ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.06.16 Справа № 904/3133/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МЛ КОМПАНІ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 24 313, 36 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №2 від 01.03.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №14-212 юр. від 20.05.2016

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЛ КОМПАНІ» (надалі Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» (надалі Відповідач) про стягнення 24 313,36 грн. за договором №1014 від 03.02.2015.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судових засіданнях 17.05.2016, 31.05.2016 оголошувалась перерва до 31.05.2016, 07.06.2016 відповідно, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов договору №1014 від 03.02.2015, а саме порушення строків оплати за поставлений товар.

Позивач, керуючись п.4.1. названого Договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача 19 996,56 грн. основного боргу, 999,83 грн. інфляційних втрат, 504,30 грн. 3% річних, 2 812,67 грн. пені.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 05.05.2016 надав відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень Відповідач посилається на те, що Позивачем не були надані документи, передбачені п.3.6. Договору, що є передумовою виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати вартості поставленої продукції, неправомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки Відповідачем не було допущено прострочення виконання грошового зобовязання, неправомірність нарахування Позивачем пені, через відсутність у договорі визначення її розміру.

В судовому засіданні 07.06.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2015 ТОВ "МЛ КОМПАНІ" (Позивач, Продавець) з ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ Кривий Ріг" (Відповідач, Покупець) уклали договір №1014, за яким Продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця ОСОБА_3 відповідно до узгоджених ОСОБА_4, а Покупець прийняти продукцію та оплатити її відповідно до умов договору.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору передбачено, що загальна вартість ОСОБА_3 за договором складається із суми вартості всіх партій продукції, узгоджених за усіма специфікаціями за Договором. Ціна продукції, що поставляється Покупцю, договірна, і вказується для кожної позиції в ОСОБА_4 (ціях), що є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п.п.3.4, 3.6 Договору поставка вважається виконаною Продавцем за умови точної відповідності поставленої продукції замовленню на поставку Покупця за строками, номенклатурі й обсягами, після надання Продавцем усіх супроводжувальних документів, як-то: рахунок фактура, видаткова накладна, податкова накладна, документ, що підтверджує якість продукції.

Згідно з п. 4.1 Договору датою оплати вважається дата списання коштів з рахунка покупця на користь продавця. Оплата продукції Покупцем здійснюється в національній валюті України по банківських реквізитах Продавця, зазначених у Договорі в наступному порядку:

- оплата ОСОБА_3, поставленої на склад Покупця, здійснюється після надання відповідного оригіналу рахунку Покупцеві у терміни, узгоджені відповідними Специфікаціями;

- сторони, керуючись положеннями статей 524, 533 Цивільного кодексу України, можуть встановити у ОСОБА_4 до Договору еквівалент ціни продукції без ПДВ у іноземній валюті та обмінний курс НБУ гривні до іноземної валюти на дату, на яку він встановлений. Сторони узгодили, що у разі зміни поточного обмінного курсу НБУ гривні до іноземної валюти на дату оплати (більше ніж на 3%) по відношенню до курсу іноземної валюти, підлягають пропорційній зміні. Така пропорційна зміна буде відбуватися без додаткового узгодження Сторін і буде обовязковою для Сторін (у тому числі для оплати Покупцем).

Сторони в такому разі проводять такий перерахунок ціни ОСОБА_3 та суми відповідно до специфікації за формулою: Ц1= Ц0*К1, де Ц1 ціна ОСОБА_3 у гривнях, що підлягає сплаті; Ц0 ціна ОСОБА_3 у іноземній валюті, встановлена в ОСОБА_4; К1 курс гривні до іноземної валюти на робочий день, передуючий дню оплати.

Сторони узгодили, що оплата здійснюється наступним чином, зокрема, при збільшенні курсу, встановленого НБУ в останній робочий день, що передує дню оплати, у порівнянні із курсом, зазначеним у відповідній специфікації, оплата здійснюється без перерахунку змін вартості ОСОБА_3 з подальшою доплатою на підставі коригувального рахунку протягом 15 календарних днів з дати отримання Покупцем коригувального рахунку.

З наданої Позивачем ОСОБА_4 №1 до Договору вбачається, що Сторони дійшли згоди щодо поставки фотокамери Сanon IXUS 140 HS Grey, у кількості 12 шт. загальною вартістю 41 875,20 грн. з ПДВ, на умовах оплати по факту поставки з відстрочкою платежу до 20 календарних днів з дати надання відповідного оригіналу рахунку Покупцеві.

При цьому, Сторони, керуючись положеннями ст.ст.524, 533 Цивільного кодексу України встановили еквівалент ціни продукції по даній специфікації без ПДВ у іноземній валюті у сумі 2 198,94 дол. США, розрахований по обмінному курсу у розмірі 15,8694445 гривні за 1,00 дол. США, встановленому на дату 28.01.2015.

Сторони узгодили, що у разі зміни поточного обмінного курсу НБУ гривні до дол. США на дату оплати більше ніж на 3% по відношенню до курсу дол. США, зазначеного у даній специфікації, ціна ОСОБА_3 та сума даної специфікації підлягає пропорційній зміні. Така пропорційна зміна буде відбуватися без додаткового узгодження Сторін і буде обовязковою для Сторін (у тому числі для оплати Покупцем).

Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, 05.02.2015 поставив Відповідачу погоджену ОСОБА_4 №1 до Договору ОСОБА_3, загальною вартістю 41 875,20 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №43 від 04.02.2015 та не заперечується Сторонами.

Таким чином, за умовами Договору та ОСОБА_4 №1 до нього, оплата поставленої Позивачем ОСОБА_3 мала бути здійснена Відповідачем в строк до 25.02.2015 включно.

Проте Відповідач перерахував грошові кошти в сумі 41 875,20 грн. лише 08.04.2015, тобто з порушенням строку, встановленому ОСОБА_4 №1 до Договору.

Враховуючи викладене, а також умови ОСОБА_4 №1 до Договору, в звязку зі зміною курсу гривні до дол. США на дату оплати (08.04.2015) більше ніж на 3% по відношенню до курсу дол. США, зазначеного у даній ОСОБА_4, ціна поставленої ОСОБА_3 була змінена в сторону збільшення, та визначена Позивачем в сумі 61 871,76 грн.

Оскільки Відповідачем була оплачена вартість поставленої ОСОБА_3 в сумі 41 875,20 грн., Позивачем був виставлений коригувальний рахунок на оплату №116 від 08.04.2015 на суму 19 996,56 грн., який Відповідач, Відповідно до умов ОСОБА_4 №1 до Договору, зобовязаний був оплатити в строк до 28.04.2015.

Проте Відповідач зазначений рахунок не оплатив.

Отже, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 19 996,56 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків здійснення розрахунку за поставлену ОСОБА_3, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 19 996,56 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вважає необґрунтованим посилання Відповідача не надання Позивачем документів, передбачених п.3.6. Договору, що є передумовою виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати вартості поставленої продукції виходячи з такого.

Підписання Відповідачем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та фіксує факс здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст.213 Цивільного кодексу України; наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє Відповідача від обовязку оплатити отриману ОСОБА_3.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 504,30 грн. за загальний період прострочення з 29.04.2015 по 29.02.2016, та інфляційні втрати в сумі 999,83 грн. за загальний період прострочення з травня 2015 року по лютий 2016 року включно.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати за поставлену ОСОБА_3, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, в сумі 504,20 грн.

Що стосується нарахування інфляційних втрат в сумі 999,83 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

Положення частини другої ст.533 Цивільного кодексу України та частини другої ст.198 Господарського кодексу України містять однакові за змістом приписи про необхідність виконання грошового зобовязання між резидентами України виключно у валюті України (валюта платежу).

Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобовязань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобовязання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні) (п.8.1. Постанови пленуму Вищого господарського кодексу України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 999,83 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того Позивачем в позовній заяві заявлено вимог щодо стягнення пені в сумі 2 812,67 грн., нараховану за період прострочення з 29.04.2015 по 28.10.2015 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих грошових коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

В пункті 2.1. Постанови пленуму Вищого господарського кодексу України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» зазначено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обовязок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Судом встановлено, що Сторони в Договорі не встановлювали відповідальність (розмір, базу нарахування тощо) за порушення Відповідачем строку здійснення оплати за поставлений Товар, відтак підстави для стягнення пені в сумі 2 812,67 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, будинок 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МЛ КОМПАНІ» (50031, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, будинок 31, ) 19 996,56 грн. - основної заборгованості, 504,30 грн. 3% річних, 1 161,92 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.06.2016.

Суддя ОСОБА_5