ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 року Справа № 912/4343/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Кощеєва І.М.,

секретар судового засідання Петровська А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Едельвейс" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.12.2015 р. у справі

за заявою Селянського (фермерського) господарства "Едельвейс"

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про визнання рішення таким, що не відповідає законодавству, продовження терміну дії договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 24.12.2015 р. у даній справі (суддя Шевчук О.Б.) позов задоволено частково. Визнано недійсним (таким, що не відповідає законодавству) рішення Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про заперечення у поновленні договору оренди землі, викладене у листі - повідомленні від 22.04.2014 №02-2.1-04/1727. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на користь селянського (фермерського) господарства "Едельвейс" 1218 грн. судового збору. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Згадане рішення мотивовано посиланням на те, рішення Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про заперечення у поновленні договору оренди землі, викладене у листі-повідомленні від 22.04.2014 р. № 02-2.1-04/1727, протирічить положенням ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" та порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що в силу вимог ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", спірний договір оренди землі є поновленим на тих же умовах та на той же строк, тобто на 10 років.

Не погодившись з даним рішенням, селянське (фермерське) господарство "Едельвейс" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення господарського суду скасувати в частині поновлення договору оренди землі від 02.02.2004 р. № 2, площею 27,61 га терміном на 20 років на території Спасівської сільської ради та поновити договір оренди землі № 2 від 02.02.2004 р. на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені договором, на який його укладено - 10 років.

Скаржник зазначає, що в силу вимог ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі № 2 від 02.02.2004 р. є поновленим на тих самих умовах та на той же строк, тобто на 10 років.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням, в якому просив переглянути позовні вимоги та поновити термін дії договору оренди землі згідно ст.33 Закону України "Про оренди землі" на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором на 10 років.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК України. Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи). (п.3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК України. Отже, правила, які встановлено тільки для розгляду справ у першій інстанції, застосуванню апеляційним судом не підлягають (п.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 р. N 7).

Враховуючи, що згаданим клопотанням, позивач фактично змінив предмет позову, колегія суддів вважає, що це клопотання не підлягає розгляду на стадії апеляційного провадження.

Сторони не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача у поданому клопотанні просить розглянути справу за його відсутністю.

Колегія суддів вважає, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2004 р. між Новгородківською районною державною адміністрацією Новгородківського району Кіровоградської області (орендодавець) та селянським (фермерським) господарством "Едельвейс" (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав орендарю земельну ділянку площею 27,61 га, що знаходиться на території Спасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, який був зареєстрований у центрі ДЗК 02.02.2004 р. за № 2.

Договір укладається на строк 10 років. По закінченні строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше, ніж за два місяці до закінчення строку цього договору (п.2.2. договору).

Відповідно до ст.18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а згідно із. ст.20 цього Закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

За ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Державна реєстрація спірного договору відбулась 02.02.2004 р., а тому строк дії договору становить період часу з 02.02.2004 р. по 02.02.2014 р.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, частинами першою - пятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України Про оренду землі, відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно з частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Згідно ч.ч.8, 9 ст.33 Закону України Про оренду землі додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, нормами законодавства України, які є чинними під час виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду справи судом першої інстанції, прямо встановлена обовязковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення. При цьому, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.

Позивач стверджує, що він звертався до відповідача з проектом додаткового договору, в якому просив поновити строк договору на двадцять років, тобто просив змінити умови договору в частині строку, на який його було укладено.

Оскільки позивач не звертався з вимогою продовжити договір на той самий строк і на тих самих умовах, і така додаткова угода не була укладена (відсутнє підтвердження юридичного факту поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах), можливо дійти до висновку, що право позивача на укладення додаткової угоди про пролонгації. договору не є порушеним, оскільки з такою пропозицією позивач не звертався, а навпаки просив змінити таку істотну умову договору як строк його дії з десяти до двадцяти років.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк, тобто до 02.03.2014 р., у зв'язку з чим договір оренди землі між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України "Про оренду землі".

З даним позовом селянське (фермерське) господарство "Едельвейс" звернулось лише 10.11.2015 р., тобто після припинення дії спірного договору.

В порушення ст.ст. 33,34 ГПК України, позивачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, щодо оскарження дій орендодавця щодо зволікання та не укладення додаткової угоди про продовження строку дії спірного договору.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не було вчинено необхідних та достатніх дій, передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі", направлених на укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання поновленим спірного договору оренди на підставі наведеної правової норми.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 р., постанові Вищого господарського суду України від 16.10.2015 р. у справі №904/8031/14, постанові Вищого господарського суду України від 20.10.2015 р. у справі 904/3929/14, постанові Вищого господарського суду України від 17.05.2016 р. у справі № 912/3019/15.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним (таким, що не відповідає законодавству) рішення Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про заперечення у поновленні договору оренди землі, викладене у листі - повідомленні від 22.04.2014 №02-2.1-04/1727, оскільки зазначене рішення прийнято поза межами строку, визначеного частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому не утворює жодних правових наслідків у спірних правовідносинах.

Крім того, колегія суддів зазначає, що перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплено ст.16 та ст.20 ГК України, якими визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання і споживачів та якими не передбачено такого захисту, як визнання недійсним (таким, що не відповідає законодавству) рішення Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про заперечення у поновленні договору оренди землі, викладене у листі - повідомленні від 22.04.2014 №02-2.1-04/1727, що по суті є вимогою про встановлення юридичних фактів, що можуть встановлюватися лише, як елементи оцінки фактичних обставин справи при розгляді господарськими судами спору про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Отже, наведені обставини також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним (таким, що не відповідає законодавству) рішення Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про заперечення у поновленні договору оренди землі, викладене у листі - повідомленні від 22.04.2014 №02-2.1-04/1727.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його часткового скасування.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Едельвейс" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.12.2015 р. у справі №912/4343/15 скасувати в частині визнання недійсним (таким, що не відповідає законодавству) рішення Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про заперечення у поновленні договору оренди землі, викладене у листі - повідомленні від 22.04.2014 р. №02-2.1-04/1727 та стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на користь Селянського (фермерського) господарства "Едельвейс" 1218 грн. судового збору.

У задоволенні позову в частині визнання недійсним (таким, що не відповідає законодавству) рішення Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про заперечення у поновленні договору оренди землі, викладене у листі - повідомленні від 22.04.2014 р. №02-2.1-04/1727 відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_1