ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" червня 2016 р. Справа №924/301/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши матеріали

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод" смт. Теофіполь

про стягнення 31201грн. 08коп.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 - за довіреністю №45-НЮ від 11.03.2016р.

від відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю №33/1 від 19.04.2016р.

У судовому засіданні, відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору

Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" звернулось до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод" 31201грн. 08коп. заборгованості, з якої 13961грн. 40коп. плати за користування вагонами та 17239грн. 68коп. збору за зберігання вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений між ним та відповідачем договір №1543 від 10.06.2015р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізницею послуги. Зазначає, що у вересні 2015 року на залізничну станцію Білогородка Південно-Західної залізниці на адресу відповідача прибували вагони №65297665, №67193581, №67859611 (за накладною №53595542) та вагон №65533036 (за накладною №53595955). Відправник вагонів згідно вищевказаних накладних - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПФК "НАВІ ТРАНС". Про прибуття вантажів одержувач (відповідач) повідомлявся згідно узгодженого між позивачем та відповідачем порядку електронного документообігу та у телефонному режимі. У відповідності до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі №75734268/15-к на майно ТОВ "ПФК "НАВІ ТРАНС" накладено арешт, в тому числі - на кам'яне вугілля, яке знаходилося у вагонах №65297665, №67193581, №67859611 та №65533036. 29.09.2015р. вантаж передано ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" у відповідності до протоколу передачі майна на відповідальне зберігання. Вагони №65297665, №67193581, №67859611 та №6553303 знаходились на території станції з 25.09.2015р. по 29.09.2015р., після чого були подані відповідачу для вивантаження, що підтверджується актом №16 від 29.09.2015р. Завантаження вагонів та забирання вагонів після вивантаження відбулось 30.09.2015р. Оскільки затримка та зберігання вагонів здійснена по причині вантажоодержувача (відповідача), позивач нарахував плату за користування вагонами у розмірі 14204грн. 76коп. Відповідач розрахувався за користування вагонами не в повному обсязі, сплативши 243грн. 36коп., залишивши заборгованість у розмірі 13961грн. 40коп. Також позивач, керуючись ст. 46 Статуту залізниць України та п. 8 Правил зберігання вантажів (затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р.), нарахував відповідачу збір за кожну добу зберігання вантажу у вагонах за період з 25.09.2015р. по 29.09.2015р. у розмірі 17239грн. 68коп.

Позивач у додаткових поясненнях по справі (вх. №05-22/4068/16 від 19.04.2016р. та вх. №05-22/4639/16 від 10.05.2016р.) звертає увагу суду, що під час затримки вагонів була нарахована плата за користування вагонами у відповідності до Правил користування вагонами і контейнерами, які затверджені наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. за №113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за №165/3458. Під час нарахування плати за користування вагонами застосовувався підвищений коефіцієнт, який передбачено відповідними нормативними актами, а саме наказом Міністерства інфраструктури України 26.01.2015р. №13, відповідно до наказу коефіцієнт по платі за користування вагонами та контейнерами, що вказана в розділі 5 Збірника тарифів, становить 2,002. Згідно вказаного розділу розмір плати за користування вагонами становить: за 45 годин 206грн. 20коп., понад 45 годин - 16 грн. за кожну годину. Також позивач зазначає, що за весь період затримки вагонів був нарахований збір за зберігання вантажу відповідно до Правил зберігання вантажів, які затверджені наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р. Під час нарахування збору залізниця скористалася правом збільшити розмір збору за зберігання вантажу до двократного розміру користуючись ст. 36 Статуту залізниць України та наказами Козятинської дирекції залізничних перевезень.

У додаткових поясненнях по справі (вх. №05-22/5219/16 від 24.05.2016р.) позивач зазначає, що відповідачем після звернення до суду з позовом за договором №1543 від 10.06.2015р. будь-які оплати не проводились. Зазначає, що повідомлення про прибуття вантажів передавались в телефонному режимі уповноваженій особі - начальнику транспортного цеху ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності №1 від 01.01.2015р.

У письмовому поясненні (вх.№0-5-22/5992/16 від 13.06.2016р.) позивач повідомив, що порядок дій залізниці при надходженні та видачі вантажів визначений Правилами видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. за №644. На станції Білогородка ведеться Книга оповіщень про час подання вагонів під завантаження або розвантаження, в якій реєструється повідомлення одержувача про плановий час подавання вагонів під вивантаження, яка передбачена Інструкцією з ведення станційної комерційної звітності (затв. наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-Ц). Інших книг, журналів тощо, де зазначаються факт повідомлення, дата та час подавання вагонів, хто повідомляв та кого не передбачено чинними нормативними актами та, відповідно, на залізниці не ведеться, залізниця не зобов'язана зберігати будь-які інші підтвердження здійснення повідомлень про надходження вантажу. Згідно п.3 вказаних Правил при встановленні порядку повідомлення по телефону вантажоодержувачі зобов'язані призначити для цілодобового приймання повідомлень відповідальних працівників і повідомити їх прізвище та номери телефонів начальнику станції. Повідомлення про прибуття вантажу та, в подальшому, про подачу вагонів передавались в телефонному режимі уповноваженій особі - начальнику транспортного цеху ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" ОСОБА_3 по телефону /067/310-01-37. Зазначає, що на станції Білогородка ведеться електронна книга прибуття вантажів, відповідач має належний доступ до інформації, яка заноситься в дану книгу, через електронну систему АС "Клієнт УЗ", яка, в свою чергу, дозволяє в оперативному режимі отримувати електронні дані паперових перевізних документів та електронних перевізних документів на всіх стадіях їх обробки в автоматизованих системах Укрзалізниці: від приймання вантажу до перевезення до його розкредитування та видачі. Згідно правил "ОСОБА_3 вантажів" про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, тому, навіть якби залізниця повідомила про прибуття вантажу о 09:00 год. 25.09.2015р. то це не суперечило б правилам. Статтею 36 Статуту залізниць України передбачено, що у разі виникнення ускладнень на станції у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів залізниця в праві збільшувати розмір збору за їх збереження до двохкратного розміру. В даному випадку вагони №№ 65297665, 67193581, 67859611, 65533036 в очікуванні вивантаження знаходились на станційних коліях, чим заважали проведенню маневрової та станційної роботи у зв'язку з обмеженим станційним розвитком. Факт виникнення ускладнень не фіксувався у зв'язку з відсутністю такого обов'язку у залізниць. Колійний розвиток станції Білогородка обмежений, тобто згідно Технічно-розпорядчого акту (ТРА) на станції знаходиться 5 колій, з яких: 1 - головна та 2 -приймально-відправна на яких заборонено проводити маневри, їх призначення пропуск пасажирських поїзді та вантажних поїздів; 3 - для проведення маневрової та поїзної роботи; 4 - навантажувально-ровантажувальна для відстою вагонів, яка має довжину всього 160 м.; 5 колія закрита з 1997 року. Проводити маневрову роботу у зв'язку зі значним потоком поїздів неможливо, тому дані вагони досить часто переставлялись з однієї колії на іншу.

Зауважує, що відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі №75734268/15-к на майно ТОВ "ПФК "НАШ ТРАНС" (а саме на вугілля кам'яне, яке належить та перевозиться на замовлення цим товариством залізничним транспортом) накладено арешт. На виконання вказаної ухвали постановою Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України про проведення слідчих та інших дій від 25.09.2015р. доручено працівникам слідчого відділу Ізяславського РВ УМВС України в Хмельницькій області накласти арешт на майно, а саме на вугілля (антрацит), яке знаходилося у вагонах 65297665, 67193581, 67859611, 65533036, що прибули на станцію Білогородка та передати вантаж на відповідальне зберігання вантажоодержувачу згідно протоколу передачі майна на відповідальне зберігання. На підставі наведеного залізниця була позбавлена права видати вантаж без оформлення працівниками слідчого відділу Ізяславського РВ УМВС України в Хмельницькій області протоколу передачі майна на відповідальне зберігання.

Наголошує, що статтею 125 Статуту залізниць України визначено, що після прибуття вантажу на станцію призначення всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг, відповідно до вимог п.1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів та ст.62 Статуту, здійснюються на станціях призначення.

Відповідач у відзиві на позов (вх. №05-22/4640/16 від 10.05.2016р.) зазначив, що повідомлення про прибуття вагонів 25.09.2015р. о 02:00 год. не отримував, а позивач доказів зазначеного не надав. Про прибуття вагонів уповноважений представник позивача дізнався після 9 год. ранку 25.09.2015р., що спростовує правильність визначення суми позовних вимог. Пунктом 2 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. передбачено, що крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов'язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніш ніж за 2 години до подачі, чого позивач не здійснив. Вважає доводи позивача щодо наявності на станції ускладнень у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, тому збільшення розміру оплати за збереження вантажу до двократного розміру є безпідставним. Наголошує на тому, що оплати в сумі 243грн. 36коп. в якості плати за затримку вагонів з вугіллям відповідач не проводив і в матеріалах справи відсутні докази про проведення такої оплати. З урахуванням наведеного вважає, що погодження відповідача з правильністю нарахувань плати за користування вагонами та акцептування виставленої вимоги не здійснювалось. При цьому, якби така сплата відбулася - це було б доказом того, що відповідач погоджується із нарахуванням такої оплати тільки в такому розмірі. Звертає увагу суду, що ніякої вимоги про здійснення оплати за користування вагонами за період з 25.09.2015р. по 30.09.2015р. відповідач не отримував і в матеріалах справи відсутні докази про отримання ним такої вимоги. Наголошує, що відсутня вина товариства у затриманні вагонів, оскільки за ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2015р. жодних претензій або вимог до відповідача не висувалося. Про відсутність вини також свідчать акти загальної форми ГУ-23 від 25.09.2016р. на три вагони та від 26.09.2015р. на один вагон, в яких прямо зазначено, що "вагони затримуються до вияснення обставин згідно розпорядження Уз. від 22.09.2015р.". Тобто самою залізницею вже було прийнято рішення про затримання вагонів із вугіллям ще до прибуття їх на станцію призначення. Причина, з якої було затримано вагони, в жодному випадку не залежала від вантажоодержувача (ПАТ "Теофіпольський цукровий завод"), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У додаткових поясненнях (вх. №05-22/5218/16 від 24.05.2016р.) наголошує, що повідомлення про час подавання вагонів було зроблено залізницею 29.09.2015р., що підтверджується витягом з книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження та визнано позивачем. До 29.09.2015р. відповідач не мав можливості приступити до вивантаження вагонів. Також зазначає, що за договором відповідального зберігання, що був укладений між ТОВ "ЄЛАМ" та ПАТ "Теофіпольський цукровий завод", відповідач виконував функції зберігача. Вважає, що у ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" відсутня вина в затримці вагонів з вугіллям, а тому у позові слід відмовити.

У додаткових поясненнях (вх. №05-22/5362/16 від 26.05.2016р.) відповідач зазначає, що після прибуття на станцію Білогородка чотирьох вагонів із вугіллям у кількості 276 тон (тобто 25.09.2015р. та 26.09.2016р.) залізниця відмовилась подавати ці вагони на під'їзну колію ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" для вивантаження. Повідомлення про подання цих вагонів для вивантаження та подача цих вагонів для вивантаження були зроблені залізницею лише 29.09.2015р. після того, як ТОВ "ЄЛАМ", як власник вугілля, передало це вугілля на відповідальне зберігання до ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" в межах договору відповідального зберігання за протоколом передачі майна на відповідальне зберігання від 29.09.2016р. Це вугілля у кількості 276 тон, власником якого залишалось ТОВ "ЄЛАМ" знаходилось на відповідальному зберіганні до 25.02.2016р., оскільки 05.01.2016р. ухвалою Печерського районного суду м. Києва було скасовано арешт на вугілля. 25.02.2016р. було складено видаткову накладну №1 та акт приймання передачі вугільної продукції №3, згідно із яким вугілля у кількості 276 тон було передано ПАТ "Теофіпольський цукровий завод". Звертає увагу суду, що накладено арешт на майно ТОВ "ПФК "Наві Транс", яке було лише вантажовідправником вугілля, тоді як власником цього вугілля було ТОВ "ЄЛАМ" про яке нічого не зазначено ні в розпорядженні №ЦМ-16/346 від 22.09.2015р., ні в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2015р. у справі №757/34268/15-к. Також зазначає, що до суду не надано доказів повідомлення 01:35год. 25.06.2015р. про прибуття трьох вагонів. Вважає, що позивач при визначенні суми позовних вимог в частині нарахування суми збору за збереження вантажу спирався на накази №491 від 25.09.2015р. та №492 від 27.09.2015р. щодо виникнення ускладнень на станції у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів, проте не надав доказів, які б підтверджували наявність таких ускладнень, тому збільшення розміру оплати за збереження вантажу до двократного розміру є безпідставним.

У додаткових поясненнях (вх. №05-22/5865/16 від 08.06.2016р.) представник відповідача звертає увагу суду, що згідно із поясненнями представника ДТГО "Південно-Західна залізниця" та копій документів, що долучені до матеріалів справи, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2015р. по справі №757/34268/15-к, було видане розпорядження заступника начальника Департаменту комерційної роботи ДТГО "Південно-Західна залізниця" за №ЦМ-16/346 від 22.09.2015р. здійснити затримку вагонів та не видавати вантаж до прибуття представників правоохоронних органів. В ухвалі суду від 16.09.2015р. зазначалося, що вугілля є предметом кримінального правопорушення та отримане внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються. Постановою про проведення слідчих дій на іншій території від 25.09.2015р. за підписом Старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України доручено працівникам слідчого відділу Ізяславського РВ УМВС України в Хмельницькій області накласти арешт на майно ТОВ "ПФК "Наві Транс" - вугілля, яке знаходиться у вагонах №65297665, №67193581, №67859611, №65533036, що прибули на станцію Білогородка, а також згідно протоколу передачі майна передати на відповідальне зберігання арештоване майно отримувачу, покупцю або власнику цього майна в пункті призначення. Наголошує, що саме на слідчий відділ Ізсяславського РВ УМВС України в Хмельницькій області було покладено обов'язок щодо вирішення всіх питань передання вугілля, як речового доказу третій особі на відповідальне зберігання. Вважає доведеною ту обставину, що арешт на вугілля, яке мало отримати ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" було накладено, саме як на речовий доказ у кримінальній справі №757/34268/15-к.

Посилаючись на п. 13 спільного наказу Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБ України та Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010р. "Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду", зазначає, що витрати, пов'язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно; у випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави. ПАТ "Теофіпольсикй цукровий завод" у період від часу прибуття вагонів на ст. Білогородка (25.09.2015р. та 26.09.2015р.) до часу передачі цього вугілля на відповідальне зберігання в якості речового доказу у кримінальній справі (29.09.2015р.) не являлось органом на зберіганні якого знаходилось вилучене майно (вугілля), тому не повинно нести витрати пов'язані із зберіганням речових доказів. В ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 05.01.2016р. по справі №757/34268/15-к зазначено, що операції з придбання вугілля носили легальний характер та були належним чином документально оформлені, а тому, на думку відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 31.05.2016р. порядку ст. 30 ГПК України зобов'язано Ізяславське відділення поліції Славутського відділу головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області (м. Ізяслав, вул. Грушевського, 24) надати суду письмові пояснення стосовно повідомлення працівників Ізяславського відділу поліції про надходження вагонів №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955 з вантажем, на який накладено арешт ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі №75734268/15-к.

На виконання ухвали суду від 31.05.2016 року Ізяславське відділення поліції листом (вх.№05-22/5989/16 від 13.06.2016р.) повідомило, що 25.09.2015 року начальник залізничної станції Білогородка, ОСОБА_4 по мобільному телефону повідомляв начальника СВ Ізяславського РВ УМВСУ ОСОБА_5 про прибуття на ст.Білогородка трьох вагонів з вугіллям "Антрацит" отримувачем яких мав бути "Теофіпольський цукровий завод", та на які накладено арешт. Після чого 26.09.2015р. останній повідомив про прибуття ще одного вагону. Приблизно в той же період слідчим відділенням Ізяславського РВ УМВСУ було отримано постанову слідчого в ОВС ГСУ м. Київ про накладення арешту на дане майно. ОСОБА_5 для виконання зазначених слідчих дій 30.09.2015р. було направлено слідчого Ковальчука, який виконав дане доручення. Під час накладення арешту на майно було залучено начальника станції ОСОБА_4

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" () є юридичною особою та перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до статуту Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", затвердженого 25.11.2002р. наказом Міністерства транспорту України №847, Південно-Західна залізниця - це створене згідно зі ст. 1, 4 Закону України "Про залізничний транспорт" статутне територіально-галузеве об'єднання, засноване на державній власності, яке залежить до сфери управління Міністерства транспорту України та підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України. До складу Залізниці входять дирекції залізничних перевезень, галузеві служби, інші відособлені структурні підрозділи та юридичні особи.

10.06.2015р. між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (Залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Теофіпольський цукровий завод" (Вантажовласник) укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №1543.

Предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведенням розрахунків за ці послуги (п. 1.1 договору).

Залізниця зобов'язана: для централізованих розрахунків відкрити вантажовласнику особовий рахунок №7277891 і код вантажовідправника, одержувача 3681 (п. 2.2.1 договору), приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження/вивантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору (п. 2.2.2 договору), здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та на вимогу надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію (ЄТехПД) Білогородка (п. 2.2.3 договору), інформувати вантажовласника, на його вимогу, про залишки грошових коштів на особовому рахунку (п. 2.2.4 договору), проводити взаємозвірки з вантажовласником (п. 2.2.5 договору), списувати з особового рахунку вантажовласника відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи, пеню) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування-вагонами, контейнерами і т. ін. (п. 2.2.6 договору).

Згідно п.2.4.8 договору у разі виникнення непередбачених ситуацій узгоджувати з Залізницею послідовність дій з їх усунення.

Згідно з п. 2.3.1 договору залізниця має право вимагати від вантажовласника належного виконання останнім своїх зобов'язань згідно з цим договором.

Відповідно до п. 3.1 договору вантажовласник здійснює попередню оплату залізниці шляхом перерахування коштів на рахунок №2665 в ТВБВ №10026/0187 Філії-Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", МФО 322669, код 04713033. Одержувач: ЄТехПД ДТГО "Південно-Західна залізниця". Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. Послуги вантажовласнику за цим договором надаються за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

Залізниця відображає відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами (контейнерами), штрафи, пеню) в особовому рахунку вантажовласника на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т. ін. оформлених в паперовому або електронному вигляді. На вимогу вантажовласника проводиться звірка розрахунків між ним і залізницею, результати якої оформлюються актом (п. п. 3.3, 3.4 договору).

Згідно з п. 4.4 договору сторони несуть відповідно до законодавства України відповідальність за порушення умов цього договору, яке призвело або може призвести до негативних наслідків.

Пунктом 11.1 договору визначено, що для організації електронного документообігу використовується компютерна система АС Клієнт УЗ (надані залізницею).

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє 3 роки (п. 7.1 договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

17.06.2016р. між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (Залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Теофіпольський цукровий завод" (Вантажовласник) укладено додаткову угоду №1 до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізницею послуги №1543 від 10.06.2016р. про викладення п. 2.1.3 в наступній редакції: 2.1.3 Отримувати від залізниці: податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних відповідно до чинного законодавства України; переліки залізничних документів, особові рахунки та первинні документи, що підтверджують факт виконання робіт або надання послуг: накладні, накопичувальні картки, відомості плати за користування вагонами та квитанції різних зборів (ГУ-57).

Додаткова угода підписана представниками сторін та скріплена відтисками їх печаток.

19.06.2015р. між ТОВ "Єлам" (Постачальник) та ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" (Покупець) укладено договір поставки вугільної продукції №19/06/1.

Відповідно до накладної №5359542 (п.54 накладної) ТОВ "ПФК "Наві Транс" відправило ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" зі станції Дроново на станцію Білогородка 207 тон антрациту у вагонах №65297665, №67193581, №67859611. Вантаж прибув на станцію призначення 25.09.2015р. (п.51 накладної), видача вантажу відбулась 30.09.2015р. (п.52 накладної). Одержувача повідомлено 25.09.2015р. 2:00 (п.49 накладної).

Згідно накладної №53595955 (п.54 накладної) ТОВ "ПФК "Наві Транс" відправило ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" зі станції Дроново на станцію Білогородка 69 тон антрациту у вагоні №65533036. Вантаж прибув на станцію призначення 26.09.2015р. (п.51 накладної), видача вантажу відбулась 30.09.2015р. (п.52 накладної). Одержувача повідомлено 26.09.2015р. 11:15 (п.49 накладної).

У книзі прибуття вантажів станції Білгородка за 25.09.2015р. зазначено, що час прибуття вагонів №65297665, №67193581, №67859611 - 25.09.2015р. 01:35 год., час повідомлення - 25.09.2015р. 02:00 год., дата видачі - 30.09.2015р. 10:45 год.

Згідно книги прибуття вантажів станції Білгородка за 26.09.2015р. зазначено, що час прибуття вагону №65533036 - 26.09.2015р. 11:15 год., час повідомлення - 26.09.2015р. 11:15 год., дата видачі - 30.09.2015р. 10:47 год.

У книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження Південно-Західної залізниці від 01.01.2015р. під номером 289 значиться, що представник ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" ОСОБА_3 25.09.2016р. о 01:35 год. повідомлений про прибуття вагонів №65297665, №67193581, №67859611 та 26.09.2015р. 0 11:05 повідомлений про прибуття вагону №65533036.

Подавання та забирання вагонів також підтверджується пам'яткою №314 про подавання вагонів та пам'яткою №334 про забирання вагонів.

25.09.2015р. працівниками станції Білгородка в присутності представником одержувача - ОСОБА_3 складено акт №14 загальної форми ГУ-23, про затримку вагонів №65297665, №67193581, №67859611 на виконання розпорядження Уз. від 22.09.2015р. №ЦМ-16/346 щодо ухвали суду про накладення арешту на майно від 16.09.2015р. по справі №757/34268/15-к. Зазначені вагони затримуються до вияснення обставин. Початок затримки - 25.09.2015р. 01:35 год.

Представник одержувача ОСОБА_3 від підпису акту №14 про затримку вагонів відмовився, про що працівниками станції Білогородка складено акт №14/1 загальної форми ГУ-23 від 25.09.2015р.

26.09.2015р. працівниками станції Білогородка в присутності представником одержувача - ОСОБА_3 складено акт №15 загальної форми ГУ-23, про затримку вагону №65533036 на виконання розпорядження Уз. від 22.09.2015р. №ЦМ-16/346 щодо ухвали суду про накладення арешту на майно від 16.09.2015р. по справі №757/34268/15-к. Зазначений вагон затримується до вияснення обставин. Початок затримки - 26.09.2015р. 11:05 год.

Представник одержувача ОСОБА_3 від підпису акту №15 про затримку вагонів відмовився, про що працівниками станції Білогородка складено акт №15/1 загальної форми ГУ-23 від 26.09.2015р.

29.09.2015р. працівниками станції Білогородка в присутності представником одержувача - ОСОБА_3 складено акт №16 загальної форми ГУ-23, закінчення затримки вагонів №65297665, №67193581, №67859611 та №65533036, згідно якого закінчено затримку на дані вагони на акти №14, №15 0 17:20год. 29.09.2015р.

Представник одержувача ОСОБА_3 від підпису акту №16 про закінчення затримки вагонів відмовився, про що працівниками станції Білгородка складено акт №16/1 загальної форми ГУ-23 від 26.09.2015р.

Згідно відомості плати за користування №09100062 Публічному акціонерному товариству "Теофіпольський цукровий завод" за користування вагонами №65297665, №67193581, №67859611 та №65533036 нараховано 202грн. 80коп. Передача при подаванні вагонів здійснена 29.09.2015р. о 17:20 год., приймання та забирання вагонів залізницею - 30.09.2015р. о 14:20 год.

Відомість плати за користування №09100062 підписана представником станції та вантажовласника.

Відповідно до накопичувальної картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) №09100180 від 09.10.2015р., ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" на підставі акту №16 ГУ-23а нараховано збір за зберігання вантажів (двократний розмір) в розмірі 14366грн. 40коп. згідно збірника тарифів Р.3 п. 2.1 та 11634грн. 50коп. плати за користування вагонами та плати на підставі ГУ-45 з врахуванням актів ГУ-23, згідно розпорядження від 20.08.2014р. №ЦЗМ-12/1742. Разом нараховано 26000грн. 90коп.

Працівник платника (вантажовласника) відмовився від підпису накопичувальної картки №09100180, про що працівниками станції Білгородка складено акт №17 загальної форми ГУ-23 від 09.10.2015р.

Відповідно до довіреності №303-НЮ від 22.01.2015р. Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" уповноважила першого заступника начальника Козятинської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_6 у разі виникнення ускладнень на станції у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів, збільшувати розмір збору за їх збереження, до двократного відповідно до Статуту залізниць України.

Наказами №491 від 25.09.2015р., №492 від 27.09.2015р. по причині виникнення ускладнень на станції Білгородка у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням вантажу із вагонів №65297665, №67193581, №67859611, №65533036, згідно ст.36 Статуту залізниць України та телеграфної вказівки НЗ-1-27/67 від 16.01.2004р., введено збільшений до двухкратного розміру збір за зберігання вантажу в ваг/конт. Наказ підписаний заступником ДН-2 ОСОБА_6.

Відповідно до розділу 4 "Відомість парків і колій" Технічно-розпорядчого акту станції Білогородка Південно західної залізниці, на станції знаходиться 5 колій: 1 головна, 2 -приймально-відправна на яких заборонено проводити маневри, їх призначення пропуск пасажирських поїзді та вантажних поїздів; 3 - для проведення маневрової та поїзної роботи; 4 - навантажувально-ровантажувальна для відстою вагонів, яка має довжину всього 160 м.; 5 приймально-відправна.

Згідно Журналу огляду колій станції Білогородка 5 колія через суцільну непридатність закрита з 1997 року.

Згідно пояснень представника позивача, висловлених в судовому засіданні 13.06.2016р. по технічним характеристикам та можливостям вагони №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 перебували на 3 колії, оскільки 4 колія за технічними характеристиками є короткою для маневрових робіт.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі №757/34268/15-к накладено арешт на майно ТОВ "ОСОБА_7 (), ТОВ "Верхаус" (), ТОВ "ПФК "Наві Транс" (), а саме: на вугілля кам'яне, яке належить та перевозиться на замовлення цими товариствами залізничним транспортом (вагонами), організація руху якого забезпечується та здійснюється "Укрзалізниця" (, м. Київ, вул. Тверська, 5).

Постановою про проведення слідчих дій на іншій території від 25.09.2015р., підписаною Старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України, доручено працівникам слідчого відділу Ізяславського РВ УМВС України в Хмельницькій області провести у кримінальному провадженні №0000511 від 31.08.2015р. наступні дії: накласти арешт на майно ТОВ "ПФК "Наві Транс" - вугілля, яке знаходиться у вагонах №65297665, №67193581, №67859611, №65533036, що прибули на станцію Білогородка, а також згідно протоколу передачі майна передати на відповідальне зберігання арештоване майно отримувачу, покупцю або власнику цього майна в пункті призначення.

Департаментом комерційної роботи Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" телеграфним дорученням №ЦМ-16/346 від 22.09.2015р. повідомлено станцію Білогородка про те, що ухвалою суду накладено арешт на майно ТОВ "ОСОБА_7 (), ТОВ "Верхаус" (), ТОВ "ПФК "Наві Транс" (). У разі прибуття вагонів з вантажем - вугілля кам'яне, відправниками якого являються зазначені товариства - здійснювати їх затримку з оформленням актів загальної форми ГУ-23 та нарахуванням усіх належних платежів. Видачу вантажу здійснювати тільки у разі присутності представників правоохоронних органів при наявності у них дозвільного підтвердження.

Телеграфним дорученням №ЦМ-16/349 від 23.09.2015р. Департамент комерційної роботи Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" повідомив станцію Білогородка, що після затримки вагонів подальші дії на станціях призначення з вантажем, відправниками якого являються товариства, зазначені у телеграфному дорученні №ЦМ-16/346 від 22.09.2015р. відбувається лише в присутності слідчого районного відділу міліції, який повинен предявити наступні документи (копії): Постанову про проведення слідчих дій на іншій території, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2015р. про арешт майна. По результатах проведеної слідчим роботи складається протокол накладення арешту на майно.

29.09.2015р. заступником начальника СВ Ізяславського РВ міліції ОСОБА_8, відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі №75734268/15-к, складено протокол арешту на майно від 29.09.2015р., згідно якого заборонено відчуження вугілля кам'яного, яке знаходиться у напіввагонах №65297665, №67193581, №67859611 та №65533036, згідно супровідних документів у кожному вагоні 69 тон, разом - 276 тон. Протокол складено в присутності представника ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" ОСОБА_9, що підтверджується його підписом.

Заступником начальника СВ Ізяславського РВ міліції ОСОБА_8 29.09.2015р. складено протокол передачі майна на відповідальне зберігання, згідно якого заступнику директора ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" ОСОБА_9 передано на відповідальне зберігання вугілля кам'яне у кількості 276 тон, яке знаходиться у напіввагонах №65297665, №67193581, №67859611 та №65533036, у кожному вагоні 69 тон, згідно накладної.

Згідно довідки Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" №01/105 від 24.05.2016р. станом на 24.05.2016р. заборгованість ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" за користування вагонами та за зберігання вантажу за період з 25.09.2015р. по 30.09.2015р. становить 31201грн. 08коп.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, оцінюючи їх у сукупності, судом береться до уваги таке:

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями ч. 2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно ст. 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Положеннями 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 125 Статуту залізниць України визначено, що після прибуття вантажу на станцію призначення всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач, а згідно ст.62 Статуту остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Статтею 119 Статуту залізниць України визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно п. 8 Правил зберігання вантажів збір та пп. 2.1. п. 2 Тарифного керівництва № 1 за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з причин одержувача, після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). У всіх випадках неповна доба округляється до повної.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на станції призначення.

Згідно п.6 та п.8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку вагонів форми ГУ-23.

Згідно п. 12 вказаних Правил, загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Судом встановлено, що станцією призначення Білогородка ДТГО "Південно-західна залізниця" були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції призначення, відповідно до Тарифного керівництва № 1 (затвердженогонаказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356) з урахуванням наказів №491 від 25.09.2015 та №492 від 27.09.2015 про введення двохкратного розміру збору за зберігання вантажу, розрахована плата за користування спірними вагонами за Відомістю форми ГУ-46 №09100062 плати за користування вагонами та накопичувальною карткою №09100180 у загальній сумі 11837грн. 30коп. (без ПДВ) та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №09100180 у розмірі 14366грн. 40коп. (без ПДВ).

Судом встановлено, що причиною затримки вагонів на станції призначення було накладення арешту на вантаж, який знаходився у вагонах та необхідність вчинення дій щодо передачі вантажу на відповідальне зберігання в присутності представника правоохоронних органів.

Згідно ч.4 ст.13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, Служба безпеки України, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125 витрати, пов'язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Враховуючи те, що вантаж прибув на адресу відповідача, зважаючи на приписи ст.125 Статуту залізниць, приписи п.2.4.8 договору №1543 про організацію перевезень вантажів від 10.06.2015р., ч.4 ст.13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду приймаючи до уваги те, що вантаж, який перебував у вагонах згідно протоколу про накладення арешту на майно від 29.09.2015р. передано на відповідальне зберігання заступнику директора ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" суд приходить до висновку про правомірність нарахування відповідачу плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу.

Судом також враховується, що згідно ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За змістом наведеної норми права господарська діяльність включає в себе ризики обрання контрагентів, укладення договорів, понесення певних збитків.

При цьому відповідно до п.1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Відповідно до п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за № 567/6855, акти загальної форми складаються (окрім іншого), як у випадку затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства, так і в інших випадках для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

При цьому, акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Положеннями п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Отже, суд дійшов висновку про те, що надані Позивачем акти загальної форми ГУ-23 відповідають формі та змісту Правил користування вагонами і контейнерами та містять підписи відповідних осіб.

Щодо відсутності підпису представника вантажовласника на актах про затримку вагонів судом враховується, що причини затримки вагонів, викладені у цих актах, підтверджуються іншими наявними в матеріалах справи доказами, відповідають дійсності, а сам по собі факт відмови представника вантажовласника підписати складений представником станції акт про затримку вагонів на станції не є підставою для звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України по справах №34-124гс14 від 07.10.2014р., №3-126гс14 від 30.09.2014р., №3-87гс14 від 02.09.2014р.

Крім того, суд зазначає, що акт загальної форми, складений представником станції не є єдиним доказом для нарахування плати за затримку вагонів.

Заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позов, доповненнях до відзиву на позов спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими під час розгляду справи обставинами.

Зокрема, твердження відповідача про не підтвердження належними доказами оповіщення про час прибуття вагонів спростовуються наявними в матеріалах справи витягами із книги повідомлень про час подавання вагонів під вивантаження, наявністю електронною системи АС "Клієнт УЗ", яка дозволяє в оперативному режимі відстежувати дані провізних документів на всіх стадіях їх обробки, копією доручення №1 від 01.01.2015р., виданого на імя ОСОБА_3

При цьому судом враховується, що порядок дій залізниці при надходженні та видачі вантажів визначений Правилами видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за №644. Судом встановлено, що на станції Білогородка ведеться Книга оповіщень про час подання вагонів під завантаження або розвантаження, в якій реєструється повідомлення одержувача про плановий час подавання вагонів під вивантаження, яка передбачена Інструкцією з ведення станційної комерційної звітності (затв. наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-Ц). Інших книг, журналів тощо, де зазначаються факт повідомлення, дата та час подавання вагонів, хто повідомляв та кого не передбачено чинними нормативними актами.

Доводи відповідача про відсутність ускладнень на станції Білогородка затримкою вагонів судом відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами про необхідність маневрових робіт.

Посилання відповідача на ч.4 п.13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, Служба безпеки України, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010р. N51/401/649/471/23/125 як підставу для покладення витрат за затримку вагонів на позивача, суд вважає необґрунтованим, оскільки згідно наявного в матеріалах справи протоколу накладення арешту, про накладення арешту на майно від 29.09.2015р. вантаж, який перебував у затриманих вагонах передано на відповідальне зберігання заступнику директора ПАТ "Теофіпольський цукровий завод". При цьому відповідач не позбавлений права відшкодувати понесені ним витрати за зберігання речових доказів у порядку регресу.

Стосовно доводів відповідача про відсутність вини ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" у затримці вагонів, суд враховує те, що ст.125 Статуту залізниць не повязує відповідальність одержувача вантажу після прибуття на станцію призначення із наявністю його вини.

Враховуюче вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, в зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод" (Хмельницька область, Теофіпольський район, смт. Теофіполь, вул. Жовтнева, б.12, ) на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (м. Київ, вул. Лисенка, 6, ) 13961грн. 40коп. (тринадцять тисяч девятсот шістдесят одна гривня 40коп.) - плати за користування вагонами, 17239грн. 68коп. (сімнадцять тисяч двісті тридцять девять гривень 68коп.) збору за користування вагонами, 1378грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.06.2016р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу простим (м. Київ, вул. Лисенка, 6);

3 - відповідачу простим (Хмельницька обл., Теофіпольський р-н., смт. Теофіполь, вул. Жовтнева, 12).