ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016 року Справа № 904/293/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача - Кравцов Г.Є., дов. № б/н від 13.06.2016р.;

відповідача - Заклецький В.В., дов. № 14-188юр. Від 19.04.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 року по справі № 904/293/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про зобов`язання пролонгувати дію договору № 118S14 від 24.01.2014р. про технічне забезпечення електропостачання споживача

В судовому засіданні 09.06.2016р. було оголошено перерву до 16.06.2016р. (ст.77 ГПК України).

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 року у справі № 904/293/16 (суддя Бондарєв Е.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області про зобов`язання пролонгувати дію договору № 118S14 від 24.01.2014р. про технічне забезпечення електропостачання споживача в задоволенні позову було відмовлено (а.с.163-167).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано відсутністю правових підстав для пролонгації договору, оскільки договір № 118S14 припинив свою дію, а сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема, точок підключення, для укладення нового договору; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст.179, 180, 181, 184 Господарського кодексу України, ст.ст.203, 204, 638 ЦК України, п.п.1.5, 1.7, 5.17-5.19 Правил користування електричною енергією.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рудомайн», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом безпідставно відмовлено в позові, оскільки, на думку позивача, відмова відповідача пролонгувати договір не відповідає нормам чинного законодавства, тому що позивач, який є субспоживачем за нормами Закону України «Про електроенергетику», належним чином виконує Правила користування електричною енергією, затвердженими Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28, а відповідач, за нормами законодавства є основним споживачем, та в даному випадку не має права відмовити субспоживачу в переукладенні договору;

- крім того, скаржник зазначає, що відповідачем було порушено вимоги ст.181 Господарського кодексу України, оскільки не було надано відповіді на лист позивача від 26.11.2015р. з пропозицією щодо переукладення або продовження терміну дії договору від 24.01.2014р. № 118S14, або укладення нового договору.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує, посилаючись на відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, зазначаючи, що умовами укладеного між сторонами договору від 24.01.2014р. № 118S14 була передбачена його автоматична пролонгація, якщо жодною із сторін за місяць до кінця його строку дії не буде заявлено про відмову від договору або про його перегляд; відповідач зазначеною умовою договору скористався та листом від 17.09.2015р. № 912-01/1508 повідомив позивача про розірвання договору в зв`язку з зупиненням гірничих робіт у кар`єрі «Південний» та неможливістю на підставі цього обслуговувати та експлуатувати лінії електропередач, якими поставляється позивачу електроенергія; також про розірвання договору відповідач повідомляв позивача листами № 92-10/1854 від 09.11.2015р., № 92-01/2062 від 16.12.2015р. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем неправильно тлумачаться пункти Правил користування електричною енергією, затверджених НКРЕ від 31.07.1996р. № 28, оскільки згідно п.1.2 цих Правил відповідач є власником високовольтного обладнання, за допомогою якого забезпечується технічна можливість електропостачання комплексу позивача, тому застосування до відповідача п.1.7 цих Правил є неправомірним. Відповідач також зазначає, що враховуючи норми Цивільного кодексу України, Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності, отже, він має повне право на власний розсуд розпоряджатись своїм високовольтним обладнанням, за допомогою якого забезпечувалась технічна можливість електропостачання комплексу позивача; при цьому, в листі позивача було попереджено, що з метою уникнення аварійних ситуацій та загрози життю людей зазначене обладнання буде виведено з експлуатації та демонтовано. Крім цього, посилається на те, що додатково повідомляв позивача про можливість розгляду питання про надання нової точки підключення позивача з видачею технічних умов та підключення в разі надходження відповідного звернення позивача та укладення в зв`язку з цим нового договору. Також, відповідач зазначає, що нормами діючого законодавства не передбачена можливість пролонгації дії договору, строк якого вже закінчився.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, присутніх у судових засіданнях, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» («власник мереж» за договором, відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» («споживач» за договором, позивач по справі, скаржник) був укладений договір № 118S14 про технічне забезпечення електропостачання споживача, відповідно предмету якого «власник мереж» забезпечує технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними мережами «споживачу» в обсягах згідно з договором про постачання або про куплю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а «споживач» дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1 договору; передача електричної енергії забезпечується відповідно до однолінійної схеми, наведеної в додатку 1 «Однолінійна схема»; «власник мереж» забезпечує передачу електричної енергії в точку продажу, визначену згідно з відповідним договором «споживача» з постачальником електричної енергії; на однолінійній схемі точка продажу позначається «Тп» (п.п.1.1-1.2 р.1 договору (а.с.11-15)).

При цьому, в преамбулі договору зазначено, що під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Пунктами 6.1, 6.1.1 договору передбачено, що передача електричної енергії «споживачу» може бути припинена або обмежена «власником мереж» без попередження, з дотриманням процедури передбаченої Правилами користування електричною енергією у разі зокрема споживання електроенергії «споживачем» після закінчення строку дії договору.

Пунктом 10.8 договору сторони обумовили, що договір укладається на строк до 31.12.2014 року, та набирає чинності з моменту укладання договору про спільне використання технологічних електричних мереж між «власником мереж» та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпрообленерго», за яким відбувається відшкодування вартості послуг «власника мереж» з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд; договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Пунктом 10.9 р.10 договору визначено, що договір вважається дійсним при наявності договору між «споживачем» та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпрообленерго» про постачання електроенергії.

27.10.2014р. між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпрообленерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» був укладений договір про постачання електричної енергії № 100336 (а.с.53-58).

17.09.2015р. листом № 912-01/1508 «про розірвання договору» відповідач повідомив позивача про закінчення 31.12.2015р. терміну дії договору № 118S14 від 24.01.2014р., укладеного з позивачем для забезпечення електроенергією комплексу ТОВ «Рудомайн», без наступної його пролонгації в зв`язку з зупинкою проведення гірничих робіт в кар`єрі «Південний» та неможливістю в зв`язку з цим обслуговувати та експлуатувати лінії електромереж 6 кВт, КТП №№ 3, 4 за допомогою яких здійснюється електропостання комплексу позивача (а.с.90). Доказів надсилання цього листа матеріали справи не містять, але позивач не заперечує факт його отримання в своїх поясненнях, наданих представником в суді апеляційної інстанції.

09.11.2015р. листом № 92-10/1854 відповідач вдруге повідомив позивача про те, що договір № 118S14 від 24.01.2014р. закінчує свою дію 31.12.2015р. (п.10.8 договору) та в зв'язку з зупинкою проведення гірничих робіт в кар'єрі «Південний» відсутня технічна можливість по обслуговуванню та експлуатації ліній електропередач 6 кВ, КТП №№ 3, 4, що знаходяться на балансі підприємства відповідача, засобами яких здійснюється електропостачання комплексу «Рудомайн» (а.с.75, 91). Зазначений лист, як стверджує позивач в позовній заяві, ним отримано 16.11.2015р. Докази надсилання цього листа на вимогу Дніпропетровського апеляційного господарського суду було надано відповідачем та долучено до матеріалів справи (поштове повідомлення від 13.11.2015р. № 380.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе долучити додаткові докази без обмежень, передбачених ст..101 ГПК України, оскільки: по-перше, ці докази надаються на вимогу суду апеляційної інстанції з метою всебічного, повного та об»активного розгляду справи з урахуванням усіх обставин та доводів обох сторін; по-друге, не дослідження та неприйняття додаткових доказів є перешкодою повного та всебічного розгляду справи, що є однією із підстав скасування постановленого судового акту в подальшому судом касаційної інстанції з підстав порушення норм процесуального права.

В якості обґрунтування обставин з яких відповідач був змушений в порядку п.10.8 договору припинити його дію в судове засідання 16.06.2016р. на вимогу суду апеляційної інстанції було надано наказ від 30.03.2015р. № 345 «Про зупинення проведення гірничих робіт в кар`єрі «Південний»» (долучено до матеріалів справи).

В свою чергу, без обмежень, встановлених ст..101 ГПК України, судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного розгляду справи приймаються докази, надані позивачем 16.06.2016р. Натомість, оцінюючи такі докази, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони ніяким чином не спростовують та позбавляють права відповідача, передбаченого п.10.8 договору щодо відмови в його припиненні, а, отже, не впливають на факт припинення договору у відповідності до вимог закону та договору. Також, наявність спеціального дозволу на ведення певних робіт достеменно не доводить факт того, що роботи на території кар`єра «Південний» є припиненими.

Отже, направив листа від 09.11.2015р. відповідач фактично реалізував своє право на припинення умов договору, регламентоване п.10.8, таким чином, договір від 24.01.2014р. є таким, що припинив свою дію 31.12.2015р.

26.11.2015р. позивач направив на адресу відповідача лист від 25.11.2015р. з пропозицією переукласти або продовжити термін дії з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» договору про технічне забезпечення електропостачання споживача № 118S14 від 24.01.2014р., а в разі не можливості переукласти договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 118S14 від 24.01.2014р., укласти новий договір про технічне забезпечення електропостачання споживача з примірниками підписаної директором та скріпленої печаткою позивача договору № 25/11/2015 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 25.11.2015 року з додатками (а.с.24-49, 50-52).

16.12.2015р. листом № 92-01/2062 відповідач повідомив позивача про відсутність технічних можливостей для надання ТОВ «Рудомайн» електричної енергії на тих умовах, які були передбачені укладеним між сторонами договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 118S14 від 24.01.2014 року та пропонував позивачу укласти новий договір зі зміною точок приєднання (а.с.92-93).

Недосягнення згоди між сторонами щодо пролонгації договору від 24.01.2014р., укладення нового договору і стали підставою звернення позивача з позовом до господарського суду Дніпропетровської області (а.с.3-6).

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просив господарський суд зобов`язати ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» переукласти з ТОВ «Рудомайн» договір № 118S14 від 24.01.2014р. про технічне забезпечення електропостачання споживача на тих самих умовах, шляхом подовження терміну його дії; в якості норм матеріального права позовні вимоги обґрунтовувались ст.2 Закону України «Про електроенергетику», п.п.1.7, 5.17, 5.18 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996р. № 28 (зі змінами та доповненнями), ст..181 Господарського кодексу України (а.с.4-5).

При цьому позивач посилався на факт необґрунтованої відмови відповідача від подальшого продовження дії договору № 118S14 від 24.01.2014р. про технічне забезпечення енергопостачання споживача (а.с.11-23), про що було сповіщено позивача листом відповідача від 09.11.2015р. № 92-10/1854 (а.с.75), який було направлено в порядку та строки, передбачені п.10.8 договору № 118S14 від 24.01.2014р. Посилаючись на п.1.7 Правил користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), позивач зазначив, що згідно з абзацом 4 цього пункту Правил відповідач не має права відмовити позивачеві, як «субспоживачу» в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання «споживача» в передбачених цими Правилами випадках у разі дотримання позивачем усіх вимог Правил при укладенні (переукладенні ) договору.

Ухвалою господарського суду від 25.01.2016р. розгляд справи було призначено на 09.02.2016р. (а.с.1).

09.02.2016р. згідно з протоколом судового засідання було розпочато розгляд справи по суті (а.с.96) та розгляд справи було відкладено на 25.02.2016р. (а.с.97-98) відповідно до ст.77 ГПК України.

В подальшому, 15.03.2016р. позивач звернувся до господарського суду в порядку ст.22 ГПК України з уточненою позовною заявою, згідно з прохальною частиною якої просив господарський суд зобов`язати відповідача укласти з позивачем договір про технічне забезпечення електропостачання «споживача», а саме комплексу по збагаченню гематитових кварцитів шостого залізистого горизонту у кар`єрі «Південний» за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Гусєва, 15-а, на умовах визначених чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996р. № 28 (а.с.130-133). Отже, таку заяву позивачем було подано після того, як було розпочато розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач, зокрема, має право до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що Господарським процесуальним кодексом, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Згідно з п.3.12 вищевказаної Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК. Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Отже, господарський суд у відповідності до приписів чинних норм процесуального законодавства обґрунтовано визначив, що предметом розгляду є позовні вимоги, які були первісно сформульовані позивачем згідно з прохальною частиною позовної заяви, оскільки заяву від 15.03.2016р. було подано позивачем після початку розгляду справи по суті.

Правовідносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням та використанням електричної енергії регламентовані Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997р. № 575/97-ВР (зі змінами та доповненнями (ст.ст.2, 3 цього Закону)) та іншими нормативно-правовими актами, зокрема, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ України від 31.07.1996р. № 28 (в редакції (зі змінами та доповненнями), зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. № 417/1442)), дія яких поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб (крім населення).

Статтею 25 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживачі електроенергії мають право на приєднання до електромереж, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж.

Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником; споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії; безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач; споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 11 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» регламентовано, що споживач (власник мереж, які використовуються для передачі електричної енергії іншим суб'єктам господарювання, населенню) зобов'язаний укласти з електропередавальною організацією, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст.179 Господарського кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст.184 Господарського кодексу України регламентовано, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно з ч.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Перелік істотних та обов`язкових умов договору про спільне використання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача), а також перелік документів, що є невід»ємними частинами зазначеного договору, визначений в п.п.5.17, 5.18 Правил користування електричною енергією.

Пунктом 5.18 Правил чітко регламентовано, що невід'ємними частинами договору про технічне забезпечення електропостачання споживача та про спільне використання технологічних електричних мереж є: 1) акт про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; 2) відомості про засоби комерційного обліку активної та реактивної електричної енергії; 3) схема електропостачання, зазначення точок приєднання і ліній, що живлять струмоприймачі субспоживача; 4) акт екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача (за необхідності згідно з вимогами нормативно-правових актів); 5) довідка про обсяги переданої електричної енергії за базовий період.

Також такий договір повинен відповідати умовам Типового договору про технічне забезпечення електропостачання споживача (додаток № 1 до вищевказаних ПКЕЕ), зокрема п.1.2 р.1 Типового договору про укладення такого договору з додатком «Однолінійні схеми», відповідно до якого сторони узгоджують точки приєднання та лінії.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладання договорів, зокрема, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами; проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору; пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ч.1 ст.641 ЦК України).

Як вже зазначалось, перелік істотних та обов`язкових умов договору про спільне використання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача), а також перелік документів, що є невід»ємними частинами зазначеного договору регламентовані п.п.5.17, 5.18 ПКЕЕ.

Запропонований проект договору № 25/11/2015 від 25.11.2015р. та додатки до нього зазначеним вимогам не відповідають, оскільки до проекту договору не надано узгоджених з відповідачем схем електропостачання з зазначенням точок приєднання і ліній, що живлять струмоприймачі субспоживача.

За змістом ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Отже, всупереч зазначеним нормам процесуального права позивач не довів доказами по справі, що ним дотримано вимог Правил користування електричною енергією та узгоджено з відповідачем усі істотні умови, які є необхідними для договорів даного виду.

За цих обставин господарським судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог, викладених в позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає доводи скаржника про необхідність застосування до спірних відносин п.1.7 ПКЕЕ, оскільки самим позивачем не дотримано вимог цих Правил щодо узгодження істотних умов договору - точок приєднання позивача.

Також колегією суддів не приймаються доводи позивача про невідповідність відмови відповідача від пролонгації договору № 118S14 вимогам закону в силу приписів ст.ст.6, 627, 629 ЦК України, якими закріплені принципи свободи договору та його обов`язковості, відповідно до п.10.8 оспорюваного договору відповідач скористався правом на відмову від його продовження про що було повідомлено позивача вчасно.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовує вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з законом.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду від 05.04.2016р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» м.Кривий Ріг - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 року у справі № 904/293/16 - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.06.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко