ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р.Справа № 922/1418/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м.Харків,
до Публічного акціонерного товариства "Коннектор", м.Харків,
про стягнення 18066,33 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 238 від 08.02.2016р.);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Коннектор" заборгованості за Договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2015/ТП-ПР-13028 від 01.07.2015р. у загальному розмірі 18066,33 грн., у тому числі: 14607,41 грн. основного боргу, 3242,93 грн. пені, 215,99 грн. - 3% річних. Судовий збір у розмірі 1378,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився; витребувані судом документи не надав; про причину неявки суд не повідомив; про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.07.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Коннектор" (відповідачем) було укладено Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2015/ТП-ПР-13028, згідно п. 1.1. якого позивач (постачальник) зобов'язався постачати природний газ відповідачу (споживачеві) в обсягах і порядку, передбачених Договором, для забезпечення потреб відповідача, а відповідач зобов'язався оплачувати позивачу вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 4.6. Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в Додатку 3 до Договору, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду.

У вищевказаному пункті Договору сторони також зазначили, що у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно п. 3.6. Договору, послуги з постачання природного газу підтверджуються підписаним постачальником та споживачем актом приймання-передачі природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг з постачання газу в заявленому періоді підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу.

Так, на виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з постачання природного газу у кількості:

- липень 2015р. - 0,485 тис.м.куб. на загальну суму 4352,54 грн.;

- серпень 2015р. - 0,414 тис.м.куб. на загальну суму 3715,36 грн.;

- вересень 2015р. - 0,528 тис.м.куб. на загальну суму 4738,45 грн.;

- жовтень 2015р. - 0,200 тис.м.куб. на загальну суму 1801,06 грн.

Проте, відповідач розрахунки за надані йому послуги не здійснив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 14607,41 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 6.2.2. Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 3242,93 грн. пені та 215,99 грн. - 3% річних за період прострочення липень-жовтень 2016 року законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 18066,33 грн., у тому числі: 14607,41 грн. основного боргу, 3242,93 грн. пені та 215,99 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Коннектор" (61140, м.Харків, пр.Гагаріна, буд. 98; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м.Харків, вул.Москалівська (Жовтневої революції), буд. 57/59; п/р 8 в АБ "Кліринговий дім" м.Київ, МФО 300647; ) - 18066,33 грн. (у тому числі: 14607,41 грн. основного боргу; 3242,93 грн. пені; 215,99 грн. - 3% річних); а також 1378,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_2