РІШЕННЯ

"30" травня 2016 р.Справа № 921/229/16-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М. розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", вул. Київська, 3а, м. Тернопіль, 46016

про cтягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат в загальній сумі 5 729 грн 32 коп.

За участі представників:

Позивача: Никеруя Т.М. - головного юрисконсульта відділу виконавчих проваджень Управління судової роботи Юридичного департаменту, довіреність №14-81 від 25.04.2016 р.

Відповідача: Миколайчук Н.Л.- юрисконсульта, доручення №718/01 від 11.05.2016 р.

В судовому засіданні представникам сторін роз'яснено процесуальні права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, надалі - позивач, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 5 729 грн 32 коп., з яких: 1 244 грн 77 коп. - пеня, 262 грн 52 коп. - 3% річних та 4 222 грн 03 коп. - інфляційні нарахування.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р. в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений у період з 1 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. включно імпортований природний газ, внаслідок чого позивачем відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні нарахування у зазначених вище розмірах.

В підтвердження викладеного надано: договір купівлі-продажу природного газу №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р. та Додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі природного газу за період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2014 року; розрахунок суми позовних вимог, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 20.04.2016 року на 09:20 год. 11.05.2016 р., в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 14:15 год. 30.05.2015 р., з викладених у відповідній ухвалі суду підстав. В судовому засіданні 30.05.2016 р., в порядку ч. 3 ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 17:00 год. 30.05.2016 р., з викладених у відповідному формулярі (протоколі) судового засідання підстав, про що повноважних представників сторін було повідомлено під розписку (в матеріалах справи).

27.05.2016 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №752/01 від 27.05.2016 р. (вх. №10938), згідно якого КПТМ Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" зазначає, що отриманий за Договором купівлі-продажу №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р. природний газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживалася підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання. Ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" встановлений спеціальний порядок проведення розрахунків за отриману теплову енергію з гарантованим постачальником. На виконання вимог вказаного Закону та постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 р. відповідачем були відкриті рахунки із спеціальним режимом використання, однак кошти за вироблену теплову енергію на рахунок підприємства надходили несвоєчасно та не у повному обсязі, що, в свою чергу, позбавило відповідача можливості своєчасно та в повному обсязі розрахуватись за поставлений позивачем згідно Договору №2189/14-КП-30 природний газ. Звертає увагу суду на те, що станом на день звернення позивача до суду з даним позовом заборгованість була погашена в повному обсязі. Предметом судового розгляду є заборгованість, яка складається виключно з пені, 3% річних та інфляційних нарахувань. З огляду на зазначені вище обставини, просить суд, в порядку ст. 83 ГПК України, ст. 233 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), враховуючи відсутність заборгованості, зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій. В підтвердження наведеного надав договір банківського рахунку №861 від 31.07.2014 р. та платіжні доручення, які підтверджують факт повної оплати вартості поставленого позивачем за період з січня місяця 2014 р. по грудень місяць 2014 р. (включно) на підставі Договору купівлі-продажу №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р. природний газ.

В судове засідання 30.05.2016 р. повноважний представник відповідача прибув, викладене у відзиві на позовну заяву клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми пені підтримав в повному обсязі. Окрім того, в підтвердження важкого фінансового стану підприємства до матеріалів справи долучив звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 р. та баланс і звіт про фінансовий стан на 31.12.2015 р.

Повноважний представник позивача в судове засідання 30.05.2016р. прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з викладених у позовній заяві підстав. Заперечив проти задоволення судом клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій з тих підстав, що підприємство позивача також є збитковим. В обґрунтування збитковості посилається на долучений до матеріалів справи Звіт про фінансові результати за 2015 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив наступне:

31 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - Продавець), з однієї сторони, та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго (надалі - Покупець), з другої сторони, укладено договір № 2189/14-КП-30 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014 р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору (п. п. 1.1-1.2 ст. 1 Договору).

Згідно п. 2.1 ст. 2 Договору, Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 р. газ обсягом до 130 тис. куб. м. Обсяги газу, що плануються передати за цим договором, можуть змінюватись Сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

П. п. 3.3, 3.4 ст. 3 Договору, встановлено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. п. 5.1-5.3 ст. 5 Договору сторони домовились, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м газу становить 3 113,00 грн, без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 57,40 грн, всього з ПДВ 344,40 грн. До сплати за 1000 куб. м природного газу - 3 462,26 грн, крім того ПДВ -20% -692,45 грн, всього з ПДВ - 4 154,71 грн. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, вони є обов'язковими для сторін за цим Договором з моменту введення їх в дію.

Слід зазначити, що у зв'язку із змінами ціни на газ, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, між сторонами у справі було укладено Додаткові угоди №1 від 23.04.2014 р., №2 від 19.05.2014 р., №3 від 13.06.2014 р., №4 від 11.09.2014 р. №5 від 21.11.2014 р. та №6 від 04.12.2014 р., якими, відповідно, внесено зміни до п. 5.2 ст. 5 Договору купівлі-продажу природного газу №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р.

Ст. 11 Договору сторони встановили, що останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01 січня 2014 р. і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов укладеного договору, за період січня місяця 2014 р. по грудень місяць 2012 р.(включно), позивачем передано, а відповідачем отримано 51, 411 тис. м3 природного газу на загальну суму 236 923 грн 84 коп.

Факт передачі позивачем та отримання відповідачем 51, 411 тис. м3 природного газу на загальну суму 236 923 грн 84 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями Актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 р. на суму 42 498,54 грн, від 31.01.2014 р. на суму 30 138,29 грн, від 28.02.2014 р. на суму 36 382,81 грн, від 28.02.2014 р. на суму 24 637,44 грн, від 31.03.2014 р. на суму 21 230,58 грн, від 31.03.2014 р. на суму 23 195,76 грн, від 30.04.2014 р. на суму 679,16 грн, від 30.04.2014 р. на суму 4 927,92 грн, від 31.10.2014 р. на суму 3 305,40 грн, від 30.11.2014 р. на суму 23 548,92 грн та від 31.12.2014 р. на суму 26 379,02 грн, які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Пунктом 6.1 ст. 6 Договору, передбачено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

В платіжних дорученнях Покупець повинен обов'язково зазначати номер Договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим Договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором (п. 6.3 ст.6 Договору)

Відповідачем вартість природного газу отриманого за Договором купівлі-продажу №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р. оплачено повністю. Поряд із цим, розрахунки за поставлений позивачем у період з січня місяця 2014 р. по грудень місяць 2014 р. (включно) природний газ згідно Договору №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р. проведено відповідачем з порушенням передбаченого умовами договору строку оплати.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором купівлі-продажу природного газу №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на свою користь пені в розмірі 1 244,77 грн, нарахованої на підставі п. 7.2 Договору, а також 3 % річних в сумі 262,52 грн та інфляційних нарахувань в сумі 4 222,03 грн, які нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

В силу приписів ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору купівлі-продажу природного газу №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КПТМ ТОР "Тернопільтеплокомуненерго" про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за неналежне виконання умов вказаного вище договору.

Ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вже зазначалось вище, позивач свій обов'язок щодо передачі у власність відповідача згідно Договору №2189/14-КП-30 у період з січня місяця 2014 р. по грудень місяць 2014 р. природного газу в обсязі 51,411 тис. куб.м на загальну суму 236 923 грн 84 коп. виконав належним чином.

Поряд з цим, відповідач свої зобов'язання з оплати в повному обсязі вартості отриманого протягом січня-грудня місяця 2014 р. природного газу виконав з порушенням встановленого договором строку.

Факт несвоєчасного та у вказані позивачем дати проведення розрахунків за отриманий газ підтверджується наявними в матеріалах справи випискою по підприємству "Тернопільтеплокомуненерго КПТМ Тернопільської ОР", платіжними дорученнями та не заперечується в судовому засіданні повноважним представником останнього.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні нарахування в загальній сумі 4 222,03 грн та 3% річних в загальній сумі 262,52 грн.

Cудом досліджено наданий позивачем розрахунок 3% річних та встановлено, що останні нараховані за період з 15.02.2014 р. по 26.01.2015 р., зокрема, за переданий природний газ згідно актів приймання - передачі від 31.01.2014р. - за період з 15.02.2014 р. по 20.03.2014 р.; за переданий природний газ згідно актів приймання - передачі від 28.02.2014 р. - за період з 15.03.2014 р. по 20.03.2014 р., за переданий природний газ згідно актів приймання - передачі від 30.04.2014 р. - за період з 15.05.2014 р. по 12.06.2014 р., за переданий природний газ згідно акту приймання - передачі від 30.11.2014 р. - за період з 15.12.2014 р. по 24.12.2014 р. та за переданий природний газ згідно акту приймання - передачі від 31.12.2014 р. - за період з 15.01.2015 р. по 26.01.2015 р.

Розглянувши проведений ПАТ "НАК "Нафтогаз України" розрахунок 3% річних, суд встановив, що при проведенні останнього позивач в період прострочки включив дні, в які відповідач проводив оплати за отриманий газ, що, на думку суду, є невірним.

Враховуючи наведене, суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище актів приймання-передачі природного газу, передбаченого умовами договору терміну здійснення розрахунків та здійснених відповідачем оплат, провів перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних. Згідно проведеного судом перерахунку, правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в загальній сумі 249 грн 08 коп. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 13,44 грн (262,52 грн - 249,08 грн) є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення (проведений судом розрахунок - в матеріалах справи).

З наданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань вбачається, що останні нараховані за порушення зобов'язань щодо своєчасної оплати вартості природного газу отриманого у січні, лютому, квітні, листопаді та грудні місяці 2014 р.

Судом розглянуто проведений позивачем розрахунок сум інфляційних нарахувань та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості поставленого природного газу, визначеного позивачем періоду нарахувань, передбаченого умовами договору терміну здійснення розрахунків, а також здійсненних відповідачем проплат, проведено перерахунок заявлених до стягнення сум інфляційних нарахувань.

Згідно проведеного судом перерахунку за визначені позивачем періоди, правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 4 212 грн 44 коп. Інфляційні в сумі 9,59 грн (4 222,03-4212,44) нараховано безпідставно, а позов в даній частині є таким, що задоволенню не підлягає (проведений судом розрахунок - в матеріалах справи).

При цьому, суд відзначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Окрім того, в силу приписів ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов'язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Отже, порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого природного газу, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

В силу ст. ст. 546, 547, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Отже, види забезпечення виконання зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язань будь-яким з видів передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов'язальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

П. 7.2 Договору сторони визначили, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банк України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі наведеного, враховуючи допущені відповідачем прострочки в оплаті вартості природного газу, переданого йому позивачем згідно актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 р., від 28.02.2014 р., від 30.04.2014 р., від 30.11.2014 р. та від 31.12.2014 р., позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 1 244,77 грн. Зокрема, згідно актів від 31.01.2014 р. пеня нарахована за період з 15.02.2014 р. по 20.03.2014 р., згідно актів від 28.02.2014 р. - за період з 15.03.2014 р. по 20.03.2014 р., згідно актів від 30.04.2014 р. - за період з 15.05.2014 р. по 12.06.2014 р., згідно акту від 30.11.2014 р. - за період з 15.12.2014 р. по 24.12.2014 р. та згідно акту від 31.12.2014 р. - за період з 15.01.2015 р. по 26.01.2015 р.

Розглянувши розрахунок позивача та перевіривши правильність нарахування пені, суд встановив, що останнім безпідставно в період часу, за який нараховувалась пеня включено дні, коли відповідач проводив оплати за отриманий газ.

Пунктом 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 р. №14 роз'яснено судам, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Беручи до уваги наведене вище, суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду нарахувань, з врахуванням вартості поставленого природного газу, передбаченого умовами договору терміну здійснення розрахунків, а також здійснених відповідачем оплат, провів перерахунок заявлених до стягнення сум, згідно якого правомірним є нарахування пені в загальній сумі 1 175 грн 68 коп. Пеня в сумі 69,09 грн (1 244,77 - 1 175,68) нарахована та заявлена позивачем до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Окрім того, предметом судового розгляду є клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій (пені).

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо ж порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

З наведеного вбачається, що зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

При цьому, при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку, слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" також визначено, що: "вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо".

В чинному законодавстві відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими заявник обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що:

Згідно статуту Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", останнє створене з метою забезпечення тепловою енергією споживачів, розташованих на території Тернопільської області. Майно підприємства є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області. Предметом та основними видами діяльності підприємства є, зокрема, виробництво теплової енергії, в тому числі виробництво на когенераційних установках, комбіноване виробництво теплової та електричної енергії на теплоелектростанціях та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії; транспортування теплової енергії, пари та гарячої води магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії, пари та гарячої води тощо.

Відповідно до умов Договору №2189/14-КП-30 від 31.03.2014 р. КПТМ Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокромуненерго" отримувало природний газ від позивача виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання. Останні, в свою чергу, розрахунки за отриману теплову енергію проводили несвоєчасно та не в повному обсязі.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" було відкрито поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять від усіх категорій споживачів теплової енергії, і проведення розрахунків за природний газ. Кошти, що надходять на відповідні рахунки відраховуються позивачу на оплату отриманого природного газу. Дотримання відповідачем встановлених чинним законодавством приписів є обов'язковим і не залежить від його власної волі.

Повний розрахунок за Договором купівлі-продажу №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р. проведено відповідачем до порушення провадження у даній справі, а термін прострочки виконання зобов'язань по оплаті вартості отриманого підприємством згідно Договору №2189/14-КП-30 від 31.01.2014 р. природного газу не є значним (розрахунок за зобов'язаннями січня та лютого 2014 р. проведено 20.03.2014 р., за зобов'язаннями квітня 2014 р - 12.06.2014 р., за зобов'язаннями листопада 2014 р. - 24.12.2014 р., за зобов'язаннями грудня 2014 р. - 26.01.2015 р.; за зобов'язаннями березня та жовтня місяця 2014 р. - прострочка відсутня).

Позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства.

Окрім того, в матеріалах справи знаходиться копія Звіту про фінансові результати КПТМ Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" за 2015 рік, з якого вбачається, що чистий збиток підприємства за звітний період становить 864 000 грн.

В матеріалах справи знаходиться копія Звіту про фінансові результати ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за 2015 р., в якому зазначено збиток за звітний період 25 096 085 000 грн, однак доказів того, що цей збиток спричинений позивачу неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №2189/14-КП-30 від 30.03.2012 р. позивач не надав.

За даних обставин, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, оцінивши надані сторонами та наведені вище докази, зважаючи на те, що штраф (пеня) - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд прийшов до висновку про винятковість даного випадку та вважає за доцільне скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, у відповідності до вимог п. 3 ст. 83 ГПК України, зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені до 50 % від правомірно нарахованої та стягнути з КПТМ Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 587,84 грн пені (1/2 від 1 175,68 грн) за неналежне виконання умов договору.

Пунктом 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (без врахування зменшеної судом в порядку ч. 3 ст. 83 ГПК України суми пені), в сумі 1 355 грн 84 коп. покладаються судом на відповідача (проведений судом розрахунок - в матеріалах справи).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115 - 117 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", вул. Київська, 3а, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 03353590 на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720, 249 грн 08 коп. 3 % річних, 4 212 грн 44 коп. інфляційних нарахувань, 587 грн 84 коп. пені та 1 385 грн 84 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог про стягнення 13 грн 44 коп. 3% річних, 09 грн 59 коп. інфляційних нарахувань та 656 грн 93 коп. пені відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (складення повного рішення).

5. Наказ видати стягувачу після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (складення повного рішення), через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 03.06.2016 р.

Суддя І.М. Гирила