ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.05.2016 Справа №905/477/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О., суддів Мельниченко Ю.С., Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеції та технології

до Приватного акціонерного товариства "Горлівський м'ясокомбінат"

про стягнення 331794,54грн. заборгованості, 33179,45грн. штрафу

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 директор,

від відповідача: ОСОБА_2 за довір № 45 від 28.03.2016р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеції та технології звернулось до Приватного акціонерного товариства "Горлівський м'ясокомбінат" про стягнення 331794,54грн. заборгованості, 33179,45грн. штрафу.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 525, 526, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки №S-20/10/09-01 від 20.10.2009. Зазначив, що відповідачем не сплачена вартість поставленого товару відповідно до договору. Факт отримання відповідачем товару підтверджується видатковими накладними. Внаслідок чого, сума заборгованості з урахуванням часткової оплати становить 331794,54грн.

Відповідно до п.6.4. договору позивач нарахував штраф у сумі 33179,45грн.

05.04.2016 через канцелярію суду представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою господарського суду від 05.04.2016 на підставі ст.69 ГПК України за клопотанням відповідача строк розгляду справи було продовжено на 15 днів.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 19.04.2016 визначений наступний склад колегії для розгляду справи №905/477/16: ОСОБА_3 головуючий суддя, судді Мельниченко Ю.С., Кротінова О.В.

19.04.2016 на електрону адресу суду представник відповідача надіслав клопотання, в якому зазначив, що 24.03.2016 відповідач звернувся до Донецької торгово-промислової палати з заявою про засвідчення форс-мажорних обставин для суб'єктів господарювання/фізичних осіб за договірними зобов'язаннями для отримання від ТПП сертифікату, яким би засвідчувались форс-мажорні обставини.

19.04.2016 через канцелярію суду представник позивача надав письмові пояснення та додаткові документи, які долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення щодо розрахунку суми боргу. Розрахунок судом розглянутий та долучений до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання зявився, просив суд відкласти розгляд справи для надання сертифікату ТПП, яким би засвідчувались форс-мажорні обставини, про що через канцелярію суду надав відповідне клопотання.

Суд не приймає до уваги клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи для отримання результатів розгляду Торгово-промисловою палатою заяви про засвідчення форс-мажорних обставин з огляду на наступне.

21.03.2016 відповідач звернувся до Донецької торгово-промислової палати з заявою про засвідчення форс-мажорних обставин для суб'єктів господарювання/фізичних осіб за договірними зобов'язаннями для отримання від ТПП сертифікату, яким би засвідчувались форс-мажорні обставини.

19.04.2016 відповідач через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи для отримання результатів розгляду Торгово-промисловою палатою заяви про засвідчення форс-мажорних обставин.

Ухвалою суду від 19.04.2016 розгляд справи було відкладено на 18.05.2016.

18.05.2016 відповідач через канцелярію суду надав клопотання, в якому зазначив, що станом на 17.05.2016 заява ПрАТ "Горлівський м'ясокомбінат" про засвідчення форс-мажорних обставин Торгово-промисловою палатою не розглянута, у звязку з чим, просив суд розгляд справи відкласти.

Враховуючи обмежені процесуальні строки вирішення спору клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи для отримання сертифікату посвідчення форс-мажорних обставин за договором №S-20/10/09-01 від 20.10.2009, укладеного між ТОВ "Спеції та технології" та ПрАТ "Горлівський мясокомбінат" не підлягає задоволенню.

Представникам сторін у судовому засіданні розяснені права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 78 Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеції та технології (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Горлівський м'ясокомбінат" (покупець), укладено договір поставки №S-20/10/09-01 (надалі по тексту договір) відповідно до якого постачальник зобовязується поставити, а покупець зобовязується прийняти на умовах, викладених в договорі, товар в асортименті відповідно до специфікації, яка є невід'ємною частиною договору (п.1.1 договору).

Загальна сума договору визначається сумою всіх специфікацій, у національній валюті України (п.2.4. договору).

Відповідно до п.3.5. в редакції Додаткової угоди від 01.02.2013 до Договору товар відпускається покупцю зі складу постачальника за адресою: м. Донецьк, Будьонівський район, вул. Баумана, 13.

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що цей договір набирає чинність з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2009 року.

Відповідно до специфікацій №3 від 02.03.2015, №4 від 19.03.2015, №№5 від 19.03.2015, позивачем виписані рахунки-фактури №136 від 02.03.2015 на суму 157517,40грн., №188 від 19.03.2015 на загальну суму 254716,20грн., №189 від 19.03.2015 на суму 44271,86грн., №272 від 14.04.2015 на суму 130611,00грн., №338 від 05.05.2016 на суму 83675,76грн., №417 від 28.05.2015 на суму 10018,56грн.

На виконання умов договору позивачем поставлена продукція, яка отримана відповідачем, що підтверджується видатковими накладними №189 від 24.03.2015 на суму 254716,20грн., №190 від 24.03.2015 на суму 44271,86грн., №267 від 16.04.2015 на суму90610,20грн., №268 від 16.04.2015 на суму 40000,80грн., №338 від 07.05.2015 на суму 83675,76грн., №496 від 02.07.2015 на суму 10018,56грн.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписами осіб, відповідальних за отримання товарно-матеріальних цінностей, які діяли на підставі довіреностей.

Зазначені видаткові накладні підписані та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, видаткова накладна є первинним обліковим документом в розумінні вищезазначеного Закону та підписання покупцем видаткової накладної підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Згідно з п.4.1 договору розрахунки проводяться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у такому порядку: відстрочка платежу протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки товару на склад покупця.

Пунктом 5.2. договору сторонами обумовлено застосування норм Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю та за кількістю №П-6 та №П-7

Згідно із пунктом 14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966р. №П-7, приймання продукції по якості і комплектності виробляється у точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність продукції що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація тощо). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідно до пункту 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965 №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється по транспортним і супровідним документам (рахункові-фактурі, специфікації, описові, пакувальним ярликам і ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Зазначені вище акти в матеріалах справи відсутні, претензій до позивача стосовно того, що не вистачає документів, передбачених розділом 5 договору, відповідачем не надано, що на думку суду, свідчить про те, що всі передбачені договором документи відповідачем були отримані.

Як вбачається з видаткових накладних, вони підписані відповідачем та скріплені печаткою підприємством відповідача, доказів відмови від товару не надав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач отримав товар, але у визначений у договорі строк за нього не сплатив, своїх договірних зобовязань перед позивачем не виконав, чим порушив умови договору.

Позивачем до матеріалів справи були надані докази, які підтверджують часткову оплату відповідачем за отриманий товар згідно договору, у звязку з чим, сума боргу складає 331794,54грн.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В матеріалах справи міститься висновок Донецької торгово-промислової палати, в якому зазначено, що вказане невиконання зобов'язань сталося в період проведення антитерористичної операції на території Донецької області та заходів з подолання наслідків дії терористичних угрупувань, за наявності фактів озброєних зіткнень на зазначеній території, загрози життю та здоровю людей та інші, обставини мають форс-мажорних.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України ",Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014р. за №44(5).

Згідно з п.6.3 Регламенту заява на засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) подається за підписом керівника підприємства, організації або, за його дорученням, довіреною особою. В заяві вказуються наявність за договором, контрактом, угодою та/або законом, нормативним актом встановлених зобов'язань, передбачений ними термін, обсяги і умови їх виконання, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), початок їх виникнення і термін дії, які, на думку зацікавленої сторони, унеможливили виконання цих зобов'язань. Окремо, у випадку наявності, в заяві вказуються договором (контрактом) або нормативним актом передбачені обставини, що звільняють сторони від відповідальності, перераховані події, які сторони погодилися вважати (або нормативний акт встановлює) форс-мажорними, орган країни, що засвідчує/підтверджує факт настання обставин форс-мажору; термін повідомлення сторони про їх настання, які саме зобов'язання за договором (контрактом) не можуть бути виконані внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з посиланням та наданням доказів таких обставин.

Відповідно до п.3.3 Регламенту сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За приписом ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Підпунктом 3.3.1 п.3.1 Регламенту визначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Згідно з п.6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов'язаннях/обов'язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Відповідно до п.6.4 Регламенту до заяви про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) мають додаватись, зокрема, дані заявника про невиконані зобов'язання за договором, контрактом, угодою тощо або відповідно до акта органів державної влади, які неможливо виконати через настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Проте, відповідно до ст. 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об'єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об'єднання.

Висновок ТПП не є актом державного органу, такий висновок є лише одним із видів доказів, який не має наперед визначеної сили.

Матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем продукції та не сплати відповідно до накладних у встановлені договором терміни. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 331794,54грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 33179,45грн. суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Також, згідно із статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 листопада 1996 року №543-96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з пунктів 6.4, 6.5 договору, у випадку односторонньої відмови будь-якої зі сторін від виконання своїх зобовязань за договором винна сторона зобовязана сплатити добросовісній стороні штраф у розмірі 10% від суми невиконаного зобовязання.

Сплата пені й штрафу не звільняє сторону від обовязків по відшкодуванню збитків і виконання своїх зобовязань за договором.

Позивач на підставі п. 6.4. договору нарахував штраф у розмірі 33179,45грн..

Визнаючи правомірність нарахування штрафу, який заявлений до стягнення, суд зазначає наступне.

В силу пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності суд дійшов висновку про можливість зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з останнього, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26 грудня 2011року вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до статті 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобовязання, якщо розмір неустойки значно перебільшує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

З огляду на вищевикладене, якщо порушення зобовязання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого субєкта, та враховуючи фінансове становище боржника суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, з огляду на те, що рішення суду ґрунтується на принципах законності та справедливості, користуючись правами, наданими суду статтею 83 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до положень статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, враховуючи ступінь виконання відповідачем зобовязань за договором, незначності прострочення виконання, відсутність доказів понесення збитків позивачем, суд вважає можливим зменшити суму штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача, а саме розмір пені з 33179,45грн. до 16589,73грн.

Судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеції та технології до Приватного акціонерного товариства "Горлівський м'ясокомбінат" про стягнення 331794,54грн. заборгованості, 33179,45грн. штрафу, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Горлівський м'ясокомбінат" (84573 Донецька область, с. Новолуганське, квартал Молодіжний, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеції та технології (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Фучика, буд. 18, офіс 410, ) 331794,54грн. заборгованості, 16589,73грн. штрафу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Горлівський м'ясокомбінат" (84573 Донецька область, с. Новолуганське, квартал Молодіжний, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеції та технології (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Фучика, буд. 18, офіс 410, ) судовий збір у розмірі 5474,61грн.

У судовому засіданні 18 травня 2016 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 20 травня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя О.О. Кучерява

Суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя О.В. Кротінова