ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.06.16р. Справа № 904/2661/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення 10 860 233,99 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 674 651,85 грн. пені, 46 125,01 грн. 3% річних

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 01.02.2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 88-552-162 від 25.04.2016 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулося до господарського суду із позовом, з урахуванням заяви позивача від 09.06.2016 року, про стягнення з Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_1 заборгованості у сумі 11 581 010,85 грн., з яких:

- 10 860 233,99 грн. заборгованість за природний газ поставлений у січні, лютому, березні 2016 року;

- 674 651,85 грн. пеня за загальний період з 08.02.2016 року по 05.04.2016 року;

- 46 125,01 грн. 3% річних за загальний період з 08.02.2016 року по 05.04.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 2015/ТП-БО-00684 на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів від 13.10.2015 року в частині повної та своєчасної оплати природний газ поставлений за Актами приймання-передачі природного газу на постачання природного газу:

- № ДОЗ00005218 від 31.01.2016 року на суму 7 618 277,98 грн.;

- № ДОЗ00009200 від 29.02.2016 року на суму 5 195 704,87 грн.;

- № ДОЗ00013531 від 31.03.2016 року на суму 3 654 885,98 грн.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем поставленого природного газу позивач на підставі п. 6.2.2 договору та ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить стягнути пеню в розмірі 674 651,85 грн. та 3% річних у сумі 46 125,01 грн.

09.06.2016 року відповідач надав відзив де просить суд:

- в частині позовних вимог про стягнення пені у сумі 642 916,28 грн. відмовити;

- зменшити належну до стягнення суму пені до 25 000,00 грн.;

- в частині стягнення основного боргу в сумі 10 860 233,99 грн., 3% річних в сумі 46 125,01 грн. та пені в сумі 25 000,00 грн. розстрочити виконання рішення суду за наступний графіком: 1) 7 150 000,00 грн. - до 20.07.2016 року; 2) 1 281 365,53 грн. - до 20.08.2016 року, зазначене обґрунтоване наступним.

Постачання протягом січня-березня 2016 року більших обсягів природного газу (понад 20% від вартості постачання за 2015 року) договором №2015/ТП-БО-006845 від 13.10.2015 року не передбачалося і без проведення процедур державних закупівель досягнення такої домовленості с незаконним. За таких обставин умови договору №2015/ТП-БО-006845 від 13.10.2015 року поширюються виключно на обсяг природного газу, постачання якого на період з січня 2016 року по березень 2016 року передбачено додатковою угодою №3 від 31.12.2015 року до договору №2015/ТП-БО-006845 віл 13.10.2015 року. Приймаючи до уваги, що строк дії договору №2015/ТП-БО-006845 від 13.10.2015 року закінчився 31.12.2015 року передбачені в ньому штрафні санкції за прострочку проведення розрахунків також не підлягають застосуванню (окрім вартості природного газу, на яку дію договору було пролонговано до 31.03.2016 року - 31 735,57 грн.). Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 642 916,28 грн. не підлягають задоволенню.

Також відповідач зазначає, що фактичне споживання природного газу на суму 14 818 980,13 грн. Дніпропетровським національним університетом імені ОСОБА_1 не оспорюється, бездоговірне споживання мало місце у зв'язку з тим, що в січні-березні 2016 року ще не було завершено процедуру державних закупівель і, відповідно, не був укладений договір на постачання природного газу на 2016 рік. Питання проведення розрахунків за природний газ, спожитий в 2016 року, є предметом переговорів між сторонами. Погашення даного боргу можливе виходячи з обсягів бюджетного фінансування, виділених для даної мети згідно затвердженого щомісячного плану використання бюджетних коштів на 2016 рік. З урахуванням фінансово-економічного стану сторін спору об'єктивно можливим і необхідним є розстрочення примусового виконання судового рішення про стягнення боргу за спожитий природний газ та 3% річних з урахуванням затвердженого щомісячного плану використання бюджетних коштів на 2016 року. Грошові кошти в порядку виконання даного плану надходять на рахунки навчального закладу 10-15 числа поточного місяця, тому проведення платежів за відповідний період можливе після їх надходження. Крім того, відповідач вказує, що Дніпропетровський національний університет імені ОСОБА_1 проводить розрахунки за природний газ при першій же можливості виходячи з виділених обсягів фінансування. У зв'язку з викладеним, відповідач просить суд зменшити належну до стягнення суму пені до 25 000,00 грн., що є об'єктивно можливою до виплати сумою для навчального закладу, що фінансується за рахунок державного бюджету.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2016 року з призначенням її до розгляду на 28.04.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 28.04.2016 року було оголошено перерву до 11.05.2016 року, після чого оголошувались перерви до 02.06.2016 року та до 09.06.2016 року.

У судовому засіданні 09.06.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - позивач, постачальник), публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" (далі - газорозподільне підприємство) та Дніпропетровським національним університетом імені ОСОБА_1 (далі - відповідач, споживач) укладений договір № 2015/ТП-БО-006841 на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів (далі - договір) відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник постачає природний газ (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 0-16-2010 код 06.20.1 Газ природний, скраплений або в газоподібному стані (газ природний) для котельні середнього тиску) споживачеві в обсягах і порядку, передбаченим договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку і на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.1.2. договору передача газу за договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання визначається сторонами в додатку до договору.

Облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами користування та Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 №618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 року за №67/11941, та іншими діючими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку природного газу під час його розподілу (п.2.2 договору).

Згідно з п.3.1. договору, договірні обсяги постачання газу споживачеві наводяться в додатку 3 до Договору.

Згідно Додатку №3 до договору на постачання природного газу, постачальник здійснює з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року постачання природного газу споживачу для власного споживання в обсязі 915,000 тис. куб. м., у тому числі по місяцях та кварталах:

у жовтні 2015 року 15,000 тис. куб. м.,

у листопаді 2015 року 400,000 тис. куб. м.,

у грудні 2015 року 500,000 тис. куб. м.

Вартість послуг визначається розділом ІV договору. Так, відповідно до п.4.2. в редакції додаткової угоди №1 від 30.10.2015 року до договору на постачання природного газу, ціна за 1000,00 куб. м. природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердження тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 6 600,00грн., крім того ПДВ20% - 1 320,00грн.:

- збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2% (два відсотки), відповідно до пункту 29 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб.м. природного газу і складає 132,00 грн., крім того ПДВ 20% - 26,40 грн.;

- тариф на постачання природного газу за 1000,00куб.м. природного газу становить 92,10грн., крім того ПДВ 20% - 18,42грн.;

- тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами та тариф на послуги розподілу природного газу (транспортування природного газу розподільними трубопроводами) за 1000,00куб.м. природного газу становить 689,10грн., крім того ПДВ 20% - 137,82грн.

Всього за 1000куб.м. природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 7 513,20грн., крім того ПДВ 20%- 1 502,64 грн., разом за 1000 куб. м. 9 015,84грн.

31.12.2015 року сторони уклали Додаткову угоду №3 до договору на постачання природного газу від 13.10.2015 року, якою сторони дійшли згоди з 01.01.2016 року викласти пункт 4.2. договору в наступній редакції: "4.2. Ціна за 1000,00 куб. м. природного газу без урахування податку на додану вартість, тарифів на його транспортування і розподіл становить 6 398,00грн., крім того ПДВ20% :

- тариф на транспортування природного газу магістральними (або газовидобувними) трубопроводами за 1000,00куб.м. природного газу становить 265,60грн., крім того ПДВ 20% .

Всього за 1000куб.м. природного газу, з урахуванням тарифу на його транспортування 6 663,60грн., крім того ПДВ 20% - 1 332,72грн., разом за 1000куб.м. 7 996,32грн.".

Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди №3 від 31.12.2015 року сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.03.2016 року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми цього договору, а саме: 1 649 888,70 грн., у тому числі ПДВ-20%.

Також цією Додатковою угодою сторони визначили об'єм постачання природного газу на період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року для власного споживання в обсязі 206,331тис. куб. м., у тому числі по місяцях та кварталах (тис.куб.м.):

січень 2016 року - 68,777;

лютий 2016 року - 68,777;

березень 2016 року - 68,777.

За змістом п.3.6. договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, підписаного споживачем та газорозподільним підприємством відповідно до пункту 2.5. розділу ІІ Договору.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п.3.9 договору).

Договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного погашення. Сторонами досягнуто згоди, що в силу положень частини третьої статті 634 Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до відносин, які склалися між сторонами до дати його укладення, а саме: з 01.07.2015 року (п.10.1. договору).

Додатковою угодою №2 від 30.12.2015 року продовжено термін дії договору до 31 березня 2016 року.

На виконання умов договору постачальник поставив споживачу природний газ в обсязі 2 059,556 тис.куб.м. на загальну суму 16 468 868,83 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- № ДОЗ00005218 від 31.01.2016 року - 952,723 тис.куб.м. на суму 7 618 277,98 грн.;

- № ДОЗ00009200 від 29.02.2016 року - 649,762 тис.куб.м. на суму 5 195 704,87 грн.;

- № ДОЗ00013531 від 31.03.2016 року - 457,071 тис.куб.м. на суму 3 654 885,98 грн.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пункту 4.2. цього розділу є обовязковою для сторін. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору (п.4.4. договору з урахуванням додаткової угоди № 1 від 30.10.2015 року).

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого наступного місяця включно (п.4.5. договору).

Відповідно до п.4.6. договору, оплата вартості послуг з газопостачання здійснюється споживачем на умовах щомісячної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку №3 до договору, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду.

Згідно з п.4.6.1. споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договореного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу, наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.4.6.2. договору).

Відповідно до п.4.6.5. договору, у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Відповідач зобов'язання по оплаті виконав частково у сумі 5 608 634,84 грн., що підтверджується платіжним дорученнями:

- № 000218 від 18.03.2016 року на суму 288 801,00 грн.;

- № 000217 від 18.03.2016 року на суму 1 361 087,70 грн.;

- № 000608 від 17.05.2016 року на суму 3 337 035,00 грн.;

- № 000609 від 17.05.2016 року на суму 57 338,00 грн.;

- № 000610 від 17.05.2016 року на суму 491 091,14 грн.;

- № 000611 від 17.05.2016 року на суму 73 282,00 грн.

Станом на час розгляду справи заборгованість за поставлений природний газ за січень-березень 2016 року складала 10 860 233,99 грн.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання Дніпропетровським національним університетом імені ОСОБА_1 умов договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу за січень-березень 2016 року, у звязку з чим позивачем нараховані пеня, інфляції втрати та 3% річних.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі - продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України.

З огляду на умови договору строк оплати спожитого природного газу є таким, що настав.

Доказів оплати природного газу в сумі 10 860 233,99 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 10 860 233,99 грн.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6.2.2. договору за несвоєчасну оплату послуг наданих постачальником на постачання та транспортуванню газу, споживач сплачує пеню нараховану на суму заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Заявлена позивачем до стягнення пеня за несвоєчасну оплату природного газу нарахована у сумі 674 651,85 грн. за загальний період з 08.02.2016 року по 05.04.2016 року.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що позивачем розрахунок зроблено вірно. З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню у сумі 674 651,85 грн.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі Господарського процесуального кодексу України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню (п. 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про можливість зменшення розміру пені, суд враховує ту обставину, що відповідач фінансується з бюджетних коштів, відповідач проводить розрахунки за природний газ виходячи з виділених обсягів фінансування, прострочення розрахунків з позивачем мало місце внаслідок неможливості проведення розрахунків без проведення повного комплексу процедур державних закупівель.

Суд також оцінює спірні обставини у справі з урахуванням вимог чинного законодавства щодо порядку і основних засад як встановлення так і виконання господарсько-правових зобов'язань.

Так, згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

За частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов'язань.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З урахуванням викладеного законним і справедливим буде зменшення пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 25 000,00 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання позивачем на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані 3% річних за період прострочки за загальний період з 08.02.2016 року по 05.04.2016 року у сумі 46 125,01 грн. 3% річних.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних встановлено, що позивачем розрахунок зроблено вірно.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у сумі 10 931 359,00 грн. (основний борг у сумі 10 860 233,99грн. + пеня у сумі 25 000,00 грн. + 3% річних у сумі 46 125,01 грн.).

Також, відповідач просить розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Суд, вирішуючи питання щодо надання розстрочення або відстрочення виконання рішення, враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання про розстрочку виконання рішення, відповідач посилається на скрутне фінансово-економічне становище, щомісячний план використання бюджетних коштів на 2016 року та на те, що грошові кошти в порядку виконання даного плану надходять на рахунки навчального закладу 10-15 числа поточного місяця, тому проведення платежів за відповідний період можливе після їх надходження.

З урахуванням викладеного, господарський суд вважає за доцільне в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України розстрочити виконання судового рішення у справі № 904/2661/16 рівними частинами на 2 місяці.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Так, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року № 928-VIII встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі, а саме: з 1 січня - 1 378 гривень.

Відповідно до позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення, ціна позову у сумі 11 581 010,85 грн. судовий збір повинен складати 173 715,16 грн. (11 581 010,85 х 1,5% = 173 715,16). Сума сплаченого позивачем судового збору за платіжним дорученням № 214(#121964359) від 06.04.2016 року складає 206 700,00 грн. (а.с. 7 том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 32 984,84 грн. (206 700 - 173 715,16 = 1 313,92).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у сумі 32 984,84 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 206 700,00 грн. відповідно до платіжного доручення №214(#121964359) від 06.04.2016 року, проте позивач до суду з клопотанням про повернення судового збору не звертався.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 173 715,16 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 1, 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_1 (49010, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, будинок 72, ідентифікаційний код 02066747) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 39572642) основний борг у сумі 10 860 233,99 грн., 3% річних у сумі 46 125,01грн., пеню у сумі 25 000,00 грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 173 715,16 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2016 року по справі 904/2661/16 щодо стягнення з Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_1 (49010, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, будинок 72, ідентифікаційний код 02066747) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 39572642) заборгованості на загальну суму 11 105 074,16 грн., з яких основний борг у сумі 10 860 233,99 грн., 3% річних у сумі 46 125,01грн., пеню у сумі 25 000,00 грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 173 715,16 грн., на 2 місяця згідно з наступним графіком:

1) до 20.07.2016 року - 5 552 537,08 грн.;

2) до 20.08.2016 року - 5 552 537,08 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.06.2016 року.

Суддя ОСОБА_4