ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 р. Справа № 909/104/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Максимів Т. В., судді Шкіндер П. А. , судді Цюх Г. З. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськгаз" в особі Івано-Франківського управління по експлуатації газового господарства, вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ,76010

до відповідача: комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення 118736,00 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - юрисконсульт першої категорії відділу правового забезпечення, (довіреність №1.8-19/62 від 11.01.16),

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність №б/н від 11.04.16).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківськгаз" в особі Івано-Франківського управління по експлуатації газового господарства звернулось в суд із позовом до комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна про стягнення 118736,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань згідно укладених договорів №2014/ТП-Б-ІФ-5739 від 31.03.14 та №2014/ТП-Б-ІФ-5739 від 18.06.14 на постачання природного газу за регульованим тарифом щодо оплати поставленого природного газу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях вх.№7193/16 від 24.05.16 та подав клопотання вх.№ 7862/16 від 06.06.16 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні на позов вх.№5454/16 від 18.04.16 та подав клопотання вх.№7863/16 від 06.06.16 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що ПАТ "Івано-Франківськгаз" з моменту укладення договору №2014/ТП-Б-ІФ-5739 від 31.03.14 вказувало при оформленні комунальному підприємству актів приймання-передачі природного газу недостовірні покази лічильника ТЕМП G100 1/100 №110740. Підприємство прийняло адміністративну будівлю по вул. Грушевського, 21 на баланс із показом лічильника - 459700, в той час як початковим показником в акті приймання -передачі природного газу за березень позивачем вказано - 439966, тобто різниця між показниками становить 19734 м3, які були спожиті ще попереднім споживачем, до моменту передачі адміністративної будівлі комунальному підприємству, в підтвердження чого подав акт зняття показів лічильників від 05.03.14, складений комісією обласної ради. Також вказав, що з моменту укладання між сторонами договору, працівниками ПАТ "Івано-Франківськгаз" неодноразово складалися акти перевірки технічного стану вузла обліку, в яких відображалися як показники лічильника так і показники коректора та звернув увагу на те, що в актах приймання - передачі природного газу від березня, квітня, жовтня 2014 року позивач вказував не покази лічильника, а дані коректора, які суттєво відрізняються від дійсних показів лічильника.

Станом на 06.06.16 клопотань від сторін, зокрема, про застосування строку позовної давності не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

03.02.14 рішенням Івано-Франківської обласної ради №1188-27/2014 "Про комунальне підприємство Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна" передано з балансу управління облдержадміністрації з питань ресурсного забезпечення на баланс та в оперативне управління комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області адміністративну будівлю на вул. Грушевського, 21 у м. Івано-Франківську, де встановлено газовий лічильник ТЕМП-GIOO DN 100 1/160, заводський номер 110740, з якого передаються імпульси на коректор об'єму газу ОЕ-УРТ 0,2/50 заводський номер 19245,

встановлений після лічильника природного газу.

Між публічним акціонерним товариством "Івано-Франківськгаз" в особі Івано-Франківського управління по експлуатації газового господарства та комунальним підприємством Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна укладено договори № 2014/ТП-Б-ІФ-5739 від 31.03.14 на постачання природного газу за регульованим тарифом та № 2014/ТП-Б-ІФ-5739 від 18.06.14 на постачання природного газу за регульованим тарифом (надалі - договори).

Відповідно до п.1.1. даних договорів, постачальник протягом 2014 року здійснює споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Розділом 2 договорів встановлено, що послуги з постачання газу документально оформлюються підписаними сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору. Постачальник до 05 числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженими представниками та скріплені печаткою постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу, зобов"язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акта приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від підписання протягом двох робочих днів з дати одержання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних постачальника (п.2.8.договорів).

Пунктом 4.6.1. договорів передбачено, що для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100% від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період за 5 (п'ять) календарних днів до початку місяця поставки газу.

Відповідно до п. 4.6.3. договорів передбачено, що у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 5.3.4. договорів передбачений обов'язок споживача забезпечення збереження і цілісності вузлів обліку та пломб на них і на газовому обладнанні, у тому числі відключеному від систем газопостачання, що знаходяться на території об'єктів споживача, відповідність ЗВТ, встановлених на комерційному вузлі обліку газу тим, які зазначені в проектній документації на вузол обліку, вчасне проведення державної повірки ЗВТ встановлених на комерційних вузлах обліку газу, недопущення прострочення терміну повірки ЗВТ, встановлених на вузлі обліку газу.

Підпунктом 3.2. пункту 3 Технічних угод, укладених між сторонами про технічні та організаційні особливості врегулювання відносин між сторонами, які є Додатками 3 до укладених договорів (далі - Технічні угоди) передбачено, що споживач несе відповідальність за роботу комерційного вузла обліку газу (сукупність засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) та допоміжних засобів, що призначені для вимірювання, реєстрації результатів та розрахунків об'єму газу, зведеного до стандартних умов), цілісність пломб, достовірність програмування електронних обчислювачів (коректорів) результатів вимірювань, а також за своєчасну повірку ЗВТ, проведення технічних оглядів та ревізій всіх ЗВТ згідно вимог нормативних документів та експлуатаційної документації на дані ЗВТ.

Підпунктом 3.4. пункту 3 Технічних угод передбачено, що реєстрація витрат газу споживача, облікованих комерційним вузлом обліку газу, проводиться в журналах встановленого взірця, які повинні бути прошнуровані, з пронумерованими сторінками та скріплені печаткою постачальника. Відповідно до п. 2.3. Технічних угод, споживач зобов'язаний з'явитися до постачальника з журналом обліку споживання газу, встановленого взірця та документами (роздруківки з електронних обчислювачів (коректорів), підписаними та скріпленими печаткою споживача, що підтверджують спожиті обсяги газу, бази даних на магнітних носіях з обчислювачів (коректорів), для підписання актів приймання-передачі газу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3.5 Технічних угод вказано, що на комерційних вузлах обліку газу з максимальною об'ємною витратою газу більше 65 куб.м./год з будь-яким надлишковим тиском та в діапазоні об'ємної витрати від 16 куб.м./год до 65 куб.м./год з надлишковим тиском більше 0,005 МПа вимірювання об'єму газу повинні проводитись тільки з використанням обчислювачів або коректорів об'єму газу.

Підпунктом 10 пункту 3.5. Технічних угод зазначено, що відповідальність за своєчасне (але не рідше ніж один раз за декаду) занесення параметрів газу в режим оперативного програмування обчислювача (коректора) несе споживач (значення параметрів газу споживач самостійно отримує у постачальника). При невиконанні цієї вимоги постачальник має право провести перерахунок спожитого газу згідно з "Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання".

Пунктом 3.11. Технічних угод передбачено, що при вводі в експлуатацію комерційного вузла обліку газу, покази лічильника газу відображені в електронному обчислювачі (коректорі) повинні співпадати з показами даного лічильника газу.

При виявлені розбіжностей (по причині короткочасної відсутності живлення електронного обчислювача (коректора)) між показами лічильника газу та обчислювача (коректора) щодо об'єму газу в робочих умовах, за умови відсутності зауважень до роботи лічильника, представник постачальника має право проводити донарахування недооблікованого газу виходячи з різниці показів лічильника та обчислювача (коректора) з врахування максимального значення коефіцієнта корекції, який був зафіксований на протязі

попередніх 12 місяців або часу останньої перевірки представниками постачальника.

Із позовної заяви та пояснень представника у судових засіданнях вбачається, що Івано-Франківське УЕГГ по модему, встановленому на вузлі обліку природного газу, автоматично зчитує інформацію про спожиті обсяги природного газу і заносить їх в базу даних, після чого по показниках коректора, газовим господарством здійснюються розрахунки вартості спожитих об'ємів природного газу.

На виконання умов договорів позивачем за період з березня 2014 по квітень 2015 року поставлено газу в обсягах, вказаних в актах приймання передачі природного газу та Місячних звітах про газоспоживання (показники яких є аналогічними), оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи. Акти приймання-передачі за березень, квітень, листопад та грудень 2014 року та акти приймання-передачі за 2015 рік споживачем підписані без зауважень та частково оплачено. Акт приймання-передачі за жовтень 2014 року, який 13.11.14 направлено листом № 021-24/1177, споживачем не підписано та листом від 14.11.14 №202 не визнано, у зв"язку із відображенням, на думку споживача, недостовірних показів приладів обліку. Однак, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем вартість спожитого природного газу згідно акта за жовтень 2014 року частково оплачено, що підтверджується платіжними дорученнями №100 від 24 листопада 2014 року та №123 від 29 грудня 2014 року (а.с.158-159).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що у період з 14 травня по 01 листопада 2014 року представниками ПАТ "Івано-Франківськгаз" за участі КП Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна проведено неодноразові перевірки технічного стану вузла обліку споживача, за результатами яких встановлено розбіжності у показах коректора та лічильника, однак коректор об"єму газу та лічильник споживача визнано технічно справними та придатними до експлуатації. У зв"язку із виявленням розбіжності в показниках лічильника та коректора постачальником на підставі п.3.11 Технічних угод проведено перерахунок на кінцевий зафіксований актом показник де різниця в об"ємі споживання між приладами склала 23843 куб.м на загальну суму 154361,88 грн., про що складено акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2014 року.

27.11.14 при проведенні експертизи промислового лічильника газу встановлено, що лічильник споживача не придатний до експлуатації.

Протоколом затвердження технічних перерахунків обсягів спожитого природного газу від 04.12.14 ПАТ "Івано-Франківськгаз" затверджено здійснити технічний перерахунок обсягів спожитого газу КП "Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна" у зв'язку із непридатністю лічильника газу ТЕМП-G1OO DN 100 1/160 заводський номер 110740 до застосування, обсяг донарахованого газу за період з 01.11.14 до 07.11.14 та з 17.11.14 27.11.14 становить 18 155 тис.куб. м. Таким чином, за період з 01.11.2014р., тобто з моменту виявлення розбіжностей в показниках приладів та до моменту припинення газопостачання 07.11.2014 р., та за період з 17.11.2014 р. до 27.11.2014 р., до моменту визнання лічильника непридатним до подальшої експлуатації проведено перерахунок спожитого природного газу в об'ємі 19 866 куб. м. на суму 134 109,82 грн., про що складено акти приймання-передачі природного газу за листопад 2014 року, які підписані та скріплені печатками сторін.

Відповідачем частково, з порушенням умов договорів, проведено оплату спожитого газу.

На день винесення рішення судом заборгованість КП Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна перед постачальником за спожитий природний газ, враховуючи часткову проплату, складає 109409,11 грн.

За змістом ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Наведена правова норма кореспондується зі статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічні положення закріплено у ст.174 Господарського кодексу України: господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Приписами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобовязань не надав, доводи позивача не спростував.

Заперечення відповідача щодо невірного зазначення позивачем показників об"єму спожитого газу в актах приймання передачі, про що на його думку свідчить ОСОБА_2 зняття показників лічильників від 05.03.14 як доказ початкового невірного показу лічильника споживача, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки зазначений вище ОСОБА_2, складений в односторонньому порядку та не направлений на адресу позивача.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно у відповідності до умов договорів та Технічних угод зроблено перерахунок об"єму спожитого газу, а тому позов про стягнення 109409,11 грн. заборгованості є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним прав здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

В силу ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.1. договорів, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

Пунктом 6.2.2. договорів сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 цього договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачеться пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі вказаних правових норм та пункту договорів, позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 06.10.15 по 05.12.15 в сумі 8045,30 грн.

Керуючись частиною 1 статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійснених позивачем нарахувань, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом перевірено правильність нарахування пені, яка згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство" перевищує суму пені заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення пені в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

На підставі вказаної норми закону, позивачем за період жовтень - листопад 2015 року нараховані відповідачу інфляційні втрати в сумі 733,04 грн. та 3% річних в сумі 548,55 грн.

Відповідно до ст. 55 ГПК України, судом перевірено правильність нарахування інфляційних втрат, яка згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство" перевищує суму інфляційних втрат заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення інфляційних збитків в межах заявлених позовних вимог.

Також, судом перевірено правильність нарахування трьох відсотків річних та задоволено їх за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним.

За таких обставин, позов підлягає до задоволення в сумі 118736,00 грн., з яких 109409,11 грн. - основного боргу, 548,55 грн. - 3% річних, 733,04 грн. - інфляційних нарахувань та 8045,30 грн. - пені.

Відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до 124 Конституції України, ст. 509, 526, 530, 546, 549, 610, 612, 614, 625, 629, 714 ЦК України, ст. 173, 174, 216, 230 ГК України, керуючись ст. 4-7, 22, 43, 49, 55, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськгаз" в особі Івано-Франківського управління по експлуатації газового господарства до комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна про стягнення 118736,00 грн. задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76018 (код 39088370) на користь публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськгаз" в особі Івано-Франківського управління по експлуатації газового господарства, вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, 76010 (код 03361046) - 109409,11 (сто дев'ять тисяч чотириста дев'ять гривень одинадцять копійок) - боргу за спожитий газ, 8045,30 (вісім тисяч сорок п'ять гривень тридцять копійок) - пені, 548,55 (п'ятсот сорок вісім гривень п'ятдесят п'ять копійок) - 3% річних, 733,04 (сімсот тридцять три гривні чотири копійки) - інфляційних втрат та 1781,04 (одну тисячу сімсот вісімдесят одну гривню чотири копійки) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.06.16

Головуючий суддя Максимів Т.В.

Суддя Шкіндер П. А.

Суддя Цюх Г. З.