ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.06.16р. Справа № 904/2154/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", (м. Харків)

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", (м. Павлоград, Дніпропетровська область)

про стягнення 14 291 490,12 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 15-2016 від 17.03.16р.)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (дов. № ББУ/ПУ216/СЛ/15 від 10.12.15р.)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі-відповідач) про стягнення 14 291 490,12 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 7 876 764,48 грн. - основний борг, 3 439 512,03 грн. - інфляційних втрат, 268 289,42 грн. - 3% річних, 2 610 800,86 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором №14-16/480-ПД/И від 06.08.14р., в частині повного та своєчасного розрахунку за виконані роботи.

Представником позивача у судовому засіданні надано клопотання від 19.04.16р., яким залучає копії документів до матеріалів справи, а саме: посвідчення про відрядження від 14.04.16р., лист № 228 від 12.04.16р. щодо звірки взаєморозрахунків, акт звірки взаєморозрахунків станом на 12.04.16р.

Також, представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" у судовому засіданні надано заяву про збільшення розміру позовних вимог № 258 від 18.04.16р., в якій зазначено, розрахунок інфляційних нарахувань, пені та 3% річних було здійснено на час подання позовної заяви до суду. На дату розгляду справи термін прострочення виконання грошового зобов'язання збільшився. Станом на 19.04.16р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 14 291 490,12 грн., з них:

- 7 876 764,48 грн. основного боргу;

- 3 543 033,21 грн. інфляційних втрат;

- 284 430,33 грн. 3% річних;

- 2 587 262,10 грн. пені.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але 18.04.16р. подав до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з участю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні в Господарському суді Харківської області по справі № 922/726/16, на підтвердження чого, в додатках до клопотання є ухвала від 05.04.16р. про призначення розгляду справи на 19.04.16р.

Представник відповідача 25.04.2016 року надав до канцелярії суду клопотання про зупинення провадження по справі, у якому зазначає, що звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про внесення змін до договору, на якому ґрунтуються позовні вимоги, в частині зміни строку виконання грошового зобов'язання. 15.04.2016 року господарський суд Харківської області порушив провадження за позовом (ухвала по справі № 922/1212/16) та призначив слухання на 17.05.2016р. Справи № 922/1212/16 та № 904/2154/16 є пов'язаними, оскільки ґрунтуються на одному договорі. Предметом позовних вимог по справі № 922/1212/16 є внесення зміни до договору № 14-16/480-ПД/И укладеного між позивачем та відповідачем. Зміна судом умов договору щодо оплати суттєво вплине на оцінку доказів по справі № 904/2154/16, у зв'язку з чим просить суд зупинити провадження у справі № 904/2154/16 до розгляду справи № 922/1212/16.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Залізничавтоматика" надано в судовому засіданні заперечення на клопотання Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", в якому вказує на те, що предметом спору у справі господарського суду Харківської області є зміна строку виконання грошового зобов'язання, за виконані роботи по договору, що може регулювати відносини в майбутньому, та не впливає на відносини, які виникли на даний час. Крім того зазначає, що в даній справі предметом позову є стягнення пені, сум інфляційних нарахувань та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. При чому, по зобов'язанням, які на даний час виконані відповідачем, однак з порушенням терміну виконання по актам виконаних робіт № № 1-8, та які не виконанні по актам № № 9-12. У зв'язку з чим просить суд відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.16р. відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про зупинення провадження у справі № 904/2154/16.

10 травня 2016 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Залізничавтоматика" надано в судовому засіданні клопотання, в якому просить суд продовжити строк розгляду спору по справі № 904/2154/16 по 13.06.16р. включно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.16р. продовжено строк вирішення спору по справі № 904/2154/16 з 31.05.16р. по 13.06.16р. включно.

В судовому засіданні 10.05.2016 року судом, відповідно до приписів ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 13.06.16р. о 11 год. 30 хв.

Суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", як підрядник, та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", як замовник було укладено договір № 14-16/480-ПД/И.

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку і на умовах, передбачених цим договором, підрядник зобов'язується своїми силами виконати, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити наступні роботи: проектування та виконання будівельно-монтажних робіт електричної централізації станції ЦЗФ "Павлоградська" (з дозволом і модернізацією БМРЦ на систему МПЦ), інвентарний номер - 54202/0000, інвентарний номер - 54202/0000 на філії "ЦЗФ" Павлоградська "ПАТ" ДТЕК Павлоградвугілля" у відповідність з умовами цього договору.

Згідно п. 6.1. договору, вартість робіт за договором узгоджується сторонами в договірних цінах, які є невід'ємними частинами цього договору, і становить 16 244 212,17 грн. без ПДВ. Вартість робіт визначається відповідно до ДСТУ Б Д 1.1-1 діє до: 2013 "Правила визначення вартості будівництва".

Оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника на 90 календарний день з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) та виставленого рахунку підрядника. У разі якщо термін оплати припадає на вихідний або святковий, оплата здійснюється на наступний банківський день (п. 6.3. договору).

На виконання умов договору позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за договором № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 року. В підтвердження виконання робіт на загальну суму 16 244 212,17 грн. є наступні акти виконаних робіт:

- № 1 від 14.08.2014 року;

- № 2 від 29.08.2014 року;

- № 3 від 02.09.2014 року;

- № 4 від 30.09.2014 року;

- № 5 від 31.10.2014 року;

- № 6 від 31.10.2014 року;

- № 7 від 28.11.2014 року;

- № 8 від 28.11.2014 року;

- № 9 від 31.12.2014 року;

- № 10 від 31.12.2014 року;

- № 11 від 31.12.2014 року;

- № 12 від 31.12.2014 року.

Вищезазначені акти підписано сторонами без зауважень. Згідно яких робота виконана та передана замовнику у повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" порушивши умови договору, своєчасно не здійснило оплату за наступними актами:

- № 1 від 14.08.2014 року;

- № 2 від 29.08.2014 року;

- № 3 від 02.09.2014 року;

- № 4 від 30.09.2014 року;

- № 5 від 31.10.2014 року;

- № 6 від 31.10.2014 року;

- № 7 від 28.11.2014 року;

- № 8 від 28.11.2014 року;

- № 9 від 31.12.2014 року;

- № 10 від 31.12.2014 року;

- № 11 від 31.12.2014 року;

- № 12 від 31.12.2014 року.

Станом на 19.02.2016 року у повному обсязі не оплачені зобов'язання за актами № 9 від 31.12.2014р., № 10 від 31.12.2014р., № 11 від 31.12.2014р., № 12 від 31.12.2014 року, термін оплати за якими - 31.03.2015 року, на загальну суму 7 876 764,48 грн.

Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 7 876 764,48 грн., яке відповідно до договору мало бути виконано на 90-й календарний день після прийняття виконаних робіт, але дане зобов'язання відповідачем не виконано.

21 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк", як "Банк" або "Фактор" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", як "Клієнт" було укладено договір факторингу з регресом № Ф-КНА-51.

Згідно п. 1.1. договору, в порядку та на умовах визначених цим договором, фактор зобов'язався здійснити факторингове фінансування Клієнта за плату на умовах факторингу з регресом.

Відповідно до п. 1.3. договору, право вимоги є відступленим клієнтом (набутим Фактором) з моменту підписання сторонами Реєстру, що містить таке Право вимоги.

У відповідності до п. 2.1 договору, перелік боржників визначається сторонами у Переліку Боржників згідно Додатку № 1 до договору.

За приписами пункту 2.2. договору, умови придбання Фактором Права вимоги визначаються у Реєстрі, що складається за формою згідно Додатку № 2 до договору.

Визначено порядок фінансування Клієнта, відповідно до якого Фактор перераховує Клієнту суму авансу у розмірі визначеному Реєстром не пізніше наступного банківського дня, після підписання Реєстру. Після отримання Фактором повної суми заборгованості (визначеної у Реєстрі, додаток № 2) від Боржника визначеного сторонами у додатку № 1, Фактор не пізніше наступного банківського дня перераховує Клієнту вказану суму, а у випадку наявності заборгованості Клієнта перед Фактором за даним договором, різницю між отриманою від Боржника сумою та заборгованістю Клієнта (п. 2.11 договору).

Відповідно до додатку № 1 до договору боржником було визначено ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" за договором 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 р.

За умовами пункту 2.2. договору, було підписано реєстр № 1 від 27 листопада 2014 року, згідно якого аванс визначено в сумі 1 704 406,62 грн. Право вимоги за вказаним реєстром було відступлене (передане) у сумі 2 185 521,31 грн. зобов'язань боржника (ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") за Актами приймання передачі виконаних робіт № 2 від 29.08.14р., № 3 від 02.09.14р., № 4 від 30.09.14р., № 5 від 31.10.14р., № 6 від 31.10.14р. по договору 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 року. Реєстр № 2 від 17 грудня 2014 року, згідно якого аванс визначено в сумі - 1000 000,00 грн. Реєстр № 2.1 від 22 грудня 2014 року, сума авансу - 779 976,13 грн. Реєстр № 2.2 від 26 грудня 2014 року сума авансу 800 216,31 грн. Реєстр № 2.3 від 09 січня 2015 р., сума авансу - 975 514,05 грн., а всього аванс за вказаними реєстрами склав - 3 555 706,49 грн. Право вимоги за вказаними реєстрами було відступлене (передане) у сумі 4 558 598,07 грн. зобов'язань боржника (ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") за Актом приймання передачі виконаних робіт № 7 від 28.11.2014 р. по договору 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 року. Крім того було підписано реєстр № 3 від 09 січня 2015 року, відповідно до якого сума авансового платежу - 366 085,95 грн., боргове зобов'язання відступлене за актом № 8 від 28.11.14р. приймання передачі виконаних робіт за договором № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 року, у сумі 1 494 270,58 грн.

Всього за договором факторингу було відступлене право вимоги на суму 8 238 389,96 грн. Сума авансового платежу становить 5 626 199,06 грн.

На виконання умов додаткової угоди № 1 від 25.11.2014 року договір факторингу з регресом № Ф-КНА-51 від 21.11.2014 року та додатки були передані до ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля".

Вищевказані суми авансового платежу, відповідно до умов договору були перераховані позивачу фактором у строки визначені договором.

На рахунок позивача відкритий в ПАТ "ПУМБ" за вищевказаними реквізитами ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" перерахувало відступлені суми за актом № 2 від 29.08.14р. - 11.12.14р., за актом № 3 від 02.09.14р. - 29.12.14р., за актом № 4 від 30.09.14р. - 27.02.15р., за актом № 5 від 31.10.14р. - 31.03.15р., за актом № 6 від 31.10.14р. - 31.03.15р., за актом № 7 від 28.11.14р. - 21.04.15р. та за актом № 8 від 28.11.14р. - 21.04.15р., в свою чергу Фактор відповідно до умов договору перерахував їх Клієнту (ТОВ НВП "Залізничавтоматика").

У зв'язку з чим, заборгованість за договором факторингу відсутня, що підтверджується довідкою ПАТ "ПУМБ" № КНА-54.4/224 від 04.03.2016 року та виписками банку, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 182-190).

Таким чином, зобов'язання за договором факторингу з регресом № Ф-КНА-51 від 21.11.2014 року сторонами договору виконано повністю, тобто припинені відповідно до умов договору.

25 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 року.

У відповідності до п. 1 додаткової угоди, підрядник відступив свої грошові вимоги по договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.14р. Публічному акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором факторингу з регресом № Ф-КНА-51 від 21.11.2014 року.

За приписами пункту 2 додаткової угоди, всі платежі по договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.14р. здійснюються, виключно в безготівковій формі Публічному акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» по наступним реквізитам: Отримувач: ТОВ НВП "Залізничавтоматика"; код отримувача: 30655683; банк отримувача: ПАТ "ПУМБ", МФ0 334851; рахунок: 9752.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди, підрядник зобов'язався надати замовнику засвідчену копію договору факторингу з регресом № Ф-КНА-51 від 21.11.2014 р. та додатки до нього.

Пунктом 6 додаткової угоди встановлено, додаткова угода № 1 є невід'ємною частиною договору і вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення їх печатками і діє протягом дії договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 року.

Зважаючи, що право вимоги було відступлене Фактору за вищевказаними зобов'язаннями, з метою забезпечення виконання зобов'язань Клієнта перед Фактором, які припинено належним їх виконанням, право відступленої грошової вимоги Фактору (ПАТ "ПУМБ") відповідно до додаткової угоди № 1 від 25 листопада 2014 року - припинене.

Позивач усно та письмово звертався до відповідача з приводу сплати заборгованості за договором. Також останньому були направлені листи на замовлення, з описом вкладеного, та повідомленням про вручення з претензіями по сплаті суми боргу за виконані роботи та пені: вих. № 113 від 29.05.2015 року Претензія № 1, вих. № 118 від 05.06.2015 року Претензія № 2, вих. № 143 від 12.06.2015 року Претензія № 3, вих. № 165 від 19.06.2015 року Претензія № 4, вих. № 199 від 26.06.2015 року Претензія № 5, вих. № 205 від 21.07.2015 року Претензія № 6,вих. № 216 від 20.08.2015 року Претензія № 7, вих. № 224 від 04.09.2015 року Претензію № 8, вих. № 235 від 25.09.2015року Претензію № 9.

Однак, відповідач відповіді на вказані претензії не надав, розрахунків не провів, тобто, заборгованість залишилась непогашеною.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за виконані роботи у розмірі 7 876 764,48 грн.

Доказів виконання по оплаті за договором № 14-16/480-ПД/И від 06.08.14р. на загальну суму 7 876 764,48 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 843 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ст. 854 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника -достроково.

У відповідності до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено матеріалами справи, 19.04.2016р. від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач відповідно до положень ст. 22 ГПК України збільшує позовні вимоги до відповідача, у зв'язку з тим, що розрахунок інфляційних нарахувань, пені та 3% річних було здійснено на час подання позовної заяви до суду. Зважаючи, що на дату розгляду справи 19.04.16р., термін прострочення виконання грошового зобов'язання збільшився, до сплати підлягають такі суми:

- 3 543 033,21 грн. інфляційних втрат;

- 284 430,33 грн. - 3% річних;

- 2 587 262,10 грн. - пені.

З урахуванням збільшення суми позову, позивач просить стягнути з відповідача 3 543 033,21 грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 284 430,33 грн. та пені у сумі 2 587 262,10 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, у відзиві на позов зазначає, що дійсно 21.11.2014р. позивач уклав з ПАТ «Перший український міжнародний банк» договір факторингу з регресом № Ф-КНА-51 від 25.11.2014р., з посиланням на укладений договір факторингу, позивач уклав з відповідачем додаткову угоду № 1 до договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 року.

У відповідності до п. 2 якого, з дати вступу в силу цієї додаткової угоди всі платежі по договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р. виконуються виключно в безготівковій формі Публічному акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк".

Статтею 1078 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Саме з урахуванням вимог цієї статті сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р.

За приписами статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов'язання змінюються з дати внесення змін, отже з 25.11.2014р. в результаті поступки права вимоги за договором факторингу, відповідач є зобов'язаним перед ПАТ "ПУМБ", як по зобов'язанням строк виконання яких настав, так і по зобов'язанням, строк виконання яких настане в майбутньому.

Про це свідчить редакція п. 2 додаткової угоди № 1 до договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р., "всі платежі по договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р. виконуються виключно в безготівковій формі Публічному акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк".

Відповідно до п. 7 ст. 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін , що виникли на основі цього договору.

Пунктом 11.1 договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Тобто, починаючи з 25 листопада 2014 року та станом на даний час, всі платежі за договором відповідач повинен здійснювати Публічному акціонерному товариству "ПУМБ", або за його вказівкою іншому отримувачеві коштів, так як сторони не змінювали умови договору в редакції додаткової угоди № 1.

В зв'язку з укладенням додаткової угоди № 1 відбулося відступлення права вимоги від позивача до Публічного акціонерного товариства "ПУМБ".

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512. Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 515 Цивільного кодексу України встановлено, заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Виходячи з викладеного, Публічне акціонерне товариство "ПУМБ" є новим кредитором відповідача як за зобов'язаннями, строк виконання яких настав, так і за зобов'язаннями, виконання яких настане в майбутньому.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Правова позиція відповідача підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2015 року по справі № 910/21768/14 та зазначено, що відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник повинен здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У справі, що розглядається, клієнт за договором факторингу (позивач по справі) уклав з відповідачем додаткову угоду в якій зазначено про поступку права вимоги ПАТ "ПУМБ" та визначена грошова вимога - всі платежі за договором №14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до суду мають господарюючі суб'єкти, права та охоронювані інтереси яких порушено.

З огляду на те, що Публічне акціонерне товариство "ПУМБ" є кредитором за договором № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р. саме останній має право на звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач по справі не є кредитором за договором № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р., а отже у нього немає права на звернення до суду.

У відповідності до п.п. 3.1, 3.2 договору факторингу з регресом № Ф-КНА-51 від 21.11.2014р. укладеного між ПАТ "Перший Український міжнародний банк" та позивачем сторони домовились, що цей договір є змішаним та що Клієнт (позивач по справі) поручається перед Фактором (ПАТ "ПУМБ") за виконання Боржником (ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" грошових зобов'язань перед Фактором, що випливають з "Контракту" (За визначенням - контракт - це договір поставки, укладений між Клієнтом і Боржником).

Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Виходячи з викладеного, позивач по справі є не кредитором, права якого порушені, а поручителем за договором № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р. Бути одночасно і кредитором і поручителем позивач не може в силу приписів вищезазначених статей Цивільного кодексу України та пунктів договору факторингу.

Крім того, відповідач звертає увагу, при виконанні умов договору позивач допустив порушення строків виконання робіт. В пункті 4.1 договору передбачено закінчення робіт 31.12.2014р. Сума договору, згідно п. 6.1 договору складає 16 244 212,17 грн.

Як вбачається з відзиву, 30 грудня 2014 року сторонами був складений та підписаний акт недоробок, та визначено строк на їх усунення.

20 лютого 2015 року після усунення недоліків сторони підписали акт робочої комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта для пред'явлення державній комісії.

Таким чином прострочка виконання взятого на себе зобов'язання склала, починаючи з 01.01.2015р. по 19.02.2015р. тобто 50 днів.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що у разі порушення підрядником зобов'язань за договором замовник вправі направити підряднику розрахунок штрафних санкцій та правомірно затримати оплату за виконані роботи до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 9.2.1 договору передбачено, що у разі прострочки виконання робіт до 10 днів підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно виконаних робіт по договору.

Згідно до розрахунку штрафу, який є невід'ємною частиною розрахунку штрафних санкцій, його сума складає 30 050,58 грн.

Пунктом 9.2.2 договору передбачено, що у разі прострочки виконанні робіт більше, чим 10 днів підрядник сплачує замовнику додатково неустойку (пеню) в розмірі 0,5% від вартості робіт за договором за кожний день прострочки.

В загальному розмірі сума штрафу та пені за порушення умов договору складає 3 928 661,62 грн.

14 березня 2016 року на адресу позивача був направлений розрахунок штрафних санкцій № 3/746 від 14.03.16р., в якому відповідач згідно п. 6.4 договору пропонував позивачу на протязі 5 календарних днів з моменту направлення штрафних санкцій оплатити штрафні санкції в сумі 3 928 661,62 грн. (а.с. 53).

Проте, розрахунок залишений без уваги, внаслідок чого штрафні санкції сплачені не були.

У відповідності до п.п. 6.4, 6.5 договору відповідач скористався своїм правом та застосував по відношенню до позивача підприємства оперативно - господарську санкцію на суму 3 928 661,62 грн. про що позивачу було направлене відповідне повідомлення.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України передбачено, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України унормовано, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Відповідно до частини 1 статті 218 вказаного Кодексу підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 237 Господарського кодексу України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. Уразі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції зацікавлена сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Отже, грошове зобов'язання на суму 3 928 661,62 грн., яке позивач вважає простроченим, в результаті застосування оперативно-господарської санкції на суму 3 928 661,62 грн., у відповідності до умов договору, є отриманими з сум, що належні до виплати позивачеві і не можуть бути простроченим грошовим зобов'язанням.

29 березня 2016 року на адресу позивача було направлено повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції № 1/877 від 28.03.16р., що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 51), в якому відповідач зазначає, що 14.03.16р. на адресу позивача був направлений розрахунок штрафних санкцій згідно п. 6.4. договору, проте розрахунок залишений без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим застосував по відношенню до останнього оперативно-господарську санкцію на суму 3 928 661,62 грн., в результаті застосування такої санкції у відповідача припинилось грошове зобов'язання на суму 3 928 661,62 грн.

Крім того, 13 червня 2016 року відповідачем надано до суду додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, в яких викладає свою позицію щодо тверджень позивача та не погоджується з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає, що поступлення права вимоги відбулося на підставі реєстрів до договору факторингу.

Так, останній вказує, що до договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р. була укладена додаткова угода № 14-16/480-ПД/И від 25.11.2014р., згідно з якою позивач поступився своїм правом грошової вимоги за цим договором Першому Українському Міжнародному банку з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором факторингу з регресом.

За пунктом 2 цієї додаткової угоди починаючи з 25.11.2014р. всі платежі за договором № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014р. здійснюються виключно в безготівковій формі Першому українському міжнародному банку.

Таким чином, починаючи з 25.11.2014р. ПУМБ є новим кредитором.

Постанови Вищого господарського суду України в яких дається аналіз взаємовідносин за участі факторингу підтверджує правову позицію відповідача. Так, наприклад, в постанові Вищого господарського суду України по справі № 910/12310/14 від 30.03.2015р. зазначено, що клієнт за договором факторингу може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язань клієнта перед фактором. Саме таке посилання міститься в п. 1 додаткової угоди з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором факторингу з регресом. Тому заперечення позивача, що в додатковій угоді є його платіжні, а не банку, реквізити, суперечить судовій практиці та умовам додаткової угоди. За додатковою угодою позивач є отримувачем коштів а не кредитором.

За змістом ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги i заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, встановлюються господарським судом на підставі доказів - фактичних даних, що встановлюються певними засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

За наведених обставин справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову, відхиляє доводи позивача у справі, наведені в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по справі покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.06.16р.

Суддя ОСОБА_3