номер провадження справи 10/163/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 Справа № 908/6106/14

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2", м. Запоріжжя

про виплату вартості частини майна товариства учаснику, який вибув з товариства

суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2, на підставі довіреності від 13.01.2015 р.;

від відповідача - Штабовенко Д. В., на підставі довіреності від 01.11.2011 р.;

Господарським судом Запорізької області розглядається позовна заява ОСОБА_1, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2", м. Запоріжжя про виплату вартості частини майна товариства учаснику, який вибув з товариства.

Витягом автоматичного розподілу справи між суддями від 23.12.2014 р., справу 908/6106/14 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 25.12.2014 р. порушено провадження у справі № 908/6106/16. Справі присвоєно номер провадження № 10/163/15, її розгляд призначено на 02.02.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 02.02.2015 р. надав клопотання про зупинення розгляду справи. Відповідач, в свою чергу, також надав клопотання про зупинення розгляду справи.

У судовому засіданні, судом було встановлено, що у господарському суді Запорізької області, суддею Давиденко І.В., розглядається справа № 908/881/13-г яка пов'язана зі справою № 908/6106/14.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Судом на підставі наданих доказів було зупинено провадження у справі № 908/6106/14 до вирішення пов'язаної з нею справи № 908/881/13-г у господарському суді Запорізької області.

На адресу господарського суду Запорізької області 31.08.2015 р. надійшла заява від представника позивача, в своїй заяві представник позивача повідомив суд, про те, що по зазначеній справі проведено будівельно-технічну експертизу та судово-економічну експертизу, відповідно до яких визначена вартість чистих активів ТОВ "Віра-2" станом на 02.12.2011 р. та просив суд поновити провадження у справі № 908/6106/14.

Ухвалою господарський суд поновив провадження у справі з 30.09.2015 р. та призначити судове засідання на 30.09.2015 р. о 10:20 год.

25.08.2015 р. на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про зупинення провадження у справі.

В своїй заяві відповідач, зазначив, що у справі 908/888/13-г було призначено дві судові будівельно-технічні експертизи. Провадження в даній справі було зупинено.

Представник позивача у судовому засіданні 30.09.2015 р. надав клопотання про витребування додаткових доказів по справі. Суд клопотання прийняв та задовольнив. Відповідач в свою чергу надав клопотання про зупинення розгляду справи. Суд клопотання задовольнив.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою.

Ухвалою суд зупинив провадження у справі № 908/6106/14 до вирішення пов'язаної з нею справи № 908/881/13-г у господарському суді Запорізької області.

На адресу господарського суду Запорізької області 13.05.2016 р. надійшла заява від представника позивача, в своїй заяві представник позивача повідомляє суд, про те, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2016 р. рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/881/13 від 27.01.2016 р. залишено без змін та просить суд поновити провадження у справі № 908/6106/14.

Ухвалою суд поновив провадження у справі з 18.05.2016 р. та призначив судове засідання на 01.06.2016 р. о 09:30 год. 18.05.2016 р. від позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Суд заяву прийняв та задовольнив.

01.06.2016 у судовому засіданні представник позивача клопотав про витребування додаткових документів.

Беручи до уваги клопотання позивача, господарський суд витребував у Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради документи та відклав судове засідання на 15.06.2016 р. о 09:15 год.

Представник позивача в судовому засіданні 15.06.2016 р. підтримав свої вимоги викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні 15.06.2016 р. проти позову заперечував, ніяких клопотань до суду не надав.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 15.06.2016 р., розгляд справи був закінчений, в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Статуту ТОВ «Віра-2» (із змінами та доповненнями, затвердженими загальними зборами учасників 07.02.2003 року) позивач була учасником товариства з 10 частками в статутному фонді.

Ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» передбачено право учасника товариства вийти в установленому порядку з товариства.

02.12.2011 року позивач, через свого представника ОСОБА_4, звернулася до відповідача з заявою про вихід зі складу учасників ТОВ «Віра-2».

Згідно п. 28 постанови № 13 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Заява була отримана відповідачем 02.12.2011 року, що підтверджується підписом директора відповідача на зазначеній заяві про її отримання.

02.12.2011 року на загальних зборах учасників ТОВ «Віра-2» було вирішено «виключити» позивача із учасників товариства та провести розрахунки згідно із законодавством.

Згідно ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці в статутному капіталі.

Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Право учасника, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства, передбачено і ч. 2 ст. 148 Цивільного кодексу України.

У цій нормі також зазначено, що порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

За правилами ст. 51 Закону України «Про господарські товариства» установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів, розмір і порядок формування резервного фонду, порядок передання (переходу) часток у статутному капіталі.

Подібні положення містить і цивільний кодекс України, за змістом статті 143 якого установчим документом товариства є статут, який, крім іншого має містити відомості про розмір статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника.

Статут ТОВ «Віра-2» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначає відповідні відомості щодо складу майна товариства, розміру його статутного капіталу та вкладів учасників.

В ст. 12.3 Статуту передбачено право учасника у разі виходу з товариства одержати частку вартості майна товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі, проте порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства не встановлено.

Рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Віра-2» від 02.12.2011 року про проведення розрахунків, - не виконано.

На адресовані відповідачу листи з вимогою виконати рішення загальних зборів від 02.12.2011 року - відповідач не реагує.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Враховуючи визначення поняття майна, наведене в статті 190 ЦК України, під час оцінки вартості частини майна, еквівалентної частці учасника в статутному фонді, слід брати до уваги виробничі й невиробничі фонди, інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі Товариства, а також майнові права та обов'язки.

Дані наданого відповідачем балансу, складеного станом на 31.12.2011 року, не відповідають дійсній (справедливій) вартості майна.

Відповідно до п. 3.7 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 року № 04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» (із змінами, внесеними згідно з Рекомендаціями Вищого господарського суду України № 04-06/190 від 28.12.2009 року) будь-який учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства. Закон України від 12.07.2001 року № 2658-Ш «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон № 2658) хоча й не містить норм стосовно обов'язковості оцінки майна в випадку виходу учасників з товариства, але й не виключає її проведення за необхідності в цьому (зокрема, за наявності спору).

Баланс же підприємства не має заздалегідь встановленої юридичної сили, і факт зазначення у ньому певної вартості майна (реальної або меншої чи більшої) не є підставою, яка згідно з ст. 35 ГПК України звільняє від необхідності доказування відповідних фактичних обставин, що входять до предмету доказування у справі (зокрема, дійсної справедливої вартості майна Товариства).

Більш того, можливість існування суттєвої невідповідності даних балансу підприємства дійсній (справедливій) вартості передбачено навіть нормами щодо бухгалтерського обліку. Зокрема, відповідно до пункту 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року № 92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 року за № 288/4509, підприємство може переоцінювати об'єкт основних засобів, якщо залишкова вартість цього об'єкта суттєво відрізняється від його справедливої вартості на дату балансу. Оскільки переоцінка в даному випадку є правом підприємства, це виключає можливість застосування до нього відповідного примусу.

Водночас обов'язки суду щодо справедливого розгляду справи і необхідності забезпечення законних прав та інтересів усіх учасників судового провадження (учасників Товариства) потребують за наявності спору з'ясування не виключно задекларованої товариством, а реальної (дійсної та справедливої) вартості його майна, виходячи з якої мають обчислюватися розміри часток учасників.

31 січня 2006 року ТОВ «Віра-2» приватизувало нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2. Зазначене підтверджується копією Договору № 22 купівлі-продажу об'єкта права комунальної власності.

В зв'язку з виходом позивача з товариства, для визначення вартості частки позивача у статутному капіталі ТОВ «Віра-2», проведена незалежна оцінка ринкової вартості належного відповідачу нерухомого майна.

Під час проведення оцінки були використані загальноприйняті в оціночній практиці методичні підходи: дохідний методичний підхід з використанням методу прямої капіталізації та порівняльний методичний підхід з використанням методу порівняльного аналізу продажів та визначення діапазону вартості подібної нерухомості. Підсумкове значення вартості прийнято за результатом, отриманим дохідним підходом.

Ринкова вартість об'єкта оцінки, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 станом на 30.11.2011 року (без урахування ПДВ) становила 8 433 733 (вісім мільйонів чотириста тридцять три тисячі сімсот тридцять три) гривні.

«Звіт про оцінку ринкової вартості майна - нежитлового приміщення № 201 першого поверху, нежитлових приміщень №№ 204, 200 підвалу (літ. А-9), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2» виконаний суб'єктом оціночної діяльності - ДП БТО «Вікторбуд» ПБФ «Віктор».

ТОВ «Агентство нерухомості «Арсенал» на запит адвоката надало інформацію щодо вартості комерційної нерухомості станом на 02 грудня 2011 року в районі від пл. Пушкіна до Малого ринку.

Вартість комерційної нерухомості, розташованої на 1-му поверсі - у середньому дорівнювала 1 800 - 2 500 у.о. за 1 кв.м.

На підставі «Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості майна - нежитлових приміщень № 201, нежитлового приміщення № 200 підвалу (літ. А-9), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2» від 30.11.2011 року проведено аудит щодо визначення вартості майна учасників ТОВ «Віра-2» ОСОБА_1 та ОСОБА_4 станом на 31.12.2011 року.

Відповідно до Аудиторського висновку № 01-02/004, позивачу належить 254 300 грн.

18.05.2016 р. на адресу суду позивачем було надано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Позивач заявляє про зменшення розміру позовних вимог, не змінюючи предмет та підставу позову.

В зв'язку з виходом позивача з товариства, для визначення вартості частки позивача у статутному капіталі ТОВ «Віра-2», проведена незалежна оцінка ринкової вартості належного відповідачу нерухомого майна.

ТОВ «Агентство нерухомості «Арсенал» на запит адвоката надало інформацію щодо вартості комерційної нерухомості етапом па 02 грудня 2011 року в районі від пл. Пушкіна до Малого ринку.

Вартість комерційної нерухомості, розташованої на 1-му поверсі - у середньому дорівнювала 1 800 - 2 500 у.о. за 1 кв.м.

На підставі «Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості майна - нежитлових приміщень N 201, нежитлового приміщення № 200 підвалу (літ. А-9), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2» від 30.1 1.2011 року проведено аудит щодо визначення вартості майна учасників ТОВ «Віра-2» ОСОБА_1 та ОСОБА_4 станом на 31.12.2011 року

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Набравши законної сили рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.01.2016 року у справі № 908/881/13-г, яке має преюдиційне значення для розгляду даної справи, встановлено обставини, які не доказуються при розгляді даної справи, а саме:

«... Судом приймається до уваги висновок додаткової судової оціночно-будівельної експертизи № 1239 від 15.06.2015 року Київської незалежної судово - експертної установи, відповідно до якого встановлено, що ринкова вартість нежитлових приміщень №№ 201, 204, 205, 206, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (А-9) станом на 02.12.2011 року, становить 7 158 995,00 грн. без ПДВ».

Відповідно до висновку комісійної судово - економічної експертизи № 360/361-14 від 17.07.2015 року, виконаної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, чисті активи ТОВ «Віра-2» з урахуванням ринкової вартості основних засобів, станом на 02.12.2011 року дорівнюють 4 589,2 тис. грн.

Вартість частини майна ТОВ «Віра-2» пропорційна кількості часток ОСОБА_1 (10 часток) у статутному капіталі ТОВ «Віра-2» станом на 02.12.201 1 року складає 212 460 грн. (4 589,2 х 10 : 216).

В силу вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦКУ зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.06.2016 р. проти позову заперечував, до суду письмовий відзив не подав.

Відповідно до ч.2 ст.20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; іншими способами, передбаченими законом.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2", м. Запоріжжя про виплату вартості частини майна товариства учаснику, який вибув з товариства в розмірі 212 460 грн. 00 коп.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо обґрунтованих доказів для задоволення позовних вимог.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-2", м. Запоріжжя про виплату вартості частини майна товариства учаснику, який вибув з товариства в розмірі 212 460 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-2» (69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, ) на користь ОСОБА_1 (69104, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) - 212 460 (двісті дванадцять тисяч чотириста шістдесят) грн. 00 коп. - вартості частки в статутному капіталі товариства та 4 249 (чотири тисячі двісті сорок дев'ять) грн. 20 коп.

Видати відповідний наказ

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України - 17.06.2016 р.