КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р. Справа№ 927/1383/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Зубець Л.П.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Халдай Д.І. - довіреність №01/15 від 23.12.2015р.;

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Аромат» в особі філії «Ніжинський міськмолзавод»

на рішення господарського суду Київської області від 14.03.2016р.

у справі №927/1383/15 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Лосинівська»

до Дочірнього підприємства «Аромат» в особі філії «Ніжинський міськмолзавод»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Колективне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Лосинівська» звернулося до господарського суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Аромат» в особі філії «Ніжинський міськмолзавод» про стягнення з відповідача, з урахуванням остаточної заяви про зменшення розміру позовних вимог від 12.01.2016р., заборгованості у сумі 1 164 384,59 грн., з яких: 1 133 882,97 грн. основного боргу, 13 564,83 грн. 3% річних та 16 936,79 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Київської області від 14.03.2016р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Аромат» в особі філії «Ніжинський міськмолзавод» на користь Колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Лосинівська» 1 133 882,97 грн. основного боргу, 13 564,83 грн. 3% річних, 16 936,79 грн. інфляційних втрат та 17 465,77 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 14.03.2016р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Колективному сільськогосподарському підприємству «Агрофірма «Лосинівська» повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника відповідача.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами від 11.04.2016 р., 16.05.2016 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.02.2015 р. між Колективним сільськогосподарським підприємством агрофірма «Лосинівська» (далі - Продавець) та Дочірнім підприємством «Аромат» філія «Ніжинський міськмолзавод» (далі - Покупець) укладено Договір на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) №6 (далі - Договір).

За умовами п.п. 1.1, 1.2 Договору, Продавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцеві сільськогосподарську продукцію (сировину-молоко коров'яче) власного виробництва, що відповідає вимогам ДСТУ №3662-97, надалі товар, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити такий товар. Місцем передачі товару від Продавця Покупцеві для подальшого транспортування до місцезнаходження виробничих потужностей (виробництва) Покупця визначається місцезнаходження Продавця: Ніжинський р-н, с. Лосинівка.

Відповідно до п. 2.1 Договору, оплату за товар Покупець проводить по договірним цінам, що визначаються у відповідному протоколі погодження ціни, який є невід'ємною частиною до даного Договору. Ціни на товар можуть змінюватися 2 (два) рази на місяць. Сторона, яка ініціює зміну ціни на товар зобов'язана повідомити іншу сторону про зміну ціни не пізніше ніж за 5 (пять) календарних днів до такої зміни цінним листом з описом вкладення або передати особисто представнику (працівнику) Продавця (Покупця) протокол погодження ціни під підпис. При такій передачі зазначається повне прізвище, ім'я, по-батькові особи, яка отримала протокол погодження ціни, її посада, дата та час отримання протоколу.

01.02.2015 р. сторонами погоджено протокол вільних відпускних цін на закупівлю молока згідно з ДСТУ №3662-97, який є підставою для проведення розрахунків за молоко.

За твердженнями позивача, ним було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 506 792,97 грн. Проте, останній лише частково провів оплату за прийнятий товар у розмірі 1 252 910,00 грн.

Зазначені посилання підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних (а.с. 22-28) та виписками з рахунку позивача про отримання оплати за Договором (а.с.29-64).

Крім того, після подачі позову до суду, відповідачем частково було сплачено грошові кошти за отриманий товар у сумі 120 000,00 грн.

З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, а саме: основного боргу в розмірі 1 133 882,97 грн., 3% річних - 13 564,83 грн. та інфляційних втрат - 16 936,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст.ст. 11, 629 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 2, 7 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доводи Відповідача щодо неналежного оформлення видаткових накладних та відсутності товарно-транспортних накладних та довіреностей на отримання матеріальних цінностей є безпідставним, оскільки на видаткових накладних містяться підписи представників та печатки сторін. Крім того, в матеріалах справи міститься акт звіряння взаємних розрахунків № 362, в якому сторони не заперечували щодо наявності заборгованості станом на 16.10.2015 р. (а.с. 65).

Враховуючи, що факт поставки позивачем товару, прийняття та часткової його оплати відповідачем підтверджується матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 1 133 882,97 грн. є обґрунтованими, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Доказів повної та своєчасної оплати відповідачем поставленого товару суду надано не було.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою поставленого товару, позивач також просив стягнути з відповідача 16 936,79 грн. інфляційних втрат за період з 01.05.2015 р. по 31.10.2015 р. та 13 564,83 грн. 3% річних за період з 01.05.2015 р. по 30.09.2015 р.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у заявлених позивачем межах, в частині стягнення з відповідача 16 936,79 грн. інфляційних втрат та 13 564,83 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату поставленого товару.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Київської області від 14.03.2016 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Аромат» в особі філії «Ніжинський міськмолзавод» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 14.03.2016 р. у справі №927/1383/15 залишити без змін.

Справу №927/1383/15 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

Л.П. Зубець