донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

01.06.2016 справа № 908/1065/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоСкакун О.А.
суддів:Татенко В.М. , Ломовцева Н.В.
за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача: від третьої особи 1): від третьої особи 2):ОСОБА_4, не з'явився, не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від02.06.2014
по справі№ 908/1065/14 (Гончаренко С.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Улісс-Тур", м. Запоріжжя,
до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаФізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя, 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Строй-ка", м. Запоріжжя, 2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, м. Запоріжжя,
простягнення 82 230, 28 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Улісс-тур» (далі - ТОВ «Улісс-тур»), м. Запоріжжя, звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.), м. Запоріжжя, про стягнення неустойки в розмірі 82 230, 28 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.06.2014 у справі № 908/1065/14 позов ТОВ «Улісс-Тур» задоволено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 02.06.2014 у справі № 908/1065/14 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Заявник апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також на неповне з'ясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт зазначає, що: у матеріалах справи відсутні докази користування відповідачем спірним приміщенням; розрахунок неустойки є необґрунтованим, оскільки позивач неправильно визначив строк її нарахування та розмір орендної плати; нарахування неустойки за період з березня 2011 року по березень 2014 року є безпідставним, оскільки нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, в порядку частини шостої статті 232 ГК України; строк позовної давності для стягнення неустойки сплинув 06.07.2013.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні відповідач навів й інші доводи, які на його думку є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

15.12.2015 до канцелярії Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання, в якому ФОП ОСОБА_4 просить зупинити провадження у справі № 908/1065/14 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи № 5009/2837/12. В обґрунтування цього клопотання відповідач посилається на те, що у справі № 5009/2837/12 ним подано заяву про перегляд постанови Донецького апеляційного господарського суду від 08.01.2013 за нововиявленими обставинами, оскільки у справах №№ 908/2774/13, 908/3047/13, 908/3048/13 винесено судові рішення щодо стягнення орендної плати з інших організацій за користування у той самий період тим самим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, кімната № 5.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на підставі частини першої статті 79 ГПК України, вважає, що воно підлягає задоволенню, оскільки обставини, встановлені у судових рішеннях у справі № 5009/2837/12, є преюдиційними та суттєво впливають на вирішення спору у справі № 908/1065/14. При цьому господарський суд вирішує питання про наявність чи відсутність нововиявлених обставин лише при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по суті, а не на стадії прийняття такої заяви до провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.03.2016 у справі № 5009/2837/12 заяву ФОП ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного господарського суду від 08.01.2013 залишено без задоволення, а зазначену постанову залишено без змін.

У судовому засіданні ФОП ОСОБА_4 також просить долучити до матеріалів справи копію плану приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та додатки до нього (експлікація на 3 арк.), однак, з огляду на те, що відповідач не довів в порядку статті 101 ГПК України неможливість подання цих доказів при розгляді справи в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Крім того, всупереч вимогам статті 36 ГПК України копії зазначених документів не були засвідчені належним чином, що унеможливлює їх прийняття судом в якості належних та допустимих доказів.

Відповідач у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі та просить її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представники позивача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за їх відсутності, з чим погодився відповідач.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд -

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Улісс-тур» та ФОП ОСОБА_4 01.10.2008 був укладений Договір оренди нежитлового приміщення № 01/10-7 (далі - Договір), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення (літера А-5 кімнати № 5, 6), яке є у володінні Орендодавця, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею орендованої частини нежитлового приміщення - 21,05 м2 (а. с. 13-15).

Відповідно до п. 2.2 Договору, передання та повернення об'єкта оренди здійснюється двосторонньою комісією, що складається з представників сторін, які призначаються комісією шляхом наказу по підприємству. При переданні орендодавцем об'єкту оренди в орендне користування орендарю сторони повинні з 01.10.2008 приступити до передання-приймання об'єкта оренди та протягом 5 діб передати/прийняти об'єкт оренди в орендне користування, що підтверджується відповідним Актом приймання-передання.

За умовами пункту 2.3 Договору, при поверненні Орендарем об'єкта оренди з орендного користування Орендодавцю, Орендар протягом 5 діб з моменту закінчення строку дії Договору, зазначеного у п. 7.1 Договору, повинен звільнити об'єкт оренди, передати Орендодавцю об'єкт оренди з орендного користування і підписати акт приймання-передання.

Згідно з п. 2.4 Договору при переданні та поверненні об'єкта оренди складаються акти приймання-передання, які підписуються уповноваженими на то згідно п. 2.1 членами двосторонньої комісії

Об'єкт оренди вважається переданим/прийнятим в користування чи повернутим із користування з моменту підписання Акту приймання-передання. Датою передання-приймання об'єкта оренди є дата підписання Акта приймання-передання (п. 2.5 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата за нежитлове приміщення об'єкта оренди за місяць складає 45 грн. за 1 м2 площі об'єкта оренди.

Згідно з п. 3.3 Договору сума орендної плати сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця за наданими рахунками протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунків, але в будь-якому разі не пізніше 25 числа місяця, що передує місяцю, за який справляється орендна плата. У разі відсутності в Орендаря рахунку на оплату орендної плати Орендар повинен сплатити орендну плату у зазначений в цьому пункті строк на підставі цього договору, у розмірі орендної плати за попередній місяць з урахуванням усіх змін розміру орендної плати, що передбачені цим договором.

Як встановлено у п. 3.4 Договору, орендна плата нараховується з підписання Акту приймання-передання об'єкта оренди до моменту повернення об'єкта оренди, яке підтверджується відповідним актом.

Відповідно до п. 3.5 Договору орендна плата нараховується з урахуванням індексу інфляції згідно з офіційними даними.

Договір набирає чинності з моменту підписання Акту приймання-передання та до 31.12.2009 (п. 7.1 Договору).

Згідно з п. 8.6 Договору у випадку бажання Орендаря продовжити строк дії Договору, він повинен надати Орендодавцю письмове повідомлення не менш ніж за один місяць до спливу строку дії Договору, Орендодавець зобов'язаний повідомити Орендаря про прийняте рішення в 20-тиденний строк з моменту одержання такого повідомлення.

На виконання умов Договору згідно з Актом приймання-передання від 01.10.2008 приміщення було прийнято відповідачем у задовільному стані, придатному для експлуатації за цільовим призначенням та без будь-яких претензій (а. с. 16).

Оскільки ФОП ОСОБА_4 своєчасно не виконав обов'язок з повернення нежитлового приміщення за спірним Договором у встановленому порядку, ТОВ «Улісс-тур» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення неустойки в сумі 82 230, 28 грн. за період з березня 2011 по березень 2014 року.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає частковому скасуванню, виходячи з такого.

Оцінивши зміст спірного Договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання норм глави 58 ЦК України, § 5 глави 30 ГК України.

Відповідно до частини другої статті 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як встановлено у постанові Донецького апеляційного господарського суду від 08.01.2013 у справі № 5009/2837/12, дія Договору оренди припинена 31.12.2009 на підставі п. 7.1 спірного Договору, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення Орендаря з повідомленням про намір продовжити строк дії Договору в порядку п. 8.6 Договору.

Зазначена обставина не потребує доказування при розгляді цієї справи в силу приписів частини третьої статті 35 ГПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи також вбачається, що частина нежитлового приміщення, передана за Договором, була повернута Орендодавцеві лише 20.03.2014 на підставі постанови старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження № 38114307 від 20.03.2014 (а. с. 65).

Враховуючи умови п. 8.3 Договору, право на нарахування неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України виникло у ТОВ «Улісс-тур» 06.01.2010, тобто з наступного дня після спливу п'ятиденного строку для повернення об'єкта оренди з дня припинення дії спірного Договору.

Проте, оскільки ТОВ «Улісс-тур» звернулось до господарського суду з позовною заявою 28.03.2014, з огляду на встановлений статтею 261 ЦК України загальний строк позовної давності у три роки позивач має право на стягнення неустойки відповідно з 28.03.2011.

Враховуючи, що відповідач заявив про застосування позовної давності, про що зазначено у рішенні Господарського суду Запорізької області від 02.06.2014 у справі № 908/1065/14, та підтвердив цей факт в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позовна давність підлягає застосуванню в силу приписів частини третьої статті 267 ЦК України.

Кінцевою датою нарахування неустойки є 19.03.2014, тобто день, що передує даті винесення постанови старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження № 38114307.

Сторони у Договорі оренди погодили, що орендна плата становить 45 грн. за м2 і нараховується з урахуванням індексу інфляції згідно з офіційними даними до моменту повернення об'єкта оренди, яке підтверджується відповідним актом. При цьому загальна площа орендованої частини нежитлового приміщення становить 21, 05 м2.

Отже, орендна плата станом на останній місяць дії Договору оренди (грудень 2009 року) з урахуванням індексу інфляції становить 1 111, 22 грн., а тому сума неустойки за час прострочення повернення майна за Договором оренди у розмірі подвійної ставки орендної плати становить 2 222, 44 грн. за місяць.

Колегія суддів зауважує, що визначення сторонами у Договорі місячного розміру орендної плати не встановлює право Орендодавця нараховувати передбачену частиною другою статті 758 ЦК України неустойку виключно за цілий місяць, включаючи, зокрема, період поза межами позовної давності та після повернення спірного приміщення Орендодавцеві.

Отже, перевіривши розрахунок суми неустойки, колегія суддів доходить висновку, що він є арифметично невірним, оскільки позивач неправильно визначив строк її нарахування, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка в сумі 80 581, 38 грн. за період з 28.03.2011 по 19.03.2014.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що строк позовної давності за вимогою про стягнення неустойки на підставі частини другої статті 785 ЦК України сплив 06.07.2013, адже за приписами частини шостої статті 232 ГК України її нарахування мало закінчитися 05.07.2010, тобто через 6 місяців з моменту спливу передбаченого Договором строку повернення приміщення.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача з огляду на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, а тому обмеження, встановлені частиною шостою статті 232 ГК України, не розповсюджуються на цей вид відповідальності.

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня) (п. 5.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» № 12 від 29.05.2013).

При цьому, згідно з п. 4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013, початок перебігу позовної давності за вимогою про сплату неустойки в разі невиконання наймачем обов'язку щодо повернення речі на підставі частини другої статті 785 ЦК України визначається за загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України (з дня, наступного за тим днем, коли мало бути виконано зобов'язання щодо повернення речі), а не згідно з положенням частини другої статті 786 ЦК України (з моменту повернення речі наймачем), оскільки це положення стосується вимог, зазначених у частині першій тієї ж статті 786 ЦК України, а не вимоги про стягнення згаданої неустойки.

Таким чином, враховуючи умови п. 8.3 Договору, право на нарахування неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України виникло у ТОВ «Улісс-тур» 06.01.2010, тобто з наступного дня після спливу п'ятиденного строку для повернення об'єкта оренди з дня припинення дії спірного Договору.

Доводи відповідача щодо ідентичності об'єкта оренди за спірним Договором з ФОП ОСОБА_4 та договором оренди № 01/10-7 від 01.10.2008 з ТОВ «Компанія «Строй-ка» колегія суддів також відхиляє, адже, як встановлено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.01.2013 у справі № 5009/2837/12, фактично ТОВ «Улісс-тур» передавало в користування як відповідачу, так і третій особі лише частини нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (Літ. А-5 кімн. №№ 5, 6), а не все нежитлове приміщення, що підтверджується наданим технічним паспортом.

Згідно із зазначеним планом кімната № 5 має загальну площу за внутрішніми обмірами 18, 7 м2, а кімната № 6 має загальну площу 23, 8 м2. Загальна площа обох кімнат складає 42, 5 м2.

Як вбачається зі змісту п. 1.1.2 спірного Договору оренди, загальна площа орендованої частини нежитлового приміщення складає 21, 05 м2, що підтверджує факт оренди як відповідачем, так і третьою особою лише половини цього нежитлового приміщення.

В силу приписів частини третьої статті 35 ГПК України зазначені обставини визнаються преюдиційними та не потребують додаткового доказування при розгляді цієї справи.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 02.06.2014 у справі № 908/1065/14 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення неустойки в сумі 1 648, 90 грн. з мотивів, викладених вище.

Щодо інших доводів, які були викладені відповідачем як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні в ході апеляційного провадження, то колегія суддів до уваги їх не бере, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та висновками, викладеними в зазначених судових рішеннях.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.06.2014 у справі № 908/1065/14 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1065/14 від 02.06.2014 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення неустойки в сумі 1 648, 90 грн.

Резолютивну частину рішення Господарського суду Запорізької області від 02.06.2014 у справі № 908/1065/14 викласти у такій редакції:

«Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Улісс-тур», м. Запоріжжя, задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 (69035, АДРЕСА_1, 69050, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Улісс-тур» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 17, ) неустойку в розмірі 80 581, 38 грн. та судовий збір у сумі 1 790, 36 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Улісс-тур» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 17, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 (69035, АДРЕСА_1, 69050, ІПН НОМЕР_1) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 18, 32 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

Н.В. Ломовцева