РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016Справа №914/868/16

За позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області, м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ», м. Київ

про стягнення 2 874, 90 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ» (далі-відповідач) про стягнення 2 874, 90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № Ц1-11416 на централізовану охорону майна на об'єкті підрозділом Державної служби охорони від 01.03.2015.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.04.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.04.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.04.2016 матеріали справи № 914/868/16 направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

29.04.2016 матеріали справи № 914/868/16 надійшли до Господарського суду міста Києва та згідно автоматизованої системи документообігу передані на розгляд судді Бондарчук В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2016 справу № 914/868/16 прийнято до провадження суддею Бондарчук В.В. та призначено до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 23.05.2016.

23.05.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Також, 23.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання, у якому просив суд розглядати дану справу без участі уповноваженого представника Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області за наявними матеріалами.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У дане судове засідання представники сторін не з'явились, представник відповідача причин неявки суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач неодноразово повідомлявся ухвалами суду про дату, час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання своїх представників не направив, заявлені позовні вимоги не заперечив.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ» є: 04655, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 78.

Ухвали Господарського суду міста Києва від 04.05.2016 та від 23.05.2016 судом направлено на зазначену у витязі адресу відповідача, проте, до суду повернулися конверти з ухвалами суду від 04.05.2016 та від 23.05.2016 з відмітками: «виїхали».

Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників сторін не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.06.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу № 235 від 01.04.2010 Шевченківського міжрайонного відділу державної служби охорони в м. Львові Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області «Про заключення угоди на централізовану охорону об'єкту», на підставі листа завідуючого аптечним складом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ» Подольського Ю.П. № 291 від 22.03.2010, наказано начальнику головного ПЦС підполковнику міліції Миляну В.М. з 01.04.2010 заключити угоду на централізовану охорону аптечного складу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ» за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176.

01.04.2010 між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України у Львівській області в особі Шевченківського МВДСО в м. Львові УДСО при ГУМВС України у Львівській області (далі - охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ» (далі - замовник) укладено договір № 3750 на централізовану охорону майна на об'єкті підрозділом Державної служби охорони, умовами якого передбачено, що замовник доручає, а охорона зобов'язується здійснювати охорону майна замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті. За цим договором охорона не приймає майна замовника на зберігання і не вступає у володіння ним.

Охорона майна, що знаходиться на об'єкті, здійснюється охороною у дні і години, вказані у дислокації (додаток № 1 до договору) (п. 2.2. договору).

Даний договір укладається сторонами строком на 1 рік і починає свою дію з моменту його підписання. Якщо за два місяця до закінчення строку договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, дія договору вважається продовженою за згодою обох сторін на кожний наступний рік (п. 13.1. договору).

01.03.2015 між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України у Львівській області в особі начальника Центру технічної охорони УДСО при ГУМВС України у Львівській області (далі - охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ» (далі - замовник) укладено договір № Ц1-11416 на централізовану охорону майна на об'єкті підрозділом Державної служби охорони, відповідно до якого, замовник доручає, а охорона зобов'язується здійснювати охорону майна замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті. За цим договором охорона не приймає майна замовника на зберігання і не вступає у володіння ним .

Відповідно до п. 2.2. договору, охорона майна, що знаходиться на об'єкті, здійснюється охороною у дні і години, вказані у дислокації (додаток № 1 до договору).

Згідно п. 3.2. договору, вартість охоронних послуг по договору на кожний окремий місяць розраховується сторонами на підставі дислокації та розрахунку (додатки №№ 1,2 до договору), відповідно до кількості годин надання цих послуг в кожному окремому місяці та їх вартості. Оплата за послуги охорони здійснюється замовником на умовах попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок охорони.

Перший платіж до договору у сумі вартості послуг охорони за перший місяць охорони об'єкта здійснюється замовником впродовж 2-х банківських днів після підписання сторонами договору. Усі наступні платежі по договору здійснюються замовником не пізніше 15 числа кожного місяця за цей місяць.

Датою оплати вважається дата зарахування коштів замовника на банківський рахунок охорони.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що замовник своєчасно (в період з 5-го до 10-го числа поточного місяця) надсилає до охорони свого уповноваженого представника для отримання рахунків на оплату, актів виконаних робіт та інших необхідних йому фінансових документів. Будь-яке недотримання замовником своїх зобов'язань за цим договором щодо передачі об'єктів під охорону, не є підставою для зміни ним розміру та строків оплати за цим договором.

Охорона має право направляти замовнику письмове повідомлення з вимогою оплатити надані послуги (п. 4.2.6. договору).

Умовами п. 4.2.7. договору передбачено, що охорона має право розірвати в односторонньому порядку цей договір письмово повідомивши замовника у випадках, передбачених цим договором, зокрема у разі ненадходження оплати за надані послуги у встановлений пунктом 3.2. даного договору строк.

За цим договором замовник зобов'язаний своєчасно здійснювати оплату по договору та відшкодувати витрати охорони по ремонту сигналізації та інших її витрат (п. 5.1.10 договору).

Даний договір укладається сторонами строком на 1 рік і починає свою дію з моменту його підписання. Якщо за два місяця до закінчення строку договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, дія договору вважається продовженою за згодою обох сторін на кожний наступний рік (п. 13.1. договору).

Додатком до договору № Ц1-11416 від 01.03.2015 сторони підписали протокол узгодження ціни на здійснення заходів охорони. Відповідно до якого сторони досягнули домовленості про ціну за здійснення заходів охорони, які становлять:

- 1.10 грн. за одну годину спостереження за кодом ПЦС;

- 18, 00 грн. за обслуговування однієї умовної одиниці засобів ОПС.

Розрахунки між сторонами за здійснення заходів охорони, виходячи з визначених цим протоколом цін, здійснюються з 01.03.2015.

Як зазначає позивач, відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором щодо оплати наданих послуг з охорони майна, у зв'язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 2 874, 90 грн. за жовтень та листопад 2015 року, що підтверджується звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача № 8784.

Так, позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 162 від 18.12.2015, в якій позивач просив погасити заборгованість у розмірі 2 874, 90 грн., яка утворилась за договором № Ц1-11416 на централізовану охорону майна на об'єкті підрозділом Державної служби охорони від 01.03.2015, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується копією фіскального чеку № 5283 від 24.12.2015.

Відповідач на зазначену вище претензію відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що наказом Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України «Про розірвання дії угоди на централізовану охорону об'єкту» від 28.12.2015 № 718, у зв'язку з дебіторською заборгованістю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ» з 01.12.2015 припинено централізовану охорону приміщення аптечного складу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ» за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176 та відключено об'єкт від систем ГПЦС та з 01.12.2015 виключено договір від 01.03.2015 № Ц1-11416 з єдиної бази діючих договорів УПО та припинено нарахування за послуги охорони згідно з цим наказом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати наданих послуг, зокрема погашення заборгованості у розмірі 2 874, 90 грн. за жовтень та листопад 2015 року.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № Ц1-11416 на централізовану охорону майна на об'єкті підрозділом Державної служби охорони від 01.03.2015, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надав передбачені договором послуги з охорони майна, проте відповідач оплати наданих позивачем послуг не провів, доказів зворотного суду не надав.

Отже, згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в порушення умов п. 3.3. договору не виконав свої зобов'язання щодо своєчасного (в період з 5-го до 10-го числа поточного місяця) направлення до позивача свого уповноваженого представника для отримання рахунків на оплату, актів виконаних робіт та інших необхідних йому фінансових документів, суд, з урахуванням п. 3.2. договору, дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний був здійснити оплату не пізніше 15 числа кожного місяця за цей місяць, тобто з 16 числа відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сторонами у договорі та у додатку до нього, чітко визначено розмір, строк та порядок здійснення щомісячного платежу, що підлягає оплаті замовником.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати наданих послуг та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № Ц1-11416 на централізовану охорону майна на об'єкті підрозділом Державної служби охорони від 01.03.2015 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2 874, 90 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛГ» (04655, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 78, ідентифікаційний код - 39471338) на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області (79019, м. Львів, вул. Липинського, буд. 44, ідентифікаційний код - 08596956) 2 874 (дві тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн. 90 коп. - заборгованості та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 21.06.2016.

Суддя Бондарчук В.В.