ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа № 907/1175/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич О.В. Хабіб М.І.

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.,

представники сторін:

від позивача: Станько М.М. - представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 - представник;

розглянувши апеляційну скару публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", вих № 07/792 від 09.03.2016

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.01.2016 (суддя Журавчак Л.С.)

у справі № 907/1175/15

за позовом: публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", м. Ужгород

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород

про стягнення 151 706, 75 грн.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 151 706, 75 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 28.01.16 у справі № 907/1175/15 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 32 066, 42 грн заборгованості та 481, 00 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд при прийнятті рішення, виходив, зокрема з того, що актом обстеження газовикористовуючого обладнання та приладів обліку від 23.06.2015 підтверджено факт самовільного встановлення газоспоживного обладнання, а сумарна номінальна потужність всіх приладів перевищує діапазон обчислення газового лічильника відповідача.

Поряд з цим, судом першої інстанції відмовлено в задоволенні 119 640, 33 грн (перерахунок згідно з заявою про збільшення позовних вимог) з огляду на те, що підписання сторонами актів приймання-передачі природного газу до договору № ТП-ПРк-1929-У/2013 від 30.04.2015 та 25.05.2015, а також наявність доказів їх оплати свідчать про те, що позивач не скористався своїм правом на перерахунок обсягів газу з врахуванням актів від 13.03.2015.

В задоволенні заявленого відповідачем клопотання про розстрочку виконання судового рішення судом відмовлено, з огляду на його недостатню обґрунтованість.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач - ПАТ "Закарпатгаз" звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.01.2016 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі, мотивуючи свої доводи порушенням місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що судом досліджувались також і акти від 13.03.2015 № 5106/03 № 5106/03/01 та від 02.06.2015 № 5604/06/, які підтверджують неможливість припинити порушення впродовж березня-червня 2015 року через не допуск працівників товариства на об'єкт відповідача.

Вказує, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки акту обстеження та акту порушення від 13.03.2015, які є доказами, що підтверджують як факт порушення відповідачем умов договору, Правил № 618 та № 1181, так і правомірність здійсненого позивачем перерахунку.

Вважає посилання суду на те, що товариство, звертаючись з даним позовом не скористалось правом на перерахунок об'ємів спожитого газу із 13.03.2015 хибним та таким, що не спростовує його право на стягнення перерахованого обсягу спожитого газу згідно з актами від 13.03.2015.

Посилання суду на підписані акти приймання-передачі природного газу, які не містять спірних сум, також вважає необґрунтованими, оскільки такі не могли бути відображені в актах приймання-передачі.

9 травня 2016 року відповідач, скориставшись правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказував про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, поряд з цим, вважає рішення незаконним, просить його скасувати та відмовити в позові в повному обсязі.

В даному судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.01.2016 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач та його представник проти доводів, викладених в апеляційній скарзі заперечили, однак просили рішення місцевого господарського суду скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи актів від 13.03.2015, з огляду на те, що відповідач заперечує факт їх підписання та вказує, що підпис на таких є підробленим.

Позивач подав заперечення проти задоволення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, в якому зазначає, що обстеження проводилось за участю безпосередньо відповідача, яка і підписала акти від 13.03.2015; акти були направлені відповідачу поштовою кореспонденцією; після збільшення позовних вимог відбулось декілька судових засідань, в яких брали участь представники відповідача, які отримали нарочно примірник заяви про збільшення позовних вимог та були знайомі з матеріалами справи; акти від 13.03.2015 засвідчили факт наявності у відповідача самовільно встановленого газового обладнання, а відповідач вказаного факту жодним чином не спростував; саме на споживача покладено обов'язок забезпечити доступ у будь-який час до для обстеження системи газопостачання представників газопостачального підприємства та забезпечення уповноваженого представника на місці обстеження. Отже, вважає, що підтвердження належності підпису саме відповідачу не може вплинути на допустимість та належність доказів - актів від 13.03.2015.

Розглянувши клопотання відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Однак, з урахуванням того, що відповідачем не заявлялось клопотання про призначення судової експертизи в суді першої інстанції, в той час, як представники відповідача брали участь в судових засіданнях та знайомились з матеріалами справи; експертний висновок не є обов'язковим для господарського суду та оцінюється за правилами ст. 43 ГПК України; наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів для вирішення спору по суті, підстави для проведення експертизи відсутні.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.01.2016 у справі № 907/1175/15 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" (постачальник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (споживач) було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №ТП-ПРк-1929-У/2013 від 07.12.2012, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання щодо постачання природного газу відповідачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб відповідача, а відповідач взяв на себе зобов'язання оплачувати вартість газу і наданих послуг у розмірі, строки та на умовах, встановлених у договорі.

Відповідно до п. 3.2 договору облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання.

Пунктом 5.3 договору передбачено обов'язок споживача дотримуватись дисципліни споживання газу, забезпечити відповідність системи газопостачання проектній, виконавчій та технічній документації, належний технічний стан та безпечну експлуатацію газового господарства тощо.

Додатком № 1 до договору, який є його невід'ємною частиною, встановлено перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання за адресою споживання: м. Ужгород, вул. Корзо: котел 1 шт., Колонка ВПГ 1шт, плита ПГ-4 в кількості 2 шт.

За результатами проведеного 23.06.2015 працівниками ПАТ „Закарпатгаз" обстеження на об'єкті відповідача за адресою:м. Ужгород, вул. Корзо, 7 було виявлено самовільне встановлення газоспоживного обладнання: котла Веrettа - 1 шт. та газових плит ПГ-5 - 2 шт., внаслідок чого типорозмір лічильника не відповідає встановленому газоспоживному обладнанню. Пломби не ушкоджені. Результати обстеження оформлені актом обстеження від 23.06.2015 №5350/06 та актом про виявлені порушення №64-/006/15 від 23.06.2015

Пунктом 12.10 Правил № 618 передбачено, що за будь-яких перевірок у разі виявлення недоліків, в т. ч. таких, що впливають на результати вимірювань об'єму газу (помилки в розрахунках об'єму протранспортованого газу, використання конфігурації обчислювача, яка не відповідає документації на комерційний вузол обліку газу та інше), представник сторони, яка здійснює перевірку комерційного вузла обліку газу, разом з відповідальною особою за його технічний стан складає двосторонній акт про виявлені недоліки (форма акта довільна).

Акт, підписаний представниками сторін, може бути підставою для проведення перерахунків об'ємів прийнятого - переданого газу. Перерахунки здійснюються в порядку, передбаченому у пункті 5.13 цих Правил у випадку непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу; або умов договору у випадках виявлення недоліків, які не передбачені цими Правилами.

У разі виникнення спірних питань під час підписання акта представник сторони, яка перевіряється, підписує акт з викладенням окремої думки.

У зв'язку з виявленими порушеннями, що впливають на результати вимірювання об'єму газу на підставі п. 12.10 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання (Правила №618) за період з 01.06.15 по 26.06.2015 позивачем складено технічний розрахунок,

Керуючись п. 3.12.4 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012 N 1181, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 за N 1715/22027 (чинних на момент проведення обстеження), відповідно до якого, якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються газорозподільним/газотранспортним підприємством за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання (до якого здійснюється газопостачання) з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача,

Відповідно до п. 5.13.1 Правил № 618 перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. У разі, якщо такі перевірки не проводились або немає актів про зняття ЗВТ, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з обліковою організацією.

На підставі складених актів позивачем проведено перерахунок обсягів спожитого газу за період з 01.06.15 по 26.06.15, який склав 3576,48 куб.м на суму 32 066, 42 грн (технічний розрахунок від 13.07.2015, примірник якого представник відповідача отримав 31.08.2015).

17 вересня 2015 року позивач направив відповідачу лист, а згодом 05.11.2015 вимогу №07/3864 про сплату заборгованості за спожитий газ у розмірі 32 066, 42 грн, долучивши складений ним примірник акту приймання-передачі природного газу для підписання, які відповідачем залишені без задоволення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач збільшив позовні вимоги до 151 706, 75 грн у зв'язку з перерахуванням ним обсягів газу з часу попереднього обстеження газоспоживаючого обладнання відповідача на підставі акту обстеження від 13.03.2015 №5106/03/15 та акту про виявлені порушення №5106/1/03/15, якими зафіксовано цей же факт самовільного встановлення газоспоживного обладнання, а також проведений у зв'язку з встановленим порушенням технічний розрахунок, датований 30.12.2016, складений за період з 01.03.2015 по 26.06.2015. Вказаний технічний розрахунок складено на виконання зобов'язань по договору № ТП-ПРк-1929-У/2015 від 04.01.2015, в той час, як технічний розрахунок від 13.07.2015 складено на виконання договірних зобов'язань по договору № ТП-ПРк-1929-У/2015 від 07.12.2015. Крім того, технічний розрахунок датований 30.12.2016 підписаний невідомою особою.

Розрахунок датований 30.12.2016 було направлено відповідачу рекомендованим листом 15.01.2016.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, поданих відповідачем, вказана заява про збільшення позовних вимог отримана відповідачем 29.01.2016.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Так, укладеним між сторонами у спорі договором передбачено обов'язок споживача дотримуватись дисципліни споживання газу, забезпечити відповідність системи газопостачання проектній, виконавчій та технічній документації, належний технічний стан та безпечну експлуатацію газового господарства тощо (пункт 5.3).

Вказаний пункт договору відповідачем порушено, оскільки актом обстеження від 23.06.2015 №5350/06 та актом про виявлені порушення №64-/006/15 від 23.06.2015, зафіксовано факт самовільного встановлення газоспоживного обладнання. Зокрема, відповідачем самовільно встановлено котел Beretta-1шт. та газові плити ПГ-5 - 2 шт.

Відповідно до пункту 5.8 Правил № 618 вимірювання параметрів газу, об'єму та об'ємної витрати газу повинні проводитись у діапазонах, у яких відносна похибка вимірювання не перевищує зазначену у пункті 10.2 та пункті 10.3 цих Правил.

Відповідно до паспорту лічильник газу мембранний типорозміру G6, який встановлений у відповідача, має діапазон вимірювання витрат газу Qmin=0.6 куб.м/год./Qmax=10куб.м/год., тобто загальна сукупна потужність встановленого газоспоживаючого обладнання, яка повинна відповідати технічним характеристикам, повинна бути не більшою 10 куб.м/год.

Також, технічні характеристика вказаного лічильника визначають границі допустимої відносної похибки за температури (20±2) °С, а саме, в діапазоні витрат від Q мін до 0,1 Q мак ± 3,0 %, в діапазоні витрат від 0, 1 Q мак до Q мін ±1, 5 %.

Виходячи з положень п. п. 4, 6.4 Правил обліку №618 вибір типорозміру лічильника залежить від наявного газоспоживного обладнання, тобто максимальна витрата газу, яку може облікувати лічильник та за якої забезпечуються комерційний облік газу, повинна бути більшою чи дорівнювати максимальній об'ємній витраті газу встановленого газоспоживного обладнання, оскільки у разі перевищення вимірюваної витрати покази лічильника не можуть вважатися достовірними.

В даному випадку сукупність встановленого, в т. ч. самовільно, газоспоживного обладнання становить 17,94 куб.м/год., тоді як верхня межа встановленого типорозміру мембранного лічильника у відповідача становить 10 куб.м/год.

Заперечення відповідача стосовно невідповідностей у технічному розрахунку від 13.07.2015, спростовуються тим, що потужність опалювальних котлів не була включена позивачем до технічного розрахунку, що, однак, не свідчить про те, що відповідачем не допущено порушення, які стали підставою для перерахунку об'ємів спожитого природного газу.

Врахування чи не врахування котлів у технічному розрахунку є виключно правом газопостачального підприємства, оскільки п. 5.13.2 Правил обліку передбачає перерахунок відповідно до наявного неопломбованого газоспоживного обладнання, а встановлені на об'єкті відповідача котли були підключені до системи газопостачання та не опломбовані.

Отже, з огляду на те, що відповідач порушив умови договору та самовільно приєднав газоспоживне обладнання, номінальна потужність якого в сукупності з обладнанням, вказаним в додатку № 1 до договору значно перевищує верхню межу обліку лічильника типу G6, місцевим господарським судом підставно присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 32 066, 42 грн на підставі актів від 23.06.2015.

Поряд з цим, звернувшись в листопаді 2015 року з даним позовом до суду, позивач вказав як підставу позовних вимог складені 23.06.2015 акти про обстеження та виявлення порушення, на підставі яких проведено перерахунок об'єму протранспортованого газу.

Тобто на момент подання позовної заяви на підставі актів від 23.06.2015 позивач мав акт про виявлення порушення від 13.03.2015, який відповідно до положень п. 12.10 Правил обліку може бути підставою для проведення перерахунків об'ємів прийнятого - переданого газу, однак позивачем не враховано наявність такого, оскільки первинний розрахунок зроблено з контрактної доби поточного календарного місяця, тобто на підставі абз. 2 п. 5.13.1 Правил №618, перерахунок же на суму 151 706, 75 грн проведений на підставі абз.1 п. 5.13.1 цих Правил.

Крім того, відповідно до п. 2.6 договору ТП-ПРк-1929-У/2013 від 07.12.12, послуги з постачання газу підтверджуються підписаними сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору. Такі акти є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Матеріали справи містять акти приймання-передачі природного газу до договору від 31.03.2015, від 30.04.2015 та від 25.05.2015, складені позивачем та підписані обома сторонами, а також платіжні доручення про оплату вартості поставленого і спожитого газу. Вказані акти свідчать про те, що остаточний об'єм та вартість фактично спожитого газу є погодженою.

Отже, підписання згаданих актів приймання-передачі зазначеного в них обсягу газу свідчить про те, що позивач не скористався своїм правом на перерахунок обсягів газу з врахуванням актів від 13.03.2015.

Крім того, станом на 06 жовтня 2015 року відповідно до даних двохстороннього акту звіряння взаємних розрахунків за І півріччя 2015 року, позивачем підтверджено відсутність у відповідача заборгованості перед ним.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення збільшених на 119 640, 33 грн позовних вимог на підставі актів від 13.03.2015.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на акти від 13.03.2015 № 5106/03 № 5106/03/01 та від 02.06.2015 № 5604/06/, які підтверджують неможливість припинити порушення впродовж березня-червня 2015 року через не допуск працівників товариства на об'єкт відповідача є необґрунтованими, оскільки таких матеріали справи не містять.

Доводи скаржника, що вартість природного газу, яка була перерахована відповідачу не могла бути відображена ні в актах здачі-прийняття, ні в акті звірки взаєморозрахунків є також безпідставними, оскільки позивач мав виставити відповідачу акт приймання-передачі природного газу на підставі технічного розрахунку від 30.12.2015 відповідно до п.п. 5.13, 12.10 Правил обліку газу під час його транспортування газорозподільними газопроводами - порушення, що впливають на результати вимірювань об'єму газу. Саме акти приймання-передачі газу (акти про надані послуги) є підставою для остаточних розрахунків. Поряд з цим, такого акту матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів погоджується з правомірністю відмови в задоволенні клопотання відповідача про розстрочку судового рішення, з огляду на його документальну непідтвердженість належними та допустимими доказами в порядку та розумінні ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У зв'язку з відсутністю доказів, які б обґрунтовували виключно часткову правомірність та підставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Закарпатської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.01.2016 у справі № 907/1175/15 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 14.06.2016

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.