КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Справа№ 910/24456/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідачів: 1) не з'явились;

2) Сенів Т.В. - представник за довіреністю від 20.10.2014 року;

Гасяк Я.В. - представник за довіреністю від 20.10.2014 року;

Туз А.І. - представник за довіреністю від 16.06.2015 року,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року

у справі № 910/24456/14 (суддя - Любченко М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів"

про зобов'язання вчинити дії, заборону на вчинення певних дій, а також стягнення 2 142 189,50 євро,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" про:

- зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" усунути порушення у сфері конкуренції та привести свою діяльність у відповідність до вимог п.12 договору оренди від 19.12.2008р.;

- заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" здійснювати продаж будівельних матеріалів та інструментів на торгових площах торгово-розважального центру "King Cross Leopolis", що знаходиться за адресою: 81130, Львівська область, Пустомитівський р-н, село Сокільники, вул.Стрийська, 30;

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" штрафних санкцій в розмірі 2 142 189,50 євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" умов договору б/н від 19.12.2008р. оренди в частині обмеження конкуренції та не передання в оренду іншим суб'єктам торговельних площ, призначених для влаштування гіпермаркету будівельних матеріалів, що перевищують 3250 кв.м. Одночасно, позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" обґрунтовані тим, що саме вказаному суб'єкту відповідачем 2 в порушення положень договору б/н від 19.12.2008р. було передано частину приміщень для здійснення торгівлі будівельними матеріалами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова" 05.10.2015 (згідно відтиску штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Схід Відбудова" задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судовий експерт під час проведення експертизи не врахував погоджене між позивачем та відповідачем 2, розширене тлумачення понять «будівельні матеріали та інструменти».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2015р. у справі №910/24456/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 02.12.2015 року.

У судовому засіданні 02.12.2015 року оголошено перерву до 09.12.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 09.12.2015 року підтримав раніше подане клопотання про призначення додаткової комплексної судової експертизи. Клопотання мотивоване тим, що судом першої інстанції було помилково призначено проведення будівельно-технічної експертизи, тоді як для встановлення юридично значимих обставин існує необхідність проведення товарознавчо-економічної (комплексної) експертизи, оскільки предмет спору пов'язаний не з будівельно-технічними особливостями приміщень, а із забороною реалізації потенційними конкурентами скаржника на суміщених площах окремих груп товарів.

Представник відповідача 1 у судове засідання 09.12.2015 року не з'явився, про поважні причин неявки суд не повідомив.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 09.12.2015 року заперечував проти клопотання про призначення експертизи.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 року у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі.

14.03.2016 року до відділу документального забезпечення суду надійшла справа № 910/24456/14 з повідомленням про неможливість надання висновку експерта № 2462/2502/16-45 від 03.03.2016 року, у зв'язку із тим, що визначення груп товарів та розміру торгівельної площі не відноситься до завдань судово-економічної експертизи, а потребує спеціальних знань в області товарознавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 року поновлено розгляд справи та призначено до розгляду на 20.04.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 20.04.2016 року підтримав раніше подане клопотання про призначення додаткової судової експертизи та просив суд повторно направити матеріали справи для проведення експертизи.

Представники відповідачів у судовому засіданні 20.04.2016 року заперечував проти проведення експертизи експертизи.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі.

30.05.2016 року до відділу документального забезпечення суду надійшла справа № 910/24456/14 з повідомленням про повернення матеріалів справи без виконання ухвали суду, у зв'язку із тим, що питання, які винесені на вирішення експерта виходять за межі компетенції експертів інституту.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2016 року поновлено розгляд справи та призначено до розгляду на 15.06.2016 року.

Представник позивача та представник відповідача 1 у судове засідання 15.06.2016 року не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представники відповідача у судовму засіданні 15.06.2016 року заперечували протии задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 19.12.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" (орендар) було укладено договір оренди, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у користування об'єкт оренди, а саме об'єкт незавершеного будівництва, торгову галерею літ."В" (готовність 7%); магазин літ."Б-1" (готовність 80%); земельну ділянку площею 89171 м2, що розташовані за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Сокільники, вул.Стрийська,30.

За умовами п.3.1 договору б/н від 19.12.2008 р. ставка місячної орендної плати становить 7,80 євро за один м2, а отже сума орендної плати, що вноситься за один місяць становить 63 755,64 євро плюс податок на додану вартість.

Договір оренди укладається строком на 15 років з дати передачі об'єкта оренди. Правочин набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення (п.2.1 договору б/н від 19.12.2008р. оренди).

Вказаний правочин 19.12.2008р. було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. та зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за №2381393.

За умовами п.12.1 договору б/н від 19.12.2008р. поки орендар, суборендар чи його правонаступник мають намір здійснювати експлуатацію ринку будівельних матеріалів та інструментів, розташованого на об'єкті оренди, орендодавець зобов'язується не продавати земельні ділянки, розмір яких перевищує 10 000 кв.м, в рамках однократного продажу, та не передавати в оренду приміщення, розміщенні в будь-яких інших торговельних центрах, побудовані ним та такі, що належать йому, розмір торговельної площі, призначеної для влаштування гіпермаркету будівельних матеріалів та інструментів, яких перевищує 3250 кв.м, іншим компаніям, діяльність яких пов'язана з торгівлею будівельними матеріалами та інструментами, що існують на даний момент і можуть бути створені у майбутньому.

Положення означеного пункту стосуються лише земельних ділянок або споруд, що знаходяться в радіусі 10 кілометрів (повітряна лінія) від зовнішніх меж торговельного центру (п.12.3 договору б/н від 19.12.2008р.).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, заявник посилався на порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" умов договору б/н від 19.12.2008р. оренди в частині обмеження конкуренції та не передання в оренду іншим суб'єктам торговельних площ, призначених для влаштування гіпермаркету будівельних матеріалів, що перевищують 3250 кв.м. Одночасно, позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" обґрунтованим тим, що саме вказаному суб'єкту відповідачем 2 в порушення положень договору б/н від 19.12.2008р. було передано частину приміщень для здійснення торгівлі будівельними матеріалами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 06.07.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" (орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень, згідно з п.1.1 якого орендодавець приймає на себе зобов'язання на умовах, у порядку і в строки, передбачені договором, передати у строкове платне користування (оренду) орендарю об'єкт оренди, а орендар зобов'язується прийняти об'єкт, сплачувати орендну плату та додаткові платежі, на умовах, передбачених договором, а також повернути об'єкт оренди орендодавцю після припинення дії договору у зв'язку з закінченням його строку або будь-яких інших причин.

Об'єктом оренди за вказаним правочином є частина торгового центру площею 13 442,6 кв.м (з яких 1524,6 кв.м складають антресолі), який розташований за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Сокільники, вул.Стрийська,30.

За умовами п.1.4 договору від 06.07.2010 року відповідач 1 та 2 дійшли згоди, що об'єкт оренди передається для влаштування гіпермаркету, а саме: здійснення орендарем роздрібної торгівлі продовольчими та/або не продовольчими товарами народного споживання з виключним використанням при здійсненні розрахунків реєстраторів розрахункових операцій та/або платіжних терміналів, виробами та товарами широкого вжитку, а також складання товарів, організації пунктів харчування (за виключенням ресторанів), для здійснення діяльності з переробки продовольчих товарів у фабрикати та напівфабрикати, а також для облаштування офісних та/або складських приміщень, безпосередньо пов'язаних з такою торговою діяльністю.

Одночасно, як вказувалось вище, умовами обмеження конкуренції, що були погоджені між позивачем та відповідачем 2 у договорі б/н від 19.12.2008р., є неможливість передання орендодавцем відповідних площ у користування третім особам саме для влаштування гіпермаркету будівельних матеріалів.

При цьому, під гіпермаркетом слід розуміти різновид універсального магазину самообслуговування з торговою площею від 2500 м2 і більше, у якому здійснюється продаж не менше 10 тисяч найменувань продовольчих та непродовольчих товарів, а також пропонується широкий перелік додаткових послуг населенню (стоянка автотранспорту, послуги з харчування, комплектування подарункових наборів, тощо). Вказане визначення наведено у Наказі №327 від 24.10.2005р. Державного комітету статистики України "Про затвердження Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства".

Тобто, у даному випадку фактичне влаштування відповідачем 1 гіпермаркету на орендованому у відповідача 2 об'єкті, не є безумовним свідченням порушення умов обмеження конкуренції, які погоджені позивачем та відповідачем 2, оскільки цільове призначення об'єкту оренди, що визначене у договорі б/н від 06.07.2010р. оренди нежитлового приміщення та умови щодо призначення об'єкту, які наведено у п.12.1 договору б/н від 19.12.2008р., є відмінними.

До того ж, як вказувалось вище, положеннями п.12.1 укладеного між позивачем та відповідачем 2 правочину передбачено заборону влаштування торгівлі будівельними матеріалами на інструментами на площі, що перевищує 3250 кв.м.

Однак, позивачем всупереч приписів ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не було представлено до матеріалів справи доказів того, що відповідачем 1 в отриманому від відповідача 2 в оренду приміщенні здійснюється торгівля будівельними матеріалами та інструментами на площі більш, ніж 3250 кв.м.

Статтею 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у ст.31 цього Кодексу. Висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні (ст.42 Господарського процесуального кодексу України).

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, ухвалою від 14.01.2015р. по справі 910/24456/14 судом першої інстанції було призначено судову експертизу.

Проведення експертного дослідження доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, що повністю узгоджується з нормою ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України та п.7 Постанови №4 від 23.03.2012 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

На вирішення судовому експерту поставлено таке питання: яку площу торговельного залу у приміщенні торгово-розважального центру "King Cross Leopolis", розташованого за адресою: 81130, Львівська обл., Пустомитівський р-н, село Сокільники, вул.Стрийська, 30, використовує Товариство з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" для торгівлі будівельними матеріалами та інструментами?

За результатами проведення судової експертизи експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Мельник О.П. складено висновок №370 від 26.06.2014р.

У висновку №370 від 26.06.2014р. судовим експертом зазначено, що для торгівлі будівельними матеріалами та інструментами Товариство з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" у приміщенні торгово-розважального центру "King Cross Leopolis", що знаходиться за адресою: 81130, Львівська область, Пустомитівський р-н, село Сокільники, вул.Стрийська, 30, використовує площу в розмірі 14,03 кв.м.

За змістом ст.42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі і копія його надсилається сторонам.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У п.18 Постанови №4 від 23.03.2012р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" викладено правову позицію про те, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судової експертизи, складений експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що він не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості.

Щодо твердження апелянта, що між позивачем та відповідачем було погоджено розширене тлумачень понять «будівельні матеріали та інструменти», а саме до зазначених групп товарів відносять 21 із 40 груп товарів, які реалізуються у споживчому гіпермаркеті «Ашан» та зазначені у додатку № 3 до договору від 06.07.2010 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено та в договорі оренди від 19.12.2008 року не відображено, що сторони вказаного договору при зазначені поняття «будівельні матеріали та інструменти» у договорі, розуміли більш розширене його тлумачення.

Крім того, як свідчать матеріали справи, на підтвердження здійснення відповідачем 1 торгівлі будівельними матеріалами та інструментами заявником представлено до матеріалів справи касові чеки №0172 від 09.09.2014р., №0039 від 09.09.2014р., №0190 від 09.09.2014р., №0024 від 09.09.2014р. та №0030 від 09.09.2014р.

Однак, зазначені касові чеки ніяким чином не можуть свідчити про порушення умов договору б/н від 19.12.2008р. в частині обмеження конкуренції з огляду на таке.

За приписами ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.637 Цивільного кодексу України визначено, що сторони виконують свої права та обов'язки протягом строку дії договору.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (ч.2 ст.653 Цивільного кодексу України).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що Господарським судом м.Києва розглядалась справа №910/22954/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СіріусПроект Львів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" про стягнення заборгованості в розмірі 4 842 025, 55 грн., розірвання договору оренди від 19.12.2008р. та зобов'язання звільнити орендоване приміщення.

За наслідками розгляду спору судом було винесено рішення від 27.11.2014р., що було залишено без змін постановою від 19.02.2015р. Київського апеляційного господарського суду і постановою від 01.04.2015р. Вищого господарського суду України, та яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СіріусПроект Львів" було задоволено частково: стягнуто з відповідача грошові кошти в сумі 2 095 784,46 грн. та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" звільнити орендоване приміщення. Постановою від 27.05.2015р. Верховного Суду України було відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" про перегляд постанови від 01.04.2015р. Вищого господарського суду України.

У рішенні від 27.11.2014р. господарським судом встановлено, що договір б/н від 19.12.2008р. оренди є розірваним з 13.08.2014р. з огляду на те, що орендодавець, користуючись своїм правом на відмову від договору, що передбачене ч.2 ст.782 Цивільного кодексу України, направив 05.08.2014р. орендарю повідомлення про відмову від договору б/н від 19.12.2008р.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012 та від 06.03.2014р. по справі №910/11595/13.

Отже, рішення від 27.11.2014р. Господарського суду м.Києва по справі №910/22954/14 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Тобто, з огляду на розірвання договору б/н від 19.12.2008р. оренди з 13.08.2014р., суд дійшов висновку що обов'язки сторін за означеним правочином, зокрема в частині, обмеження конкуренції є припиненими саме з означеної дати.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що представлені заявником в якості доказів здійснення відповідачем 1 торгівлі будівельними матеріалами та інструментами та порушення обмежень конкуренції, які наведені у п.12.1 договору б/н від 19.12.2008р., касові чеки, датовані 09.09.2014р., не можуть свідчити про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" своїх зобов'язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" в період чинності укладеного між сторонами правочину.

За таких обставин, з огляду на наведене вище, приймаючи до уваги всі фактичні обставини справи відсутні підстави вважати, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" було порушено умови п.12.1 договору б/н від 19.12.2008р. оренди в період його дії в частині обмеження конкуренції з підстав, наведених заявником.

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" про усунення порушення у сфері конкуренції та приведення своєї діяльності у відповідність до вимог п.12 договору оренди від 19.12.2008р., то колегія суддів зазначаєнаступне.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків. Таку позицію наведено у висновках Верховного суду України про практику застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України.

Судом вже зазначалось, що відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Проте, як було зазначено судом вище, договір 19.12.2008р., у відповідність до якого заявник просить привести діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів", припинив свою дію ще 13.08.2014р.

Тобто, у даному випадку у суду відсутні будь-які підстави для зобов'язання відповідача 2 вчинити дії щодо усунення порушень обмеження конкуренції (навіть у випадку наявності таких) та виконати обов'язки, що виникли з означеного вище правочину, оскільки зобов'язання сторін за ним є припиненими, а отже і захист прав заявника у такий спосіб у даному випадку не є ефективним та не призвів би до відновлення його інтересів (у разі їх порушення) після набуття рішенням по справі законної сили.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" усунути порушення у сфері конкуренції та привести свою діяльність у відповідність до вимог п.12 договору оренди від 19.12.2008р. є безпідставними, оскільки відповідач 1 стороною вказаного правочину не є, а отже у останнього не виникло ніяких прав та обов'язків перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна", в тому числі, щодо обмежень конкуренції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" усунути порушення у сфері конкуренції та привести свою діяльність у відповідність до вимог п.12 договору оренди від 19.12.2008р. підлягають залишенню без задоволення.

Беручи до уваги, що позивачем не доведено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" умов ст.12, в тому числі, п.12.1 договору щодо обмеження конкуренції, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санцій за порушення ст. 12 договору від 19.12.2008 року.

Щодо позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" здійснювати продаж будівельних матеріалів та інструментів на торгових площах торгово-розважального центру "King Cross Leopolis", що знаходиться за адресою: 81130, Львівська область, Пустомитівський р-н, село Сокільники, вул.Стрийська, 30, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Частиною 2 ст.5 Господарського кодексу України передбачено, що конституційні основи правового господарського порядку в Україні становлять: право власності Українського народу на землю, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони, що здійснюється від імені Українського народу органами державної влади і органами місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України; право кожного громадянина користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону; забезпечення державою захисту прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальної спрямованості економіки, недопущення використання власності на шкоду людині і суспільству; право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; визнання усіх суб'єктів права власності рівними перед законом, непорушності права приватної власності, недопущення протиправного позбавлення власності; економічна багатоманітність, право кожного на підприємницьку діяльність, не заборонену законом, визначення виключно законом правових засад і гарантій підприємництва; забезпечення державою захисту конкуренції у підприємницькій діяльності, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції, визначення правил конкуренції та норм антимонопольного регулювання виключно законом; забезпечення державою екологічної безпеки та підтримання екологічної рівноваги на території України; забезпечення державою належних, безпечних і здорових умов праці, захист прав споживачів; взаємовигідне співробітництво з іншими країнами; визнання і дія в Україні принципу верховенства права.

Загальними принципами господарювання в Україні є: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб'єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв'язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; захист національного товаровиробника; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини (ст.6 Господарського кодексу України).

У ч.3 ст.18 Господарського кодексу України зазначено, що органам державної влади та органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам забороняється приймати акти та вчиняти дії, які усувають конкуренцію або необґрунтовано сприяють окремим конкурентам у підприємницькій діяльності, чи запроваджують обмеження на ринку, не передбачене законодавством. Законом можуть бути встановлені винятки з цього правила з метою забезпечення національної безпеки, оборони чи інших загальносуспільних інтересів.

Наразі, заявником не представлено до матеріалів справи жодних належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів того, що продаж будівельних матеріалів та інструментів на торгових площах торгово-розважального центру "King Cross Leopolis", що знаходиться за адресою: 81130, Львівська область, Пустомитівський р-н, село Сокільники, вул.Стрийська, 30, здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" з порушення приписів чинного законодавства.

При цьому, обов'язковою умовою захисту прав особи у порядку господарського судочинства є саме факт їх порушення або невизнання, однак, з огляду на всі фактичні обставини справи, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що здійснючи свою господарську діяльність шляхом продажу певних категорій товарів у вказаному вище приміщенні, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" якимось чином порушує права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна".

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" здійснювати продаж будівельних матеріалів та інструментів на торгових площах торгово-розважального центру "King Cross Leopolis", що знаходиться за адресою: 81130, Львівська область, Пустомитівський р-н, село Сокільники, вул.Стрийська, 30.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" про залишення позову без розгляду з огляду на наявність такого ж спору та між тими ж сторони в провадженні господарського суду Львівської області, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому (п. 4.8 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Пунктом 2 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Наявність обставин, зазначених у п.2 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, має доводитися заінтересованою стороною, зокрема, шляхом подання належним чином завіреної копії ухвали суду про порушення провадження у справі зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (п.4.8 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

За таких обставин, залишення позову без розгляду, з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, можливе лише у випадку існування справи між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, тобто, тотожної.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" посилалось на розгляд у господарському суді Львівської області справи №914/3779/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СіріусПроект Львів" про зобов'язання усунути порушення у сфері конкуренції та привести свою діяльність у відповідність з вимогами пункту 12 договору оренди від 19.12.2008р. та стягнення 19 657 649,04 грн.

Тобто, з наведеного вбачається, що у проваджені господарського суду Львівської області перебувала справа з іншим складом сторін, а ні ж розглядається господарським судом м.Києва в межах провадження по справі №910/24456/14. До того ж, суд зазначає, що сума, яка заявлена до стягнення у межах провадження про справі №914/3779/14, та період нарахування штрафу є відмінними, ніж у межах розглядуваного спору.

Отже, враховуючи все наведене вище, з огляду на позицію Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку, що клопотання б/н від 26.11.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" про залишення позову без розгляду є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року у справі № 910/24456/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року у справі № 910/24456/14 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/24456/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко