КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. Справа№ 910/2865/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Семещенко В.А.

від відповідача - Кучма О.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Компанія "MBA System s.r.o." на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Компанії "MBA System s.r.o."

до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційно-транспортне агентство "Крунк"

про визнання договору розірваним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ Авіаційно-транспортне агентство "Крунк" про визнання договору розірваним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2016в задоволені позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій вказує, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу і призначено до розгляду в колегії суддів: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І. на 17.05.2016.

В судовому засіданні 17.05.2016 по справі було оголошено перерву до 09.06.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

В судове засідання на вказану дату з`явилися представники позивача, відповідача та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

21.10.2013 між Компанією "MBA System s.r.o." (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Авіаційно - транспортне агентство "Крунк" (покупець) був укладений договір поставки №01/10/2013.

Відповідно до умов договору покупець замовляє, а постачальник за плату приймає на себе зобов'язання здійснити поставку авіаційно - технічного майна покупцеві.

При цьому постачальник зобов'язався передати товар у власність покупця, а замовник зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього обумовлену ціну у порядку та на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до п.1.3 договору найменування (номенклатура, асортимент), кількість, ціна за одиницю, і загальна вартість товару, умови поставки зазначаються у специфікаціях, які є невід'ємною частиною вказаного договору.

Згідно з п.2.5 договору строк поставки товару зазначається у специфікаціях, які є невід'ємною частиною вказаного договору.

Вартість товару, зазначена у специфікаціях, сплачується покупцем банківським переказом на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставлених постачальником інвойсів. (п.3.4 Договору)

Згідно з п.9.7 договору вказаний договір може бути розірваний: за взаємною згодою сторін, при настанні обставин, передбачені п.6.3 вказаного договору.

Відповідно до п.10.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і припиняє свою дію 31.12.2015.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що у зв'язку з істотною зміною обставин, що впливає на чинність договору, зокрема, неможливості поставити товар згідно зі специфікацією у визначений договором строк, відповідачем позивачу було надіслано оферту у вигляді додаткової угоди №4 до договору поставки щодо розірвання договору, яка була акцептована позивачем шляхом її підписання та направлення відповідачу. Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю Авіаційно - транспортне агентство "Крунк" заперечує факт розірвання договору та вважає його таким, що діяв у період з 12.06.2014 по 31.12.2015

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначалось вище, 21.10.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 01/10/2013 на поставку товару.

Додатком №1 від 21.10.2013 до договору поставки № 01/10/2013 від 21.10.2013 року сторони узгодили найменування товару - авіаційний двигун, тип, марку, кількість, ціну (650000 доларів США). Строк поставки товару - упродовж 180 днів з моменту отримання постачальником 100% оплати за товар (п.2).

Додатком № 2 від 31.01.2014 до договору поставки №01/10/2013 від 21.10.2013 року сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.1 додатку №1 щодо найменування товару - авіаційний двигун, спеціалізована тара для авіаційного двигуна, типу, марки, кількості, ціни (665000 доларів США).

Додатком № 3 від 09.04.2014 року договору поставки №01/10/2013 від 21.10.2013 сторони дійшли згоди внести зміни у п.1.1 додатку №1 до договору, у п.2.5 договору: "строк поставки товару зазначається у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору, але у будь - якому випадку не може перевищувати 90 днів з моменту здійснення покупцем повної оплати вартості товару, включаючи спеціалізовані тари до нього, у передбаченому сторонами порядку"

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач 08.11.2013 на виконання умов договору перерахував на рахунок позивача кошти в розмірі 650000 доларів США.

Зважаючи на те, що між сторонами 31.01.2014 був підписаний додаток № 2 до договору, відповідно до якого сторони збільшили вартість товару, у зв`язку з необхідністю упакування товару в спеціалізовану тару, відповідачем на рахунок позивача перераховано додатково 15000 доларів США.

Отже, відповідачем був здійснений повний розрахунок з позивачем, за умовами договору шляхом перерахування коштів в розмірі 665000 доларів США: 08.11.2013, 13.03.2014 та 24.06.2014.

Згідно з умовами договору, а саме додатку № 3 до договору, строк поставки товару зазначається у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору, але у будь - якому випадку не може перевищувати 90 днів з моменту здійснення покупцем повної оплати вартості товару, включаючи спеціалізовані тари до нього, у передбаченому сторонами порядку, тобто не пізніше 22.09.2014.

Проте, як зазначив відповідача і це не заперечувалось позивачем, вказана поставка авіаційного двигуну не відбулась.

Згідно з ч.1 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, зазначав, що договір може бути розірвано лише за взаємною згодою сторін, та оскільки позивач такої згоди відповідачу не надавав, а умовами договору не передбачено право сторін на одностороннє розірвання договору, договір продовжував свою дію.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Розірванням договору є припинення договірного зобов'язання, тобто зникнення правового зв'язку між сторонами договірного зобов'язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов'язків.

Пунктом 9.5 договору передбачено, що жодна зміна або виправлення вказаного договору або усна обіцянка або зобов'язання по відношенню до нього не матимуть сили, якщо вони не будуть зафіксовані у письмовій формі і підписані представниками обох сторін.

Згідно з п. 9.7 договору вказаний договір може бути розірваний: за взаємною згодою сторін, при настанні обставин, передбачені п.6.3 вказаного договору. Будь - які зміни та доповнення до вказаного договору повинні бути письмово оформлені у вигляді додатків, додаткових угод й підписані обома сторонами (п.10.3 договору)

За твердженням позивача, на його адресу відповідачем була направлена додаткова угода № 4 про розірвання договору поставки від 21.10.2013, яка була підписана зі сторони позивача та повернута на адресу відповідачу.

В той же час, відповідач заперечує такі твердження позивача, посилаючись на те, що сторонами не було досягнуто згоди щодо розірвання договору і додаткова угода № 4 ані відповідачем ані позивачем не підписувалась та одна одній не направлялась.

Господарській суд першої інстанції своїми ухвалами від 22.02.2016, 02.03.2016, 17.03.2016 зобов'язано позивача надати оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви, зокрема, й додаток № 4 від 12.06.2014 року до договору поставки №01/10/2013 від 21.10.2013.

Проте, на виконання вимог ухвал суду позивачем до суду першої інстанції були додані лише нотаріально засвідчені копії документів, в тому числі й додаток № 4 до договору поставки.

На вимогу суду апеляційної інстанції, при розгляді апеляційної скарги, представником позивача також не було надано оригіналу вказаної додаткової угоди, та зазначено, що на території України оригіналу цього документу не має.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарським судом міста Києва не були прийняті як належні та допустимі докази на обґрунтування позовних вимог надані нотаріально посвідчені копії, і колегія суддів погоджується із таким висновком суду, з урахуванням того, що надані нотаріально засвідчені копії документів не мають сили оригіналів в розумінні Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, оскільки нотаріуси засвідчують лише вірність копій документів, виданих юридичними особами, за умови, що ці документи не суперечать закону, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.

Таким чином, зважаючи на те, що судам обох інстанцій позивачем не було надано оригіналу додаткової угоди № 4, суди розглядали заявлений спір та подану апеляційну скаргу за наявними матеріалами справи.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на те, що позивачем по справі не було надано суду належних та допустимих доказів отримання від відповідача пропозиції щодо розірвання договору поставки № 01/10/2013 у вигляді додаткової угоди № 4, не надано доказів направлення підписаної позивачем додаткової угоди на адресу відповідача, а також оригіналу такої угоди, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду щодо відсутності законних підстав для визнання договору поставки від 21.10.2013 розірваним.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 06.04.2015 у справі АС №621с/2014 стягнуто з Компанії "MBA System s.r.o." на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційно - транспортне агентство "Крунк" 665000 доларів США передоплати за товар, що не був поставлений, 13480 доларів США у відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Відповідно до довідки № 3170/14-6 від 15.05.2015, виданої Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово - промисловій палаті України, рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 06.04.2015 у справі АС№621с/2014 є остаточним та набрало законної сили з дати його винесення - 06.04.2015.

Представником відповідача до матеріалів справи долучена посвідчена належним чином копія рішення районного суду м. Гуменне № 5Er/907/2015-029 від 21.03.2016, яке набрало чинності та яким прийнято до виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 06.04.2015 у справі АС №621с/2014.

Посилання позивача на договір про переведення боргу №06-2014/1 від 11.06.2014 як на підтвердження факту розірвання спірного договору, не приймається до уваги колегією суддів, оскільки він не підписаний та не скріплений печатками підприємств нового боржника, а тому є неукладеним, з урахуванням ще й того, що він датований раніше, ніж позивач зазначає про можливе розірвання самого договору поставки №01/10/2013 від 21.10.2013 з 12.06.2014 року.

Крім того, на виконання умов договору поставки №01/10/2013 від 21.10.2013 відповідачем були сплачені рахунки позивача, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті від 08.11.2013 на суму 650000 доларів США, від 13.03.2014 на суму 13 500 доларів США, від 24.06.2014 на суму 1500 доларів США, тобто, після 12.06.2014 , з якою позивач пов'язує факт розірвання спірного договору.

В даному випадку сторонами вчинялись конклюдентні дії на виконання умов вказаного договору, а тому зобов'язання сторін станом на 12.06.2014 за договором поставки № 01/10/2013 від 21.10.2013 не припинились, що також підтверджується рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 06.04.2015 у справі АС№621с/2014.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, місцевий суд дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги Компанії "MBA System s.r.o." до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційно - транспортне агентство "Крунк" про визнання договору поставки № 01/10/2013 від 21.10.2013 розірваним з 12.06.2014 задоволенню не підлягають.

Також, Господарський суд міста Києва обґрунтовано зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту - визнання договору розірваним не може призвести до захисту його прав, оскільки фактично позивач вимагає встановити юридичний факт, проте приписи Господарського процесуального кодексу України не передбачають такого способу захисту прав, встановлення юридичних фактів, бо встановлення наявності або відсутності юридичних фактів, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не може бути матеріально-правовою чи немайновою вимогою позивача.

Спосіб захисту, обраний позивачем, не передбачений ні законом ні договором, а тому він не призведе до захисту прав, таке рішення не може бути виконане у примусовому порядку.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони є ідентичними позовним вимогам та спростовуються всім вище зазначеним.

Враховуючи все вище зазначене, а також докази надані представниками сторін як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування заявлених вимог щодо визнання договору розірваним, а отже Господарським судом міста Києва повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно відмовлено в задоволені позовних вимог Компанії "MBA System s.r.o.", а тому апеляційна скарга Компанії "MBA System s.r.o." не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Компанії "MBA System s.r.o." залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії "MBA System s.r.o." залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 у справі № 910/2865/16- без змін.

Матеріали справи № 910/2865/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко