрАТ «СК «Нова» про відшкодування 23 060,95 грн. шкоди в порядку регресу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на виплату ним ТОВ «Компанія Май Україна» страхового відшкодування в сумі 28 891, 80 грн. на підставі договору страхування № 3-006870 від 25.09.2014 року, внаслідок чого до ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» перейшло право вимоги до відповідача як страховика цивільно-правової відповідальності винної в дорожньо-транспортній пригоді особи.

Розглянувши надані сторонами до справи документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, відтак прийняв рішення про задоволення позову.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд посилався на те, що відповідно до положень Закону відповідач є відповідальною особою за завдані власнику автомобіля «Skoda» д.р.н. АА2610ОС (далі - автомобіль «Skoda») збитки в передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності межах, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування №3-006870, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами ст.ст. 22, 979, 990, 993, 1166, 1187 ЦК України страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги починає спливати в момент заподіяння шкоди, але в зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у такому випадку фактично відбувається суброгація, тобто лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. З огляду на наведене, місцевий суд дійшов висновку, що права та обов'язки страхувальника позивача (ТОВ «Компанія Май Україна»), в тому числі право вимоги до особи, яка визнана винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні шкоди, перейшли до страховика цієї особи, тобто до ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» .

Так, матеріалами справи встановлено, що 25.09.2014 між ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» (страховиком) та ТОВ «Компанія Май Україна» (страхувальником) укладено договір страхування автотранспортних засобів № 3-006870 (далі Договір страхування), цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами, предметом якого відповідно є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Skoda». Цим правочином визначено період страхування з 07.10.2014 року до 06.10.2015 року ( далі Договір ).

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 73727176 від 30.09.2015 року о 15:35 год. в м. Львів відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Skoda» під керуванням ОСОБА_5, який належить на праві власності ТОВ «Компанія Май Україна», а також автомобіля ВАЗ 2103 д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6

Відповідно до наявної в матеріалах справи постанови судді Сихівського районного суду міста Львова від 16.10.2015 року по справі № 464/8329/15-П, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 30.09.2015 року в м. Львові за участю автомобіля «Skoda» та автомобіля ВАЗ 2103, визнано водія автомобіля ВАЗ 2103 ОСОБА_6.

Згідно наявних в матеріалах справи рахунку № 10 від 13.10.2015 року та рахунку-фактури № ГА-008018 від 13.10.2015 року, які було складено ПП «ОСОБА_7» та ТОВ «Автомобільний дім «Галич-Авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda» становить 28 891, 80 грн.

На підставі представлених страхувальником позивача документів, 09.11.2015 року представниками ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування та складено страховий акт, згідно якого прийнято рішення про виплату ТОВ «Компанія Май Україна» страхового відшкодування в розмірі 28 891, 80 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунки ПП «ОСОБА_7» та ТОВ «Автомобільний дім «Галич-Авто».

09.11.2015 року та 10.11.2015 року страховиком було виплачено страхове відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями № 1101 від 09.11.2015 року, 1102 від 09.11.2015 року та 1104 від 10.11.2015 року, платіж за яким було проведено банківською установою та скріплено печаткою банку, а відтак позивачем належним чином виконано свій обов'язок з виплати страхового відшкодування за Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Так, положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Такою особою, в даному випадку, є винна у скоєнні ДТП особа - водій автомобіля ВАЗ 2103 ОСОБА_6.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги починає спливати в момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача. Отже, фактично у такому випадку відбувається суброгація, тобто лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання.

Таким чином, права та обов'язки страхувальника позивача (ТОВ «Компанія Май Україна»), в тому числі право вимоги до особи, яка визнана винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні шкоди, перейшли до страховика ТОВ «Компанія Май Україна», тобто до ПрАТ «Європейський Страховий Альянс».

Якщо цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, останній стає відповідальною особою, адже внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за завдану застрахованою ним особою шкоду, тобто бере на себе всю відповідальність за свого страхувальника, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Із матеріалів справи видно, що цивільно-правова відповідальність винної у скоєнні ДТП особи, водія автомобіля ВАЗ 2103 ОСОБА_6, застрахована в ПрАТ «СК «Нова» на підставі полісу №АЕ/2732256, з франшизою в розмірі 0,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 23 060, 95 грн.

Проте, доводи апелянта зводяться до того, що правових підстав для задоволення позову суд першої інстанції не мав, адже звертаючись до апелянта із заявою про виплату позивач пропустив визначений п. 33.1.4 ст. 33 Закону строк.

Апеляційний господарський суд не погоджується з такими обґрунтуваннями скарги, вважає їх безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду. Так, спір у даній справі виник в зв'язку із стягненням виплаченого страхового відшкодування, тобто із правовідносин, що регулюються приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

В свою чергу з преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» видно, що він регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Таким чином останній регулює інші, відмінні від правовідносин, що виникли у даній справі відносини, приписи п. 34.1.4 ст. 34 Закону до даних правовідносин не застосовуються. Згадана норма регулює відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач до таких суб'єктів не належить. Крім цього, норми Закону не містять підстав для відмови в задоволенні вимог страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності межах.

Крім цього, за правилами п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. Проте наведена норма матеріального права регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Враховуючи викладене, до нового кредитора, в даному випадку ПрАТ «СК «Європейський Страховий Альянс», обов'язок подачі заяви не перейшов і не міг перейти, оскільки для останнього відповідач у справі (ПрАТ «СК «Нова») не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 04.11.2014 року за наслідками перегляду постанови Вищого господарського суду України від 01.07.2014 року у справі № 910/17223/13.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 10.02.2016 року у справі № 910/579/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/579/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді М.А. Руденко

Н.М. Коршун