КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. Справа№ 910/9053/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Дикунської С.Я.

Зубець Л.П.

за участю представників:

Від позивача: Гордієнко М.М. - представник за довіреністю.

Від відповідача: Ковтонюк Ю.А. - представник за довіреністю.

Від відповідача: Іванів А.Р. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва "ПАТ "Українська залізниця", Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.05.2016 року

у справі № 910/9053/16 (Головуючий суддя: Літвінова М.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРОІЛ"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Філії "Центр забезпечення виробництва "ПАТ "Українська

залізниця"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті"

про визнання недійсними рішення та договору поставки

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Міроіл" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" про:

1.визнання недійсним рішення комітету з конкурсних торгів Філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" про визнання пропозицій найбільш економічними вигідними, оформлене протоколом №59/65-1 від 05.04.2016 та протоколом №63/65-2 від 07.04.2016, в частині визнання найбільш економічно вигідними пропозицій конкурсних торгів на закупівлю палива рідинного та газу; олив мастильних (оливи та мастильні матеріали) ТОВ "Трейд Коммодіті" по лотам №1, 2, 4, 5; ТОВ "Газтрон-Україна" по лотам №8, 9; ТОВ "КСМ-Трейд" по лотам №13.

2. визнання недійсним договору поставки №ЦЗВ-14-01416-01 від 11.05.2016, укладеного між Філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 року порушено позовне провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 08.06.2016 року.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій останній просив суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії на виконання договору №ЦЗВ-14-01416-01 від 11.05.2016 року, укладеного між Філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті".

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "МІРОІЛ" зазначає, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві виконувати оспорюваний договір зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі, а також призведе до нераціонального та неефективного використання коштів державного підприємства.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.05.2016 року у справі № 910/9053/16 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено. Заборонено Філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" вчиняти будь-які дії на виконання договору поставки №ЦЗВ-14-01416-01 від 11.05.2016 року, укладеного між Філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті".

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва "ПАТ "Українська залізниця" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва "ПАТ "Українська залізниця" зазначає, що продукція, закупівлю якої здійснює філія "ЦЗВ "ПАТ "Укрзалізниця", є стратегічно важливою для залізничного транспорту та потребує значних фінансових витрат. Питання вчасного забезпечення регіональних філій (залізниць України) матеріально-технічними ресурсами тісно пов'язане із питанням безпеки руху на залізничному транспорті в цілому. Непоставка продукції загрожує зривом плану пасажирських та вантажних перевезень, ремонту рухомого складу (пасажирських вагонів) та верхньої будови колії на залізницях України, що, в свою чергу, може призвести до незворотних, негативних наслідків.

Крім того, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва "ПАТ "Українська залізниця" стверджує, що через заборону вчиняти будь-які дії щодо виконання оспорюваного договору, як наслідок - через недостатність дизельного палива та оливи, ПАТ "Укрзалізниця" не має можливості виконати договори перевезення залізничним транспортом військових пасажирів та перевезень військових вантажів в зону АТО.

Окрім цього, не погоджуючись з зазначеною вище ухвалою місцевого господарського суду, з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", в якій просить зазначену ухвалу скасувати.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" посилається на те, що позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують, що відповідачі можуть вчинити дії на ухилення від виконання зобов'язання.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" зазначає, що внаслідок заборони відповідачам вчиняти будь-які дії на виконання договору поставки № ЦЗВ-14-01416-01 від 11.05.2016р., воно фактично змушено повністю зупинити ведення своєї господарської діяльності, що може спричинити неповоротні наслідки та може призвести до неможливості виконання зазначеного договору у майбутньому.

Товариством з обмеженою відповідальністю "МІРОІЛ" подано відзив на апеляційні скарги відповідачів, в якому воно проти їх вимог заперечує, просить суд залишити їх без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.05.2016 року - без змін.

Розглянувши доводи апеляційних скарг та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову, враховуючи наступне.

Згідно з п.10 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суддя в необхідних випадках вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

За приписами ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або за своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України суд вправі забезпечити позов також забороною іншим особам вчинять дії, що стосуються предмета спору.

З аналізу вищезазначених положень процесуального закону випливає, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

У вирішенні питання про забезпечення позову визначальною є оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За приписами абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є визнання недійсним рішення комітету з конкурсних торгів Філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ " Українська залізниця" про визнання пропозицій найбільш економічними вигідними, оформлене протоколом №59/65-1 від 05.04.2016 та протоколом №63/65-2 від 07.04.2016, в частині визнання найбільш економічно вигідними пропозицій конкусних торгів на закупівлю палива рідинного та газу; олив мастильних (оливи та мастильні матеріали) ТОВ "Трейд Коммодіті" по лотам №1, 2, 4, 5; ТОВ "Газтрон-Україна" по лотам №8, 9; ТОВ "КСМ-Трейд" по лотам №13 та визнання недійсним договору поставки №ЦЗВ-14-01416-01 від 11.05.2016, укладений між Філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті".

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачам виконувати оспорюваний договір зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі, а також призведе до нераціонального та неефективного використання коштів державного підприємства.

Судова колегія зазначає, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 29 Закону України "Про здійснення державних закупівель" замовник відхиляє пропозицію конкурсних торгів у разі, якщо пропозиція конкурсних торгів не відповідає умовам документації конкурсних торгів.

Позивач вказує на те, що процедуру закупівлі Філії "Центр забезпечення виробництва "ПАТ "Українська залізниця" проведено з порушенням вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель", а саме в порушення вимог ст. 29 Закону України "Про здійснення державних закупівель" акцептовано пропозиції, які не відповідають умовам документації конкурсних торгів та підлягали відхиленню, у зв'язку з чим наявні правові підстави для визнання недійсними рішення відповідача та укладеного на його підставі договору поставки.

Судова колегія зазначає, що відповідно до ст.41 Закону України "Про здійснення державних закупівель" договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону, а також у разі його укладення з порушенням строків, передбачених абзацами третім, четвертим частини другої статті 31, абзацом четвертим частини п'ятої статті 36 та абзацом другим частини третьої статті 39 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв'язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Згідно з абзацами третім, четвертим частини другої статті 31 Закону України "Про здійснення державних закупівель" замовник укладає договір про закупівлю з учасником, пропозицію конкурсних торгів якого було акцептовано, не пізніше ніж через 30 днів з дня акцепту пропозиції відповідно до вимог документації конкурсних торгів та акцептованої пропозиції. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів. Під час здійснення закупівель за скороченою процедурою з учасником, пропозицію конкурсних торгів якого було акцептовано, замовник укладає договір про закупівлю відповідно до вимог документації конкурсних торгів та акцептованої пропозиції у строк не раніше ніж через п'ять днів з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів, але не пізніше ніж через 14 днів з дня акцепту.

Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень представників сторін, оспорюваний договір перебуває на стадії виконання, а відтак постачальником може здійснюватися поставка устаткування, в силу чого покупець буде зобов'язаний здійснити оплату отриманого товару.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що у випадку виконання відповідачами умов такого договору, який буде визнаний недійсним в судовому порядку, можуть існувати перешкоди в можливості проведення процедури повторної закупівлі у зв'язку із витрачанням державних коштів, передбачених для закупівлі устаткування.

Виконання відповідачами такого договору у випадку визнання його недійсним призведе до нераціонального витрачання державних коштів та необхідності звернення до суду із подальшими позовами в порядку ст. 216 Цивільного кодексу України.

Судовою колегією визнана наявність зв'язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

Отже, вжиття наведеного заходу до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову - забезпечить можливість відновлення його порушених прав.

Враховуючи встановлене вище, судова колегія приходить до висновку про те, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачам вчиняти будь-які дії на виконання договору поставки №ЦЗВ-14-01416-01 від 11.05.2016 року, укладеного між Філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", не може призвести до припинення діяльності відповідного суб'єкта господарювання.

Таким чином, є обґрунтованим та адекватним заходом до забезпечення позову у даній справі заборона Філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" вчиняти будь-які дії на виконання договору поставки №ЦЗВ-14-01416-01 від 11.05.2016 року, укладеного між Філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", що з одного боку не призведе до перешкоджання господарської діяльності, а з іншого боку може забезпечити виконання рішення у випадку задоволення позову та застосувати наслідки недійсності спірного правочину, тобто забезпечується збалансованість інтересів сторін.

Натомість, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить виконання рішення господарського суду з викладених підстав.

Крім того, у випадку задоволення позову виконання такого договору призведе до безпідставного використання державних коштів.

Водночас, судова колегія зазначає, що згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 року про вжиття заходів до забезпечення позову у справі №910/9053/16, скаржниками не доведено, а судом не встановлено порушення їх законних прав та інтересів при винесенні оскаржуваної ухвали.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" вчиняти будь-які дії на виконання договору поставки №ЦЗВ-14-01416-01 від 11.05.2016 року, укладеного між Філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті".

Доводами апеляційних скарг не спростовано зазначені вище обставини та висновки місцевого господарського суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги є безпідставними та задоволенню не підлягають, а оскаржувану ухвалу про забезпечення позову слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва "ПАТ "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.05.2016 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.05.2016 року у справі № 910/9053/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/9053/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.Я. Дикунська

Л.П. Зубець