РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/6779/16

За позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

До товариства з обмеженою відповідальністю «Літовсько-Українська теплоенергетична компанія»

Про стягнення 3066372,35 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Данилевський О.М. (за дов.)

від відповідача не з'явилсь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Літовсько-Українська теплоенергетична компанія» про стягнення за договором № 558/14-БО-6 від 27.11.2013 купівлі-продажу природного газу 3066372,35 грн., з яких: 1639157,68 грн. боргу, 163477,82 грн. пені, 66723,84 грн. 3% річних, 1197013,01 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не сплатив за поставлений позивачем у 2014 року природний газ.

Суд своєю ухвалою від 13.04.2016 порушив провадження у справі № 910/6779/16, розгляд останньої призначив на 16.05.2016.

Копія ухвали Господарського суду міста Києва від 13.04.2016, яка надсилалась відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві, а саме: вул. Червоноармійська, 129, офіс 5, м. Київ, 03150, яка співпадає з місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю «Літовсько-Українська теплоенергетична компанія» згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно відповідача, повернута до суду не врученою адресату за закінченням терміну зберігання поштового відправлення на підприємстві поштового зв'язку.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку в судове засідання своїх представників не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

27.11.2013 товариство з обмеженою відповідальністю «Літовсько-Українська теплоенергетична компанія» (покупець) та публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) уклали договір № 558/14-БО-6 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір). Метою придбання газу було виробництво теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Відповідно до п.1.1 Договору продавець зобов'язався передавати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобов'язався прийняти та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Протягом січня-квітня 2014 року позивач поставив, а відповідач отримав газ на суму 1639157,68 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу.

Відповідач за поставлений газ не сплатив, внаслідок чого у нього виник борг у розмірі 1639157,68 грн..

Станом на день розгляду справи 1639157,68 грн. боргу відповідачем не погашено.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 1639157,68 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

За п. 7.2 Договору у разі несвоєчасної оплати газу покупець зобов'язується сплати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років (п. 9.3 Договору).

За розрахунком позивача, який судом прийнято як вірний, з відповідача підлягає стягненню 163477,82 грн. пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

За розрахунком позивача, перевіреним судом, з відповідача підлягає стягненню 1197013,01 грн. інфляційних та 66723,84 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Літовсько-Українська теплоенергетична компанія» (вул. Червоноармійська, 129, офіс 5, м. Київ, 03150, код 34621422) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Богдана Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код 20077,68 грн. боргу, 163477,82 грн. пені, 66723,84 грн. 3% річних, 1197013,01 грн. інфляційних, 45995,59 грн. судового збору.

Рішення підписано 08.06.2016.

Суддя С. А. Ковтун