КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Справа№ 910/846/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2016

у справі № 910/846/16 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Сіті Клінінг"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 138 415,80 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/846/16 до 25.05.2016.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі № 910/846/16 позов задоволено частково; підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 99 657,30 грн. основного боргу, 22 771,01 грн. пені, 1 138,55 грн. 3% річних, 14 826,87 грн. збитків від інфляції, 2 075,91 грн. судового збору; в іншій частині в позові відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що з врахуванням дати підписання між сторонами договору акту наданих послуг, з огляду на положення договору, суд дійшов висновку, що строк оплати 99 657,30 грн. за надані послуги настав для замовника 31.03.2015; виходячи зі змісту договору про відступлення права вимоги від 17.12.2015 та ст.ст. 512-514 ЦК України, до позивача, як до нового кредитора, перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні за договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України), тобто до позивача перейшли всі права Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак", які останній набув до моменту укладення договору уступки права вимоги, в тому числі право вимоги на стягнення пені, збитків від інфляції та 3% річних з моменту настання строку виконання зобов'язань за договором; судом враховано, що відповідачем визнано позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 99 657,30 грн.; оскільки відповідач прийняв замовлені ним послуги, однак не оплатив їх повної вартості, грошові кошти в розмірі 99 657,30 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача; станом на 17.12.2015 до позивача перейшли всі права Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак", які останній набув до моменту укладення договору уступки права вимоги, в тому числі і на суму грошових коштів в розмірі 99 657,30 грн. за актом наданих послуг № 75 від 28.02.2015; при здійсненні перерахунку судом враховано, що до позивача перейшло право вимоги на стягнення пені, збитків від інфляції та 3% річних з моменту настання строку виконання зобов'язань за договором, та враховано, що прострочення боржника наступило з 01.04.2015; судом із врахуванням факту прострочення виконання грошового зобов'язання, здійснено перерахунок пені та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 22 771,01 грн. пені; судом здійснено перерахунок збитків від інфляції, 3% річних та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 138,55 грн. 3% річних та 14 826,87 грн. збитків від інфляції; збитки від інфляції в розмірі 22,07 грн. нараховано безпідставно.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі № 910/846/16 скасувати з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вважає, що судом не встановлено той факт, що станом на 01.04.2015 розрахунковий рахунок виконавця був заблокований, з причин, невідомих замовнику; виконавець не повідомив належним чином та не надсилав жодних повідомлень до замовника щодо зміни реквізитів розрахункового рахунку, хоча це закріплено договірними зобов'язаннями укладеного договору № ПЗ/ДН1-15261/НЮ від 27.02.2015.

Також скаржник зазначає, що замовник намагався перерахувати грошові кошти 18.08.2015, однак, оплата не пройшла, оскільки рахунок ТОВ "Залізний Кулак" повторно був заблокований з невідомих замовнику причин.

Скаржник вказує на те, що позивачем не було надано доказів суду на підтвердження того, що замовник необґрунтовано відмовлявся від виконання своїх зобов'язань, передбачених перед виконавцем згідно із п. 4.2 договору на надання послуг, а також, виходячи з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тотал Сіті Клінінг" не є стороною договору № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ від 27.02.2015 на надання послуг, а належним виконавцем за вищевказаним договором є ТОВ "Залізний Кулак", то позивач не має правових підстав для нарахування суми заборгованості у розмірі 99 657,30 грн. основного боргу, 22 771,01 грн. пені, 1 138,55 грн. 3% річних, 14 826,87 грн. збитків від інфляції, 2 075,91 грн. судового збору для замовника за період з 01.04.2015 - 17.08.2015.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача 99 657,30 грн. основного боргу, 42 467,31 грн. пені, 2 399,57 грн., 3% річних, 18 635,92 грн. інфляційних нарахувань; судового збору.

На підставі ст. 22 ГПК України позивач подав до місцевого господарського суду деталізацію позовних вимог, яка фактично є заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 99 657,30 грн. основного боргу, 22 771,01 грн. пені, 1 138,55 грн. 3% річних, 14 848,94 грн. інфляційних втрат; судовий збір.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" укладено договір № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ, відповідно до п. 1.1 якого, відповідно до цього договору Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця", за договором замовник, доручає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак", за договором виконавець, бере на себе зобов'язання забезпечити охорону об'єктів на зазначених у цьому пункті договору станціях, при цьому замовник зобов'язується своєчасно сплачувати вартість за надані послуги Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" відповідно до умов договору.

Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 739, це товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Згідно із п.п. 3.1, 3.2 договору № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ вартість послуг Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" визначається сторонами в щомісячних рахунках-фактурах та актах наданих послуг, підписаних відповідачем і Товариством з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак"; розмір оплати за надані послуги складає 968 099,70 грн. за місяць.

Факт виконання виконавцем та прийняття відповідачем робіт за договором № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ підтверджується, зокрема, актом надання послуг № 75 від 28.02.2015 на суму 99 657,30 грн.

Докази оплати відповідачем наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" послуг згідно із договором № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ за актом надання послуг № 75 від 28.02.2015 на суму 99 657,30 грн. у матеріалах справи відсутні.

Пунктами 4.1, 4.2 договору № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ сторони погодили умови про те, що оплата послуг здійснюється на підставах фактично виконаних послуг, згідно із п. 3.2 даного договору; суми, обумовлені відповідно до п. 3.2 даного договору, сплачуються на розрахунковий рахунок виконавця по факту надання виконавцем послуг з охорони не пізніше ніж у строк 20-ти банківських днів, після надання виконавцем рахунку-фактури для оплати, що складається на підставі підписаного сторонами акту наданих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України). Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

17.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак", за договором первісний кредитор, передає, а позивач, за договором новий кредитор, приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ від 27.02.2015 про надання послуг з охорони об'єктів на зазначених у цьому пункті станціях, укладеним між первісним кредитором та відповідачем, за договором боржником; за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від відповідача, що є замовником за договором про надання послуг № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ від 27.02.2015 належного виконання всіх зобов'язань за основним договором.

26.12.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" надіслано відповідачу лист від 17.12.2015 (а.с. 39) в якому, на виконання вимог ст.ст. 512-517 ЦК України, повідомлено відповідача, що 17.12.2015 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" передало, а позивач прийняв на себе право вимоги, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" за договором № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ від 27.02.2015 про надання послуг з охорони на суму 968 099,70 грн.

Також, до листа від 17.12.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" додано копію договору про відступлення права вимоги від 17.12.2015 та копію договору про надання послуг з охорони № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ від 27.02.2015.

Із положень норми ст. 514 ЦК України вбачається, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, враховуючи умови договору про відступлення права вимоги, заборгованість відповідача перед позивачем складає суму у розмірі 99 657,30 грн.

Позивачем 31.12.2015 надіслано відповідачу вимогу від 30.12.2015, в якій останньому повідомлено про те, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.12.2015 становить 99 657,30 грн. та позивач просив виконати зобов'язання по договору в установлений законами термін, з дня отримання вимоги, в частині оплати заборгованості на загальну суму 99 657,30 грн., на користь позивача.

Відповіді на вимогу позивача та доказів оплати наданих послуг відповідачем не надано.

Згідно із ч. 2 ст. 193, ч. 1. ст. 216 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.6 договору № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ сторони погодили умову про те, що у разі прострочення розрахунків за надані виконавцем послуги, відповідач сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, здійснивши перерахунок сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що суми пені у розмірі 22 771,01 грн., 3% річних у розмірі 1 138,55 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 14 826,87 грн., є правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 518 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Відповідачем не було висунуто позивачу, як новому кредитору, заперечень, пов'язаних із спробою відповідача перерахувати оплату за надані послуги з охорони згідно із рахунком № 75 від 28.02.2015, договором № ПЗ/ДН-1-153/НЮ від 27.01.2015, у сумі 30 000,00 грн., про що до матеріалів справи надано витяг із особового рахунку за 18.08.2015 (а.с. 82).

Згідно із ч. 1 ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, зокрема, в разі ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку.

Також відповідачем не здійснено оплат за надані послуги після одержання повідомлення позивача про заміну кредитора.

Таким чином, відповідачем не доведено матеріалами справи виконання своїх договірних зобов'язань.

У випадку заміни кредитора у зобов'язанні до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов'язанні, якщо інше не встановлено договором або законом; до нового кредитора в тому числі переходить в повному обсязі і право на неустойку як субсидіарне право (п. 29 листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України").

Таким чином, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Залізний Кулак" було передано позивачу згідно із договором про відступлення права вимоги від 17.12.2015 право дійсної вимоги, тобто такої, яка підтверджена матеріалами справи, а саме договором № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ, то позовні вимоги щодо стягнення 99 657,30 грн. основного боргу, пені у розмірі 22 771,01 грн., 3% річних у розмірі 1 138,55 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 14 826,87 грн. є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, а твердження відповідача про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тотал Сіті Клінінг" не є стороною договору № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ від 27.02.2015 на надання послуг, а належним виконавцем за вищевказаним договором є ТОВ "Залізний Кулак", у зв'язку із чим вимоги позивача про стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань не підлягають задоволенню, є безпідставними.

У п. 1.2 договору про відступлення права вимоги від 17.12.2015 зазначено, що за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від відповідача, що є замовником за договором про надання послуг № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ від 27.02.2015, належного виконання всіх зобов'язань за основним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, відповідач є боржником щодо виконання зобов'язань за договором № ПЗ/ДН-1-15261/НЮ внаслідок укладання договору про відступлення права вимоги від 17.12.2015, перед позивачем, а оскільки у позивача є право на застосування штрафних санкцій, то, відповідно, у відповідача виникає обов'язок їх сплатити.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржником на підтвердження доводів щодо порушень норм матеріального та процесуального права не наведено конкретних обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Апеляційний господарський суд не вбачає порушень та неправильного застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі № 910/846/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Справу № 910/846/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 06.06.2016.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха