ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р.Справа № 916/983/15-г

За позовом: Комунального підприємства "Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ"

до відповідачів: 1. Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області

2. Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державної фінансової інспекції в Одеській області

про стягнення 633939,27грн.

Головуючий - Малярчук І.А.

Судді - Железна С.П.

ОСОБА_1

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №01-08/07 від 03.02.2016р.

від відповідача УДАІ ГУМВС України в Одеській області: не з`явився

від відповідача ОМУ ГУМВС України в Одеській області: не з`явився

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність №7 від 11.01.2016р.

В судовому засіданні 21.06.2016р. приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №01-08/07 від 03.02.2016р.

від відповідача УДАІ ГУМВС України в Одеській області: не з`явився

від відповідача ОМУ ГУМВС України в Одеській області: не з`явився

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність №7 від 11.01.2016р.

Суть спору: про стягнення з УДАІ ГУМВС України в Одеській області на користь КП „СМЕП відшкодування збитків у сумі 37499,46грн. за спожиті комунальні послуги в період з 01.10.2011р. по 16.10.2011р., з 01.04.2014р. по 31.05.2014р.;

про стягнення з ОМУ ГУМВС України в Одеській області на користь КП «СМЕП» відшкодування збитків в сумі 596439,81грн. за спожиті комунальні послуги за період з 17.10.2011р. по 31.03.2014р.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, подав пояснення від 18.04.2016р. за вх.№9815/16, від 15.06.2016р. за вх.№15030/16, в їх обґрунтування зазначає, що згідно рішення виконкому ОМР №122 від 22.02.2006р. підприємство прийняло на баланс нежилу будівлю по вул. Розкидайлівська,67а, якою володіє, користується і розпоряджається на праві господарського відання. На час прийняття майна на баланс в будівлі був розташований Відділ ДАІ обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС України в Одеській області, який є структурним підрозділом УДАІ ГУМВС України в Одеській області, та знаходився в приміщенні станом на момент подачі позову. Між тим, Відділ УДАІ в період з 01.10.2011р. по 31.05.2014р. споживав комунальні послуги без компенсації витрат, здійснених позивачем на надбання цих послуг. З огляду на викладене, актом ревізії ДФІ в Одеській області від 01.09.2014р. №810-16/52 встановлено, що позивач поніс необґрунтовані витрати на сплату комунальних послуг у загальній сумі 633939,27грн., внаслідок чого підприємству завдано збитки.

Первинні позовні вимоги позивача складали: про стягнення з УДАІ ГУМВС України в Одеській області на користь КП „СМЕП 633939,27грн. відшкодування збитків за спожиті у період з 01.10.2011р. по 31.05.2014р. комунальні послуги за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська,67а.

Відповідач ГУМВС України в Одеській області у клопотанні від 29.04.2015р. за вх.№11063/15 про зупинення провадження у справі, у відзиві від 21.12.2015р. за вх.№32098/15 повідомило, що не має правовідносин з позивачем та є неналежним відповідачем у справі, а також просило у позові позивачу відмовити.

Ухвалою суду від 21.12.2015р. замінено ГУМВСУ в Одеській області, в особі управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку на належного відповідача ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Відповідач УДАІ ГУМВС України в Одеській області у поясненнях від 21.12.2015р. за вх.№32198/15 вказало на відсутність договірних правовідносин з позивачем за спірний період, з підстав чого вважає стягнення з нього коштів за спірний період неможливим., а також на недоведеність протиправної поведінки УДАІ, яка б спричинила збитки позивачу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна фінансова інспекція в Одеській області у поясненнях від 29.04.2015р. за вх.№11159/15, від 16.05.2016р. за вх.№12068/16 вказала на відсутність у спірному періоді орендних правовідносин між позивачем та ВДАІ, але зазначила про встановлення факту фактичного зайняття останнім в період з 01.10.2011р. по 31.05.2014р. 950кв.м. в приміщенні, що обліковується на балансі позивача, та має загальну площу 1982,9кв.м. При цьому, ревізією виявлено, що ВДАІ розрахунки за комунальні послуги, що постачались до приміщення, не проводило, як і не мало окремих безпосередніх договорів з постачальниками комунальних послуг. Розрахунок збитків проведено шляхом розподілу середньомісячного споживання КП «СМЕП» та ВДАІ за пропорційним співставленням фактичних витрат на споживання енергоносіїв.

Клопотання позивача від 22.03.2016р. за вх.№7118/16 про відкладення розгляду справи судом задоволено.

Клопотання позивача від 05.04.2016р. за вх.№2-1766/16 про продовження строку розгляду справи задоволено ухвалою суду від 05.04.2016р.

Дана справа призначена до колегіального розгляду суддею Літвіновим С.В. ухвалою від 20.10.2015р. та ухвалами від 21.10.2015р., від 18.02.2016р., колегіальний склад по її розгляду змінювався. Остаточно справу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Малдярчук І.А., судді Железна С.П., Гуляк Г.І. згідно ухвали від 19.04.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача та третьої особи, оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне:

ОСОБА_4 Одеської обєднаної ДФІ від 01.09.2014р. №810-16/52 ревізії фінансово-господарської діяльності КП «СМЕП» за період з 01.10.2011р. по 31.05.2014р. підприємство понесло необґрунтовані витрати на сплату комунальних послуг за приміщення, в якому розташовувався Відділ ДАІ обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС України в Одеській області, у загальній сумі 633939,27грн. в період з 01.10.2011р. по 31.05.2014р. без їх компенсації з боку користувача приміщенням.

Згаданий акт ревізії є чинним, що підтверджено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2015р. у справі №815/2170/15 за позовом УДАІ ГУМВС України в Одеській області до ДФІ в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача КП «СМЕП», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про скасування п.6 вимоги №810-28/2493 від 97.10.2014р.

07.10.2014р. Одеська обєднана ДФІ висунула позивачу вимогу №810-28/2493 про усунення встановлених ревізією порушень.

На підтвердження необґрунтованих витрат позивач подав розрахунок вартості спожитих ВДАІ комунальних послуг, який спирається на акт контрольного обстеження площі приміщення КП «СМЕП» станом на 15.08.2014р., розподіл середньомісячних спожитих ресурсів за адресою м. Одеса, вул. Розкидайлівська,67а.

Нерухоме майно за адресою м. Одеса, вул. Розкидайлівська,67а, належить на праві власності територіальній громаді м. Одеси відповідно до свідоцтва про право власності від 01.12.2006р. та знаходиться на балансі КП «СМЕП» згідно рішення виконкому ОМР №122 від 22.02.2006р. «Про передачу майна на баланс КП «СМЕП»», що відображено також у технічному паспорті КП «ОМБТІ» від 22.08.2006р.

Так, за позицією позивача ВДАІ ГУМВС в Одеській області орендувало у будівлі по вул. Розкидайлівській,67а, приміщення, площею 867,6кв.м., за договором, укладеним із КП «СМЕП» №48/08/Х/1 від 28.04.2008р., який припинив свою дію 01.05.2009р. в силу п.п.10.1., 10.4. цього договору за відсутності договорів між сторонами щодо його продовження.

В період дії орендних правовідносин між позивачем та ВДАІ останнє компенсувало комунальні витрати на підставі укладеного між орендарем та орендодавцем договору №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, строк дії якого сторони у п.5.1. передбачили до 01.05.2009р.

На підтвердження власної правової позиції стосовно завдання відповідачами збитків позивач подав до справи розшифровки по тарифам ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», акти про використану електричну енергію та рахунки на оплату електричної енергії за спірний період, акти приймання-надання послуг та рахунки Філії «Інфоксводоканал».

Проаналізувавши подані сторонами документи, правові позиції в їх сукупності, суд вбачає підстави для відмови у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог з врахуванням наступних положень законодавства.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

ОСОБА_4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2. 6 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

ОСОБА_4 частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

ОСОБА_4 ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Так, позивач та третя особа вказують на припинення з травня 2009р. дії договору №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, однак, такі висновки не ґрунтуються на його положеннях, в яких передбачено наступне.

У п.5.4. договору №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. сторони узгодили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Таким чином договір №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. є діючим за умови не доведення суду сторонами заяв жодної зі сторін договору щодо його зміни або припинення.

У доданій до справи копії листа №151/03-П від 18.03.2010р. позивач вказує про надсилання УДАІ ГУМВС України рахунків на оплату комунальних послуг у період з травня 2008р. по грудень 2009р., зазначаючи підставою їх виставлення - договір №48/08/Х/2.

Надані позивачем копії листів, адресованих ОМУ УМВС України в Одеській області №01-07/278 від 07.08.2013р., №01-07/293 від 12.08.2013р. стосовно укладення договору на відшкодування комунальних послуг не підтверджені доказами їх надсилання або вручення адресату, оскільки копія журналу реєстрації вихідної кореспонденції КП «СМЕП» не є належним доказом надсилання листів відповідачам.

Зміст листів позивача №№01-07/318, 01-07/319 від 15.09.2014р., №01-07/320 від 17.09.2014р., №01-07/368 від 24.10.2014р., №01-07/370 від 27.10.2014р., №01-07/388 від 06.11.2014р., №01-05/9 від 09.02.2015р., №01-07/63 від 13.03.2015р. на адресу ДАІ ОМУ ГУМВСУ в Одеській області, ГУМВС України в Одеській області, ВДАІ щодо укладення договорів на відшкодування комунальних витрат, відшкодування вартості фактично понесених витрат, рахунки-фактури та акти звірки, укладення договору оренди, вказує на те, що КП «СМЕП», вимагаючи укладення нового договору на відшкодування комунальних послуг, заперечує проти продовження договору №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. Однак, зважаючи на те, що вказані листи містять відбитки штампів ВДАІ та ОМУ ГУМВСУ в Одеській області, ГУМВС України в Одеській області про їх отримання, а також фіскальні чеки №7767 від 31.10.2014р., №7986 від 07.11.2014р., №7437 від 17.03.2015р., поштові повідомлення відділення звязку від 07.11.2014р., від 10.02.2015р., від 17.03.2015р., тобто, заяви про відмову від продовження дії договору зроблені після періоду користування послугами, що є спірним у даній справі, то суд констатує, що договір №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. діяв в період з 01.10.2011р. по 31.05.2014р.

Із листа ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/32-251 від 24.12.2014р. вбачається, що останнє не визнає факт існування між ним та позивачем договірних відносин з приводу відшкодування комунальних витрат, у т.ч. за спірний період, що не є доречним з огляду на встановлення судом вищенаведених обставин.

ОСОБА_4 з умовами п.2.2.3. договору №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. ВДАІ зобовязався вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, а також за комунальні послуги.

Положення п.2.1.1. договору №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. передбачають, що розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надають балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими субєктами господарювання, і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача.

Таким чином, у ВДАІ в період з 01.10.2011р. по 31.05.2014р. був наявним обовязок відшкодовувати позивачу витрати на комунальні послуги набуті для будівлі по вул. Розкидайлівській, 67а, зумовлений саме договором №48/08/Х/2 від 28.04.2008р.

Однак, позивач у позові та уточненнях до нього просить суд стягнути кошти в загальній сумі 633939,27грн. саме як збитки, з врахуванням чого так як позивачем чітко зазначено підставу позову, суд проаналізував наступні положення законодавства.

ОСОБА_4 ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За положеннями ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу).

Породжуючи настання цивільних прав та обовязків згідно ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного звязку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний звязок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) звязку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату. Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Стягнення збитків як виду цивільно-правової відповідальності можливе у випадку наявності таких збитків та обґрунтованості їх розміру.

З аналізу вищевказаних норм законодавства, вбачаться, що обєктивною стороною правопорушення є наявність збитків в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником зобовязання, причинний звязок між протиправною поведінкою боржника та збитками. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобовязань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Отже, позивач у позові послався на заподіяння йому відповідачами збитків, хоча не довів суду заподіяння йому саме збитків, оскільки невиконання ВДАІ зобовязань щодо сплати комунальних послуг на користь позивача за договором №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. має іншу правову природу, ніж заподіяння збитків. Також не довів позивач які втрати він зробив або має зробити для відновлення свого порушеного права, з огляду на те, що надання послуг відповідачу було обумовлене договором №48/08/Х/2 від 28.04.2008р.

Крім того, з врахуванням того, що договір №48/08/Х/2 від 28.04.2008р. укладався саме ВДАІ ГУМВС України в Одеській області, позивач не довів суду підстав звернення із даним позовом до УДАІ ГУМВС України в Одеській області, ОМУ ГУМВС України в Одеській області, оскліьки матеріали справи не містять доказів співвіднесення ВДАІ, як структурного підрозділу відповідачів у зазначених в позовних вимогах періодах, а отже, і порушення останніми прав та охоронюваних законом інтересів КП "СМЕП".

Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідальність у вигляді відшкодування збитків у спірних правовідносинах у відповідачів не настала за відсутності, як судом було встановлено вище, складових ознак заподіяння збитку, а саме, вини відповідачів у їх заподіянні, протиправної поведінки відповідачів, та причинно-наслідкового звязку між поведінкою відповідачів та настанням збитків, та недоведеності порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача саме відповідачами, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів збитків у сумі 633939,27грн., за їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Одночасно, суд розяснює позивачу про те, що він не обмежений у своєму праві у загальному порядку звернутись до господарського суду із відповідним позовом про стягнення вартості набутих ВДАІ послуг саме на договірній основі за правовою підставою невиконання умов договору №48/08/Х/2 від 28.04.2008р.

ОСОБА_4 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову щодо стягнення з відповідачів 633939,27грн збитків повністю.

ОСОБА_4 ст.49 ГПК України судові витрати, а саме 12678,78грн. судового збору відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.44, 49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити КП «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 22 червня 2016 р.

Головуючий суддя І.А. Малярчук

Суддя С.П. Железна

Суддя Г.І. Гуляк