ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2016 р. Справа № 914/487/15
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Давид Л.Л.
суддів Гриців В.М.
Кордюк Г.Т.
при секретарі судового засіданні Оштук Н.В.
розглянувши матеріали апеляційних скарг:
· Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління 62», б/н від 04.03.2016 р. (вх. № апеляційного господарського суду 01-05/1286/16 від 17.03.2016 р.)
· Головного управління Національної гвардії України, б/н від 11.03.2016р. (вх. № апеляційного господарського суду 01-05/1288/16 від 17.03.2016р.)
на рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016 р.
у справі № 914/487/15 (головуючий суддя Запотічняк О.Д., судді Синчук М.М., Крупник Р.В.)
за первісним позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України, м. Київ
до відповідача Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління 62», м. Новий Розділ, Львівської області
про зобов`язання виконати умови договору
та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління 62», м. Новий Розділ, Львівської області
до відповідача Головного управління Національної гвардії України, м. Київ
про визнання недійсним контракту №84 від 19.01.2004 р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака
за участю представників сторін:
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Бондаренко О.В. представник (довіреність №3/34-481 від 12.01.2016 р.);
від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Парамонов С.О. - представник (довіреність № 104 від 08.05.2015 р.), Турчин Я.М.- представник (довіреність №68 від 30.03.2016 р.);
прокуратура - Бучко Р.В. (посвідчення №033675 від 29.05.2015 р.);
ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Львівської області від 28.04.2015р. у справі №914/487/15 позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України до приватного акціонерного товариства «Будівельне управління - 62» про зобов`язання виконати умови договору задоволено частково: зобов`язано приватне акціонерне товариство «Будівельне управління 62» передати Головному управлінню Національної гвардії України 426,75 кв. м. квартир (житлової площі) у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул.. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 . Вирішено питання судових витрат. В задоволені решти позовних вимог відмовлено (Т-1, а.с.162-172).
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2015р. вищевказане рішення місцевого господарського суду в частині часткового задоволення позовних вимог скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено ((Т-1, а.с.227-242).
Постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2015 року рішення господарського суду Львівської області від 28.04.2015р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2015р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області (Т-2, а.с.26-29).
Скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій Вищий господарський суд України дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не з`ясовано правовий статус земельної ділянки території спортивного майданчика Військової частини НОМЕР_1 на час укладення контракту №84 від 19.01.2004 р., порядок зміни цільового призначення такої земельної ділянки, встановлений чинним законодавством (у тому числі Земельним кодексом України), а також чи приймалось у передбаченому цим порядком відповідне рішення щодо зміни цільового призначення даної земельної ділянки.
Суд касаційної інстанції вважав, що зазначені обставини мають суттєве значення під час вирішення даної справи.
Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.09.2015 р. справу №914/487/15 призначено до розгляду в судове засідання на 13.10.2015 р. в складі судді Запотічняк О. (Т-2, а.с.32-33).
12.10.2015 р. при новому розгляді справи ПАТ «Будівельне управління 62» подано зустрічну позовну заяву №12/10-15 до Головного управління Національної гвардії України про визнання Контракту №84 від 19.01.2004 р. недійсним (Т-2, та.с.41-45).
Дану зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду ухвалою від 13.10.21015 р. та об`єднано зі справою №914/487/15 (Т-2, а.с.38-39).
За результатами нового розгляду справи, рішенням господарського суду Львівської області від 17.02.2016р. у справі № 914/487/15 відмовлено у задоволенні позову заступника Генерального прокурора України поданого в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління - 62» про зобов`язання відповідача передати Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 .
Цим же судовим рішенням відмовлено в задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління - 62» до Головного управління Національної гвардії України про визнання недійсним Контракту №84 від 19.01.2004 р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в. м. Львові (Т-3, а.с.252-264).
Не погодившись з прийнятим рішенням господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року, Приватне акціонерне товариство «Будівельне управління - 62» подало апеляційну скаргу за вих. б/н від 04.03.2016 р. (вх. № апеляційного господарського суду 01-05/1286/16 від 17.03.2016 р.), в якій вказує, що останнє прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним дослідженням матеріалів та фактичних обставин справи.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні спору в частині зустрічного позову, не надано юридичну оцінку оспорюваному Контракту від 19 січня 2014 року №84 на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові в частині з`ясування вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Стверджує, що відсутність у Відповідача за зустрічним позовом на момент укладення вищевказаного Контракту як замовника будівництва багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул. Рубчака в м. Львові на території в/ч 4114 на 181 квартиру прав на землекористування земельною ділянкою, на якій було заплановано будівництво Об`єкта, свідчить про унеможливлення реалізації останнього (Контракту) в частині будівництва та є підтвердженням того, що цей Контракт не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовленних ним, що в силу п.5 ст. 203 Цивільного кодексу України свідчить про його недійсність.
Крім того, свої апеляційні вимоги Позивач за зустрічним позовом також обґрунтовує тим, що місцевим господарським судом при розгляді зустрічного позову не надано правової оцінки оспорюваному Контракту №84 від 19.01.2004р. в частині встановлення обставин, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту. При цьому, Апелянт зазначає, що сторонами Контракту від 19.01.2004 р. №84 не погоджено істотну умову, передбачену ч. 2 ст. 877 Цивільного кодексу України щодо погодження проектно-кошторисної документації на будівництво об`єкту, не визначено склад та зміст проектно-кошторисної документації, а також строк її передання, відтак вказаний Контракт (на думку апелянта) не відповідає ч. 2 ст. 877 Цивільного кодексу України, тому є неукладеним.
Також, Позивач за зустрічним позовом у своїй апеляційній скарзі звертає увагу, що поза увагою місцевого господарського суду залишилась також та обставина, що оспорюваний Контракт не відповідає приписам, передбаченим п. 5 ст. 318 Господарського кодексу України, оскільки не містить: місця укладення, предмету Контракту в частині обсягів і видів робіт, передбачених проектом, прав і обов`язки сторін, вартості і порядку фінансування будівництва об`єкта (робіт), порядку проектного та іншого забезпечення будівництва, страхових ризиків, фінансових гарантії, відповідальності сторін (відшкодування збитків), підстав та умови зміни і розірвання договору.
В частині вирішення місцевим господарським судом спору за первісним позовом, то Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи судове рішення в цій частині позовних вимог, не з`ясував правову кваліфікацію договірних відносин сторін, виходячи з умов Контракту №84 від 19.01.2004 р., та не надав оцінку правомірності заявленої вимоги про виконання в натурі зобов`язання в межах неіснуючих між позивачем та відповідачем за первісним позовом зобов`язальних правовідносин в цій частині та у відсутність порушення права позивача за первісним позовом.
Апелянт у своїй апеляційній скарзі наголошує, що умови Контракту №84 від 19.01.2004р (п. 1.2 Контракту) не передбачають зобов`язань Підрядника щодо передачі 25% квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) введених (-ої) в експлуатацію, а передбачають зарахування Підрядником на користь Замовника 25% квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) введених (-ої) в експлуатацію в якості відшкодування витрат Замовника на забудову території в/ч 4114 (п.4.3 та 4.3.1 Контракту). Також, Позивач за зустрічним позовом у апеляційній скарзі звертає увагу, що з огляду на умови Контракту, зарахувати чи тим більше передати можна лише річ, яка відповідає поняттю індивідуально визначеного майна, а передача позивачу за первісним позовом квартир (житлової площі), які (квартири (житлова площа) не ідентифіковані як індивідуально визначене майно в розумінні ст. ст. 184; 190 Цивільного кодексу України, виключає можливість передачі як такої.
З наведених вище мотивів, апелянт просить рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016р. у справі №914/487/15 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову приватного акціонерного товариства «Будівельне управління - 62» до Головного управління Національної гвардії України про визнання недійсним Контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким вказаний зустрічний позов задоволити.
У відзиві на апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Будівельне управління 62» Головне управління Національної гвардії України та прокурор відділу військової прокуратури Західного регіону України доводи Апелянта заперечують з тих підстав, що земельна ділянка, на якій здійснювалось будівництво багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул. Рубчака в м. Львові на території в/ч 4114 на 181 квартиру за Контрактом №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові на момент його укладення та по даний час на відповідних правових підставах належить Військовій частині НОМЕР_1 ; фактичне виконання вищевказаного Контракту підтверджує наявність у відповідача за зустрічним позовом прав на забудову цієї земельної ділянки; 14.08.2015 року ПрАТ «БУ-62», в особі голови правління Оголєва Ю.Г., та позивач за первісним позовом на виконання умов Контракту підписали акт розподілу квартир в будинку на вул. Рубчака, 7 у м. Львові, а також акт прийому-передачі квартир у 8-9 блок-секціях згаданого житлового будинку за яким ПрАТ «БУ-62» було безоплатно передано 9 квартир позивачу; 29.09.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції затверджено декларацію про готовність до експлуатації багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул.. Рубчака в м. Львові (секції 8,9) 3-я черга.
Головне управління Національної гвардії України та прокурор відділу військової прокуратури Західного регіону України просять апеляційну скаргу представника ПрАТ «БУ-62» на рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016р. у справі №914/487/15 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним Контракту від 19 01.2004 р. № 84 залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін.
Представником Головного управління Національної гвардії України було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016 р. у справі №914/487/15, в якій Апелянт просить скасувати вищевказане рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким зобов`язати Приватне акціонерне товариство «БУ-62» передати Головному управлінню Національної гвардії України 558, 14 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул.. Б Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 , оскільки останнє (судове рішення) прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги Позивачем за первісним позовом обґрунтовуються тим, що згідно з умовами Контракту від 19.01.2004р. № 84 у Відповідача за первісним позовом виникли зобов`язання передати апелянту певну кількість житла, а саме, 25 % введених в експлуатацію квартир (житлової площі), а неналежне виконання відповідачем за первісним позовом умов вищевказаного Контракту стало підставою для звернення з позовом про зобов`язання виконати умови цього Контракту. Пунктом 4.14 Контракту (в редакції додаткової угоди від 03.09.2011р. №3/20/1-84/11/Д2) визначено, що виконання Відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань щодо передачі апелянту житлової площі може бути здійснено за іншими адресами.
Апелянт зазначає, що місцевий господарський суд відмовив у задоволенні первісного позову у зв`язку з тим, що за відповідачем за первісним позовом не рахуються на праві власності квартири в об`єкті, які б він міг передати апелянту на виконання умов вищевказаного Контракту або судового рішення у цій справі. При цьому, на думку Апелянта, судом першої інстанції в порушення приписів ст. ст. 82, 84 Господарського процесуального кодексу України не встановлено наявність або відсутність невиконаних зобов`язань з боку Відповідача за первісним позовом перед Апелянтом, а також обсяг таких зобов`язань з урахуванням часткового виконання ПрАТ «БУ-62» зобов`язань під час розгляду справи в суді.
Відтак, на думку, Апелянта, оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду позбавляє його права на отримання належного обсягу житлової площі, яка не може бути передана Відповідачем за первісним позовом в об`єкті за іншими адресами, як це визначено п.4.14 Контракту (в редакції додаткової угоди від 03.09.2011р. №3/20/1-84/11/Д2) та фактично встановлює відсутність заборгованості Відповідача за первісним позовом перед ГУ НГ України.
У відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України приватне акціонерне товариство «Будівельне управління 62» доводи Апелянта заперечує, вважаючи їх необгрунтованими та не підтвердженими належними і допустимим доказами.
Наголошує, що умови Контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна Наукова-Рубчака в м. Львові не містять посилань про те, що у Відповідача за первісним позовом виникли зобов`язання передати Апелянту (позивач за первісним позовом) певну кількість житла; матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, в підтвердження витрат Позивача за первісним позовом (замовника на забудову території в/ч НОМЕР_1 ), що в свою чергу вказує на ненастання правових наслідків у Підрядника щодо зарахування останнім за Замовником 25% квартир (житлової площі), а відтак не набуття останнім майнових прав на спірну площу та відсутність невиконаних зобов`язань з боку Відповідача за первісним позовом перед Апелянтом.
Також, у відзиві на апеляційну скаргу ГУ НГ України, ПрАТ «БУ-62» звертає увагу, що умови Контракту №84 від 19.01.2004р (п. 1.2 Контракту) не передбачають зобов`язань Підрядника щодо передачі 25% квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) введених (-ої) в експлуатацію, а передбачають зарахування Підрядником на користь Замовника 25% квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) введених (-ої) в експлуатацію в якості відшкодування витрат Замовника на забудову території в/ч 4114 (п.4.3 та 4.3.1 Контракту). Також, Позивач за зустрічним позовом у апеляційній скарзі звертає увагу, на те що з огляду на умови Контракту, зарахувати чи тим більше передати можна лише річ, яка відповідає поняттю індивідуально визначеного майна; передача Позивачу за первісним позовом квартир (житлової площі), які (квартири (житлова площа), не ідентифіковані як індивідуально визначене майно в розумінні ст. ст. 184; 190 Цивільного кодексу України виключає можливість передачі як такої.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги ПрАТ «БУ-62» констатує, що не заслуговує на увагу, твердження Апелянта, що оскаржуване ним рішення місцевого господарського суду позбавляє його права на отримання належного обсягу житлової площі, яка не може бути передана Відповідачем за зустрічним позовом в об`єкті, за іншими адресами, як це визначено пунктом 4.14. Контракту (в редакції додаткової угоди від 03.09.2011р. №3/29/1-84/11/Д2) не грунтується на нормах права та фактичних обставинах справи. А можливість застосування даного пункту додаткової угоди виникає за наявності відповідних обставин. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що Апелянтом не надано та матеріали справи не містять інформації про те, що у Відповідача за первісним позовом наявна загальна площа за іншими адресами, яка могла б бути предметом зарахування за позивачем за первісним позовом відповідно до п. п. 4.3.1 та 4.14 Контракту.
Приватне акціонерне товариство «Будівельне управління - 62» просить апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України в частині скасування рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016р. у справі №914/487/15 про відмову у задоволенні первісного позову заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України до приватного акціонерного товариства «Будівельне управління-62» про зобов`язання Відповідача передати Головному управлінню Національної гвардії України 855, 35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул.. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін.
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Будівельне управління - 62» б/н від 04.03.2016 р. (вх. № апеляційного господарського суду 01-05/1286/16 від 17.03.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016 р. у справі № 914/487/16 та призначено до розгляду в судове засідання на 31.03.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (Т-4, а.с.18-19).
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 р. задоволено клопотання Головного управління Національної гвардії України (вх. № апеляційного суду 01-05/1322/16 від 17.03.2016 р.) про поновлення строку на подання апеляційної скарги б/н від 11.03.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/1288/16 від 17.03.2016 р.) у справі №914/487/15. Поновлено строк Головному управлінню Національної гвардії України на подання апеляційної скарги б/н від 11.03.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/1288/16 від 17.03.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016 р. у справі №914/487/15 (Т-4, а.с.3-4)
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України б/н від 11.03.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/1288/16 від 17.03.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016 р. у справі №914/487/15 та праву №914/487/15 призначено до розгляду у судовому засіданні на 31.03.2016 р. о 14 год. 30 хв. Зобов`язано Скаржника подати докази сплати судового збору до 31.03.2016 р. (Т-4, а.с.5-6).
В судовому засіданні 31.03.2016 р. за участі представників сторін та Прокурора оголошено перерву до 05.05.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (Т-4, а.с.57,58-59).
У зв`язку з відпусткою судді Гриців В.М. та з урахуванням положень пп.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №25 від 02.04.2015 р. розгляд справи №914/487/15 не відбувся, про що складено повідомлення 05.05.2016 р. (Т-4, а.с.62). В зв`язку з чим, розгляд справи перенесено на 17.05.2016 р. про що сторони розписались у повідомленні.
Ухвалою суду від 16.05.2016 р. розгляд справи №914/487/15 призначено на 17.05.2016 р. на 14 год. 30 хв. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.(Т-4, а.с.63).
Заслухавши 17.05.2016 р. представників сторін та прокурора, судова колегія (головуючий суддя Давид Л.Л., судді Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.) з метою повного та всестороннього дослідження обставин справи оголосила перерву до 31.05.2016 р. (Т-4, а.с.65,66).
17.05.2016 р. представниками сторін та Прокурором заявлено клопотання в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України про продовження строку розгляду справи №914/487/15 (Т-4, а.с.64).
Ухвалою суду від 17.05.2016 р. (в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.) об`єднано апеляційній скарги Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління 62», б/н від 04.03.2016 р. (вх. № апеляційного господарського суду 01-05/1286/16 від 17.03.2016 р.) та Головного управління Національної гвардії України, б/н від 11.-3.2016р. (вх.. № апеляційного господарського суду 01-05/1288/16 від 17.03.2016р.) на рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016 р. у справі № 914/487/1 в одне апеляційне провадження. Продовжено строк розгляду справи №914/487/15 на 15 днів (Т-4, а.с.67-68).
В судовому засіданні 31.05.2016 р. оголошено перерву до 02.06.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (Т-4, а.с.72,73).
31.05.2016 р. Прокурором через канцелярію суду долучено до матеріалів справи державний акт на право постійного користування землею І-ЛВ №000652 №20509006(Т-4, а.с.74-79).
01.06.2016 р. в канцелярію суду від Прокурора поступили пояснення від 01.06.2016 р. №10/2/3-380 вих.-16 у даній справі, в яких останній зазначає, що державний акт оформлено на Львівську КЕЧ жодним чином не спростовує наявність у Замовника по договору прав на цю земельну ділянку , оскільки і Львівська КЕЧ району і військова частина НОМЕР_1 на момент укладення договору були структурними підрозділами одного державного органу Внутрішніх військ МВС України. При цьому посилається на Положення «Про головне управління ВВ МВС України», затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України №1022 твід 18.10.2006 р., яким покладено на Головне управління ВВ МВС України повноваження Замовника будівництва житла для військовослужбовців ВВ МВС України, а це означає, що головному управлінню, як органу державної влади надано частину повноважень власника земель, що знаходяться у володінні усіх підпорядкованих структурних підрозділів ВВ МВС України щодо розпорядження ними для забудови.
Що стосується обґрунтування житлової площі, яка підлягає додатковій передачі на користь Позивача за первісним позовом, вказує, що згідно з деклараціями про готовність об`єктів до експлуатації, зареєстрованих інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 07.06.2011 р., 30.12.2013 р. та 25.09.2015 р. в експлуатацію введено 180 квартир за адресою будівельного майданчика: вул. Рубчака у м. Львові сумарною житловою площею 6715,8 кв. м. Таким чином, вважає, що згідно з положеннями п.4.3. Договору від 19.01.2004 р. частка житлової площі, яка підлягає до передачі Замовнику у рахунок вкладеного у будівництво внеску у вигляді земельної ділянки складає 1678,95кв.м. (6715,8/100 х 25=1678,95 кв. м.). Фактично ж отримано Замовником та не оспорюється сторонами житлова площа у розмірі 1038,4 кв.м. за адресою будівництва та 82,4 кв. м. за іншими адресами. Отже частка Замовника у будівництві житла відповідно до Контракту від 19.014.2004 р. №84 становить :1678,95-1038,4-82,4 =558,15 кв. м. Зазначену житлову площу вважає обґрунтованою , яка ще не передана та підлягає передачі Підрядником Замовнику. Ця ж площа , за маленькою неточністю (558,14 кв. м.) відображена у акті звірки безоплатної передачі житла за контрактом від 19.01.2004 р. №84, складеному Замовником та направленому Підряднику, однак не підписано останнім.
Щодо порядку фінансування будівництва, то прокурор вказує, що Замовник фактично вклав у будівництво земельну ділянку, яка і є витратами Замовника на будівництво у розумінні п.4.3. Контракту.
02.06.2016 р. в канцелярію суду від представника ПАТ «Будівельне управління 62» поступили клопотання, б/н від 02.06.2016 р. про залучення третіх осіб до участі у справі, а саме: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Головного управління національної гвардії України. Вважає, що таку слід залучити для визначення правового статусу вказаної земельної ділянки на момент укладення контракту №84 від 19.01.2004 р., з огляду на те, що земельна ділянка перебувала у користуванні військової частини НОМЕР_1 за категорією земель відносилась до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Зазначена обставина, на думку представника ПАТ «БУ-62», свідчить про безпосереднє відношення Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до будівництва та результату будівництва багатоповерхових багатосекційних житлових будинків на 181 квартиру з об`єктами громадського призначення по вул. Рубчака, оскільки таке будівництво проводилось на названій земельній ділянці, на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою 0,81 з категорією земель - землі житлової та громадської забудови.
Також, представником ПАТ «БУ-62» подано клопотання, б/н від 02.06.2016 р. про залучення третіх осіб до участі у справі на стороні ПАТ «БУ-62» - Львівської міської ради та громадян по будинку №5 по вул. Рубача у м.Львові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_49 , Управління Служби Безпеки України у Львівській області, Мі кула Л.Г., ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 ; громадян по будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , Пила ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_125 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 . Дане клопотання мотивовано тим, що всі квартири у будинках АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 відчужено у встановленому законом порядку, відтак судове рішення по даній справі може вплинути на права та законні інтереси власників квартир, які розміщені в будинках АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .
В судове засідання 02.06.2016 р. з`явились Прокурор та представники сторін.
Судова колегія з ініціативи суду ухвалила запис розгляду судової справи №914/487/15 здійснювати за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.
Представник ПАТ «БУ-62» підтримав клопотання про залучення третіх осіб, з мотивів наведених в ньому, а представник Головного управління НГ України залишив вирішення таких на розсуд суду. Прокурор підтримав клопотання про залучення до участі у справі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), а проти залучення власників квартир, як третіх осіб заперечив.
Судова колегія вивчивши клопотання представника ПАТ «БУ-62» про залучення третіх осіб, б/н від 02.06.2016 р. (вх. № № апеляційного суду 01-05/2699/16, 01-05/2700/16) ухвалила відмовити в задоволенні таких, з огляду на наступне.
У відповідності до вимог ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів та обставин справи ПАТ «БУ-62» такі клопотання не заявлялись в суді першої інстанції ні при первинному розгляді справи, ні після скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду і направлення матеріалів справи для повторного розгляду, а відтак, судова колегія розглядає справу по наявних у ній матеріалах. Також представником не мотивовано, чому такі клопотання не подавались в суді першої інстанції. Розгляд справи господарським судом Львівської області порушено 24.09.2015 р. (Т-2, а.с.32-33), а рішення винесено 17.02.2016 р.(Т-3, а.с.252-264), відтак, були час та можливість заявити такі клопотання. Судова колегія зазначає, що розгляд справи №914/487/15 в суді апеляційної інстанції порушено ухвалами від 21.03.2016 р., а клопотання Скаржником ПАТ «БУ-62» подано під кінець розгляду справи, коли строки, передбачені процесуальним законодавством сплили.
Крім того, щодо залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Головного управління національної гвардії України - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, судова колегія звертає увагу, що згідно поданого Прокурором державного акту спірна земельна ділянка на час укладення спірного договору належала не Військовій частині НОМЕР_1 , а Львівській квартирно-експлуатаційній частині району ВВ МВС України (Т-4, а.с.75-79).
В судовому засіданні 02.06.2016 р. представник Скаржника Головного управління Національної гвардії України підтримав доводи своєї апеляційної скарги, та заперечив проти доводів апеляційної скарги ПАТ «БУ-62». Прокурор заперечив доводи апеляційної скарги ПАТ «БУ-62» та підтримав доводи апеляційної скарги Головного управління НГУкраїни, з мотивів наведених у відзиві від 31.03.2016 р. №10/2/3-199 вих.-16 та поясненнях від 01.06.2016 р. №10/2/3-380 вих.-16.
Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційними скаргами, відзивами та поясненнями на них, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін та Прокурора, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Львівської області нормам чинного законодавства та матеріалам справи, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень, зазначає про це у позовній заяві.
Відповідно до частин 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. передбачено, що інтереси держави є оціночним поняттям, і прокурор визначає в чому саме відбулось або могло відбутись порушення матеріальних або інших інтересів держави.
Відповідно до положень ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» (в реакції, чинній на момент подання позову), представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України" Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України (центрального органу виконавчої влади) та призначена для виконання завдань із захисту та охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору за первісним позовом є зобов`язання Відповідача за первісним позовом виконати умови Контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна Наукова-Рубчака в м. Львові в частині передачі Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул.. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 .
Як на підставу первісного позову, Позивач за первісним позовом посилається на умови вищевказаного Контракту, зокрема на п.п.1.2.2 та 4.3.1 в частині того, що Відповідач за первісним позовом зобов`язаний збудувати, ввести в експлуатацію та передати позивачу 25 % введених в експлуатацію квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) у завершеному об`єкті будівництва на території військової частини НОМЕР_1 .
В свою чергу, предметом спору за зустрічним позовом є визнання недійсним Контракту від 19.01.2004року №84 на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові.
Підставою цього позову є те, що спірний Контракт від 19.01.2004року №84 не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки у відповідача за зустрічним позовом на момент укладення вищевказаного Контракту, як Замовника будівництва багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул. Рубчака в м. Львові на території в/ч 4114 на 181 квартиру, не було прав на землекористування земельною ділянкою, на якій було заплановано будівництво цього Об`єкта, що в силу п.5 ст. 203 Цивільного кодексу України свідчить про його недійсність.
Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 19 січня 2014 року між Головним управлінням Внутрішніх військ Міністерства Внутрішніх справ України, правонаступником якого є Головне управління Національної гвардії України, (Замовник) та Закритим акціонерним товариством «Будівельне управління - 62», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Будівельне управління 62», (Підрядник) було укладено Контракт №84 на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові (надалі - Контракт), згідно п.1.1 якого предметом цього Контракту є будівництво Об`єкту 9Т-1, а.с.13-17).
Відповідно до преамбули Контракту Об`єктом будівництва є 7 (семи) восьми - поверхові блок-секції житлового будинку по 16 квартир, загальною кількістю 112 квартир з послідуючим вирішенням з Львівською міською радою на протязі 1-го півріччя 2004р., відповідно будівництва 7 (семи) дев`яти поверхових блок-секцій по 18 квартир, загальною кількістю 126 квартир.
Додатковою угодою №1/346 від 03.12. 2009р. до Контракту у преамбулі слова « 7 (семи) восьми - поверхові блок-секції житлового будинку по 16 квартир, загальною кількістю 112 квартир з послідуючим вирішенням з Львівською міською радою на протязі 1-го півріччя 2004р., відповідно будівництва 7 (семи) дев`яти поверхових блок-секцій по 18 квартир, загальною кількістю 126 квартир» - виключено, а п.1.1 Контракту викладено у новій редакції, а саме: «Предметом цього контракту є будівництво багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул.. Рубчака в м. Львові на території в/ч 4114 на 181 квартиру (надалі - Об`єкт)» (Т-1, а.с.18).
Відповідно до п 1.2.1 Контракту Замовник зобов`язаний забезпечити проведення заходів по під`єднанню новопрокладених електро-, водо-, тепломереж, каналізації, інших мереж і комунікацій до діючих мереж міста: прийняти від Підрядника по Акту здачі в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт.
Пунктом 1.2.2 Контракту передбачено, що підрядник в межах договірної ціни, яка підлягає коригуванню у разі зміни ціноутворюючих факторів, зобов`язаний виконати власними і залученими засобами всі передбачені цим Контрактом і Додатками до нього роботи, здати в обумовлені строки завершений будівництвом Об`єкт Замовнику, усунути на протязі гарантійного строку експлуатації Об`єкту недоробки, що зумовлені неякісним виконанням робіт.
Джерела фінансування цього Контракту є: кошти Замовника, кошти партнерів - дольовиків, які можуть бути залучені в процесі виконання цього Контракту, інші кошти (п. 1.3 Контракту).
Відповідно до п.2.1 Контракту договірна ціна доручених Підряднику за цим Контрактом робіт розраховується і погоджується Сторонами до 01 квітня 2004р. згідно затвердженої до виконання проектно-кошторисної документації на підставі кошторисної вартості Об`єкту і Діючих Державних будівельних норм (додаток 1), встановлена орієнтовно у розмірі 13 800 000, 00 грн.
Пунктом 3.1 Контракту передбачено, що строки виконання робіт при будівництві Об`єкту обчислюються з дати підписання Підрядником акту передачі йому будівельного майданчика до дати підписання Акту прийняття завершеного будівництвом Об`єкту в експлуатацію. Строки виконання робіт передбачаються календарним планом будівництва, Графіком виконання будівельно-монтажних робіт, які складаються Підрядником і затверджуються Замовником (Додаток №2). Початок виконання робіт оформляється Сторонами відповідним актом, що подається Підрядником, який підписується після затвердження проектно-кошторисної документації протягом 10 днів з моменту підписання Договору.
Пунктом 4.5 Контракту передбачено, що Замовник не пізніше 30 банківських днів до передачі Підряднику будівельного майданчика для виконання робіт перераховує на банківський рахунок останнього в розмірі 30 відсотків вартості робіт за цим Контрактом.
Кінцеві розрахунки з Підрядником за виконані роботи здійснюються Замовником не пізніше 30 банківських днів після підписання Акту про здачу Об`єкту в експлуатацію шляхом перерахунку належної до сплати грошової суми на банківський рахунок Підрядника (п. 4.6 Контракту)
Згідно п.4.7 Контракту Замовник здійснює щомісячні проміжні платежі за виконані Підрядником роботи на підставі складених Довідок про вартість виконаних робіт (форма №3), об`єми яких підтверджуються актами виконаних робіт (форма №2В).
Як вбачається з пункту 3 Додаткової угоди №1/346 до Контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові його Сторони виклали п.3.3 розділу 3 «Строки виконання робіт» в новій редакції, а саме: «Терміни будівництва об`єкта визначаються відповідно до вимог СНИП 1.04.04-85, які складають 36 місяців з моменту виконання Сторонами п.3.1 Контракту.
У зв`язку із кризовими явищами у будівельній галузі, закінчення будівництва об`єкта може бути в 2013-2014р.».
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, про те, що з огляду на положення Контракту від 19.01.2004року №84 на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові (з урахуванням внесених Додатковою угодою №1/346 від 03.12. 2009р. до цього Контракту), даний Контракт за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання норм статей 875-886 Цивільного кодексу України та статей 317-324 Господарського кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, заявляючи первісний позов про зобов`язання Відповідача за первісним позовом передати Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини 4114 прокурор покликається на невиконання Відповідачем за первісним позовом п.п.1.2.2 та 4.3.1 Контракту від 19.01.2004 року №84 в частині зобов"язання Відповідача за первісним позовом збудувати, ввести в експлуатацію та передати позивачу 25 % введених в експлуатацію квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) у завершеному об`єкті будівництва на території військової частини НОМЕР_1 .
Відмовляючи у задоволенні первісного позову місцевий господарський суд покликається на те, що у Відповідача за первісним позовом відсутні квартири (житлова площа) у багатоквартирних багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 , які він міг би передати Позивачу за первісним позовом на виконання Контракту №84 від 19.01.2004р. чи рішення суду по даній справі, що підтверджується документальними доказами (Т-3, а.с.112-230).
Колегія апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи, зокрема: копіями актів приймання-передачі квартир, що підписані між позивачем та відповідачем за первісним позовом, копіями договору від 10.05.2011р. №63 про пайову участь, укладеного між ПрАТ «БУ-62» та Львівською міською радою і актом передачі житла від 18.01.2010р., копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується, що за відповідачем за зустрічним позовом не значиться на праві власності житлова площа (квартири) по вул.. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 , що є предметом заявленого позову. Належних і допустимих доказів в підтвердження зворотного матеріали справи не містять.
Зокрема, як вірно встановлено місцевим господарським судом, Позивачу було передано 31 квартиру, 2 квартири було передано Львівській міській раді, решту квартир Відповідач реалізував фізичним та юридичним особам, які є їх власниками. Всі квартири є приватизованими, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т-2, а.с.185-230, Т-3, а.с.9-90,93-197).
Таким чином, у Відповідача відсутні квартири (житлова площа) у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 , які він би міг передати Позивачу на виконання контракту Контракту № 84 від 19.01.2004 р. чи рішення суду по даній справі.
З цих підстав судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні первісного позову заступника Генерального прокурора України поданого в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління - 62» про зобов`язання відповідача передати Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру саме по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 .
Судова колегія зазначає, що Позивач по первісному позову просить зобов`язати ПрАТ «Будівельне управління-62» передати Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багато секційних житлових будинках на 181 квартиру саме по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 . В подальшому, як зазначено вище, Прокурор та ГУ НГУкраїни просить передати 558,15 кв. м., що відображено у акті звірки безоплатної передачі житла за контрактом від 19.01.2004 р. №84 (Т-4, а.с.81-86), однак, належним чином оформленої заяви про зміну чи уточнення позовних вимог Прокурором в інтересах ГУ НГ України не подано, що Прокурором не заперечено.
Таким чином, судова колегія прийшла до висновку про правомірність вимог Позивача щодо виконання п.4.3.1. Контракту №84 від 19.01.2004 р. в частині передачі йому житлової площі, що в свою чергу і не заперечено місцевим господарським судом, однак в зв`язку з відсутністю квартир у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 , сторонам слід, керуючись додатковою угодою №1/346 від 03.12.2009 р. до Контракту від 19.01.2004 р. №84 на забудову території спортивного майданчика в/ч в кварталі вул. Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові, розглянути інші способи виконання такого договору.
У п.1 та п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 2про судове рішення» від 23.03.2012, № 6 "Про судове рішення" (із змінами та доповненнями) зазначено, що на підставі статті 124 Конституції України, частини першої статті 4 5, частини першої статті 84 ГПК судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території. Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення має бути викладено чітко, зрозуміло, грамотно (тобто не містити граматичних і стилістичних помилок, виправлень).
Разом з тим, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного позову та зважаючи на підстави первісного позову, колегія апеляційного господарського вважає за необхідне зазначити про таке.
Відповідно до п.2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Як зазначено у частині 6 п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.05.2011 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з`ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.
Згідно із вимогами ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
В силу ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п.1 ст. 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Колегія апеляційного господарського суду зазначає про наступне.
Загальні обов`язки Сторін за Контрактом від 19.01.2004року №84 на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові викладені у п. 1.2 Контракту.
Разом з тим, пунктом 4.1 Контракту передбачено, що Замовник забезпечує безперервне фінансування будівництва Об`єкту і своєчасну оплату виконаних Підрядником робіт у відповідності з умовами цього Контракту. Фінансування будівництва проводиться Замовником грошовими коштами та іншими засобами по узгодженню Сторін (п. 4.2 Контракту).
Відповідно до п.п. 4.3 та 4.3.1 Контракту при недостатньому фінансуванні з боку Замовника Підрядник має право вкласти власні кошти або залучити дольовиків для фінансування будівництва. При цьому, в якості відшкодування витрат Замовника на забудову території в/ч 4114 Підрядником зараховується на користь замовника 25 відсотків квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) введених (-ої) в експлуатацію.
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів в розумінні ст. ст. 32-33 Господарського процесуального кодексу України як в підтвердження обставин недостатнього фінансування будівництва з боку Замовника, так й витрат Замовника на забудову території в/ч 4114.
Як було зазначено вище, предметом спору у справі за первісним позовом є зобов`язання Відповідача за первісним позовом виконати умови Контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна Наукова-Рубчака в. м. Львові шляхом передачі Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 .
Відповідач за первісним позовом, заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, на підтвердження своєї правової позиції посилається на те, що вимога Позивача за первісним позовом про здійснення захисту його прав шляхом зобов`язання передати житлову площу багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 не може підлягає задоволенню, оскільки житлова площа щодо якої заявлено позов про її передачу не визначена індивідуальними ознаками.
Відповідно до ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникнути цивільні права та обов`язки.
Статтею 184 цього ж Кодексу передбачено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.
Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Визначення житлової та загальної площ відображено у Інструкції щодо заповнення форми державного статистичного спостереження №1 житлофонд (річна) «Житловий фонд», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 21.07.2008р. №251, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.08.2008р. №736/15427, де у п. 2.2 Інструкції зазначено, що загальна площа квартири визначається як сума площ усіх приміщень квартири (за винятком вхідних тамбурів в одноквартирних будинках), убудованих шаф і літніх приміщень, підрахованих з такими знижувальними коефіцієнтами: для балконів і терас - 0,3; лоджій - 0,5; засклених балконів - 0,8; веранд, засклених лоджій і холодних комор - 1,0.
Житлова площа квартири визначається як сума площ житлових кімнат без урахування площ убудованих шаф.
До житлової площі включається площа квартир, що складається з однієї житлової кімнати, яка є одночасно кухнею; житлових кімнат у нежитлових будівлях - школах, лікарнях тощо, а також площа житлових кімнат, тимчасово не заселених з будь-яких причин (ремонт переобладнання).
До житлової площі не належить площа кухонь, коридорів, ванних кімнат, комор, убудованих шаф, інших підсобних приміщень, площа житлових квартир і кімнат, які переведені у нежитлові.
Позивач за первісним позовом, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, на підтвердження своєї правової позиції посилається на те, що оскаржуване ним судове рішення позбавляє його права на отримання належного обсягу житлової площі, яка не може бути передана Відповідачем за первісним позовом в об`єкті, за іншими адресами, як це визначено пунктом 4.14. Контракту (в редакції додаткової угоди від 03.09.2011р. №3/29/1-84/11/Д2) та фактично встановлює відсутність заборгованості Відповідача за первісним позовом перед Позивачем за первісним позовом.
З цього приводу колегія апеляційного господарського суду зазначає, що вимога Позивача за первісним позовом про передачу йому житлової площі не індетифікована як індивідуально визначене майно в розумінні ст. 184, 190 Цивільного кодексу України. Підпункт 4.3.1. Контракту на який покликається Позивач за первісним позовом як на підставу позову в частині передачі на його користь 25% процентів квартир (житлової площі) введеної в експлуатацію, прирівняний до відсоткового еквівалента що не відповідає поняттю індивідуально визначеного майна.
Відповідно до п.1 Додаткової угоди від 03.09.2011р. №3/29/1-84/11/Д2 до Контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна Наукова-Рубчака сторони цього Контракту доповнили розділ 4 пунктом 4.14 наступного змісту: « 4.14. За взаємною згодою Сторін, передача Замовнику загальної житлової площі відповідно до п.4.3.1 Контракту може бути здійснена Підрядником за іншими адресами шляхом підписання Сторонами актів приймання - передачі загальної житлової площі та оформлення права власності (оперативного управління) на зазначену площу за Замовником. Адреса, перелік квартир, їх характеристика буде погоджуватися додатково».
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору за первісним позовом у даній справі є зобов`язання Відповідача за первісним позовом виконати умови Контракту в частині передачі Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул.. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 ..
Відтак, заявлена вимога за первісним позовом з огляду, як, на предмет та підстави цього позову, не стосується інших об`єктів та за іншими адресами, що, в свою чергу, виключає можливість розглядати питання про зобов`язання передати Позивачу за первісним позовом житлову площу, яка належить Відповідачу за первісним позовом в інших об`єктах і за іншими адресами в даному провадженні і може бути предметом іншого спору.
Крім того, аналізуючи зміст п.1 Додаткової угоди від 03.09.2011р. №3/29/1-84/11/Д2 до Контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна Наукова-Рубчака в м. Львові (Т-1, а.с.20), колегія апеляційного господарського суду зазначає, що застосування цього пункту Контракту у новій редакції можливе за наявності певних обставин, а саме: взаємної згоди сторін на це Контракту; наявності витрат Замовника на забудову території в/ч 4114 як відшкодування його витрат (пункт 4.3.1 Контракту). Крім того, передача загальної житлової площі згідно пункту 4.14 Додаткової угоди від 03.09.2011р. №3/29/1-84/11/Д2 до Контракту №84 від 19.01.2004р. має відкладальний характер, оскільки зміст цього пункту передбачає наявність додаткового погодження Сторонами Контракту адреси, переліку квартир, їх характеристик, і така передача визначена у певний спосіб, а саме: шляхом підписання Сторонами актів приймання - передачі загальної житлової площі та оформлення права власності (оперативного управління) на зазначену площу за Замовником.
Також, колегія апеляційного господарського суду звертає увагу, що між Сторонами вищевказаної Додаткової угоди відсутній спір у зв`язку з невиконанням його умов, доказів зворотного матеріали справи не містять.
Колегія апеляційного господарського суду дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права при вирішенні спору за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління - 62» до Головного управління Національної гвардії України про визнання недійсним контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака у м. Львові зазначає про таке.
Загальні підстави визнання договору недійсним та застосування правових наслідків визнання його недійсним передбачені статтями 203, 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
На підтвердження доводів апеляційної скарги Позивач з зустрічним позовом покликається на те, що оспорюваний Контракт №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна Наукова-Рубчака у м. Львові не відповідає вимогами чинного законодавства, оскільки в момент підписання не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим Контрактом (п. 5 ст. 203 ЦК України), тому, що Замовник будівництва (Головне управління Внутрішніх військ Міністерства Внутрішніх справ України) на момент укладення спірного Контракту не мав у своєму володінні, користуванні та розпорядженні земельну ділянку, на якій було заплановано будівництво Об`єкта. .
З цього приводу колегія апеляційного господарського суду зазначає, що як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, земельна ділянка, на якій було заплановано будівництво багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул. Рубчака в м. Львові на території в/ч 4114 на 181 квартиру на момент укладення Контракту №84 від 19.01.2004р. перебувала на праві постійного користування у Львівській квартирно-експлуатаційній частині району ВВ МВС України (Т-4, а.с.75-79).
В подальшому ухвалою Львівської міської ради від 23.02.2006 року №3346 «Про зміну в/ч 4114 ВВ МВС України цільового призначення земельної ділянки на вул. Тролейбусній-вул. Рубчака - вул. Наукові у м. Львові» військовій частині 4114 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України погоджено зміну цільового призначення та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,81 га на вул.. Тролейбусній вул. І. Рубчака - вул. Наукова (Т-1, а.с.24)
Ухвалою Львівської міської ради від 25.10.2007 року №1178 «Про затвердження в/ч 4114 ВВ МВС України проекту відведення зміни цільового призначення земельної ділянки на вул. Тролейбусній-вул. Рубчака - вул. Наукові у м. Львові» було затверджено проект відведення зміни цільового призначення згаданої вище земельної ділянки у постійне користування за рахунок земель промисловості, транспорту, енергетики, оборони та іншого призначення для будівництва житлових будинків і соціальної інфраструктури (Т-1, а.с.24).
Згодом, ухвалою Львівської міської ради від 25.10.2007року №1179 «Про затвердження в/ч 4114 ВВ МВС України проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки на вул.Тролейбусній-вул. Рубчака - вул.. Наукові у м. Львові», було затверджено Військовій частині 4114 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва житлових будинків і соціальної інфраструктури (Т-1, а.с.25).
03.04.2008р. Військовій частині 4114 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України було видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,81 га з цільовим призначенням будівництво житлових будинків і соціальної інфраструктури
У відповідності до пункту 1 Положення про Головний орган військового управління Національної гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 28 березня 2014 року № 346/2014, Головне управління Національної гвардії України є органом військового управління.
Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну гвардію України» встановлено, що головний орган військового управління Національної гвардії України, органи військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, військові частини і підрозділи з охорони важливих державних об`єктів та спеціальних вантажів, військові частини з охорони та оборони важливих державних об`єктів, військові частини і підрозділи з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, військові частини з охорони громадського порядку, підрозділи (загони) спеціального призначення, військові частини оперативного призначення, авіаційні військові частини, вищі навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади Національної гвардії України є правонаступниками відповідних органів військового управління, військових частин і підрозділів вищих навчальних закладів, навчальних військових частин, органів і підрозділів забезпечення, установ внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України без переоформлення актів на право постійного користування земельними ділянками та свідоцтв про право власності на нерухоме майно.
Крім того, колегія апеляційного господарського суду суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов спірного Контракту Відповідач за первісним позовом здійснив будівництво багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул. Рубчака в м. Львові на території в/ч 4114 на 181 квартиру. Частину квартир в даних будинках було передано Позивачу за первісним позовом в силу положень Контракту, що сторонами не заперечується.
Відтак, з урахуванням викладеного, колегія апеляційного господарського суду вважає, що вищенаведене спростовує доводи Позивача за зустрічним позовом, що Контракт №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна Наукова-Рубчака у м. Львові не відповідає вимогами чинного законодавства, оскільки в момент підписання не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим Контрактом в частині відсутності у Замовника будівництва (Головного управління Внутрішніх військ Міністерства Внутрішніх справ України), не момент укладення спірного Контракту, прав на землекористування земельною ділянкою, на якій здійснювалось будівництво Об`єкта.
Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статі 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Місцевим господарським судом встановлено, з чим погоджується колегія апеляційного господарського суду, що Контракт від 19.01.2004року №84 на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові (з урахуванням внесених Додатковою угодою №1/346 від 03.12. 2009 р. до цього Контракту), за своєю правовою природою є договором будівельного підряду правовідносини за яким регулюються нормами, передбаченими параграфом 3 Глави 61 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
В силу ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.
Таким чином, з огляду на положення наведених норм матеріального права, погодження сторонами проектно-кошторисної документації є істотною умовою договору будівельного підряду.
Як зазначено у п..5.1 Контракту від 19.01.2004 року №84, проектна документація за цим Контрактом розробляється Підрядником разом з Замовником. При цьому, оплата здійснюється Підрядником.
Місцевим господарським судом встановлено, що спірним Контрактом було обумовлено розробку проектної документації, однак дана умова Контракту сторонами не виконана.
Колегія апеляційного господарського суду зазначає, що матеріали справи також не містять належних і допустимих доказів, в розумінні ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України як про погодження Підрядником проектно-кошторисна документації, так й про затвердження її Замовником.
Колегія апеляційного господарського суду, проаналізувавши умови спірного Контракту, укладеного між Позивачем та Відповідачем за первісним позовом в сукупності з наявними у матеріалах справи доказами, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сторонами не погоджено істотну умову, передбачену ч. 2 ст. 877 Цивільного кодексу України, оскільки до вказаного Контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна Наукова-Рубчака у м. Львові не погоджено проектно-кошторисної документацію, та строк її передання Підряднику, що вказує на невідповідність Контракту ст. 877 Цивільного кодексу України (постанова Вищого господарського суду України від 25.04.2012 р. справа №2/66пд (Т-3, а.с.92)).
Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов`язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Тобто в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення обставин покладається на сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином сторонами на час укладення спірного Контракту не дотримано усіх вимог Закону, які ставляться до даного виду Контракту. Однак, доказами у справі та доводами сторін не заперечується фактичне виконання Контракту, а саме: будівництво та введення в експлуатацію багатоповерхових багатосекційних житлових будинків на 181 квартиру в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака та розподілу наявних у ньому квартир.
Тому, позовна вимога про визнання правочину недійсним з підстав відсутності у ньому істотних умов задоволенню не підлягає, і правомірним є висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління 62» до Головного управління Національної гвардії України про визнання недійсним Контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака у м. Львові.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи Апелянтів не спростовують висновків місцевого господарського суду про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління - 62» та Головного управління Національної гвардії України слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 17.02. 2016 р. у справі № 914/487/15- без змін.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -
Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016 р. у справі №914/487/15 залишити без змін, апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління - 62», б/н від 04.03.2016 р. (вх. № апеляційного господарського суду 01-05/1286/16 від 17.03.2016 р.) та Головного управління Національної гвардії України, б/н від 11.03.2016р. (вх. № апеляційного господарського суду 01-05/1288/16 від 17.03.2016р.) - без задоволення.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09.06.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.
Судді Гриців В.М.
Кордюк Г.Т.