РІШЕННЯ

06 червня 2016 року Справа № 913/601/16

Провадження №3/913/601/16

За позовом Приватного підприємства фірма «Мрія-94», м. Харків

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 17 711 грн. 53 коп.

суддя Секірський А.В.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність №01-026-1024 від 24.12.2015,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Приватне підприємство фірма «Мрія-94» (далі позивач) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» (далі - відповідач) заборгованості за поставлений товар у розмірі 16 941,60 грн., 3% річних у розмірі 278,49 грн. та інфляційних витрат у розмірі 491,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору поставки №АМК-159-2014-пст від 15.01.2014 позивач здійснив поставку відповідачу товару, відповідач отримав товар але зобовязання по оплаті вказаного товару не виконав у звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16 941,60 грн. Крім того, за порушення строків оплати товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення: інфляційні нарахування у сумі 491,44 грн. та 3% річних у сумі 278,49 грн.

Позивач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заявою від 23.05.2016 позивач просить суд розглянути справу без участі представника позивача.

Відповідна заява прийнята судом до уваги.

Відзивом №026-36/2 від 03.06.2016 на позовну заяву, відповідач підтверджує договірні відносини між сторонами та факт поставки товару, але зазначає, що початок перебігу терміну для розрахунків за поставлений товар згідно договору починається з дати надходження товару на склад перевізника м. Дніпродзержинськ. Встановити початок перебігу строку без надання таких документів неможливо. Таким чином, на думку відповідача, позивачем не надано доказів обґрунтованості нарахування 3% річних та витрат від інфляції за вказаний в позовній заяві період.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши присутнього в судовому засіданні під час судового розгляду справи представника відповідача, суд встановив такі фактичні обставини.

Між сторонами у справі було укладено договір поставки №АМК-159-2014-пст від 15.01.2014 відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах викладених в договорі (а.с. 9-13).

Відповідно до п. 2.1 договору ціна товару за одиницю та по позиціям, а також порядок та умови оплати за поставлений товар зазначаються в специфікаціях до договору, оформлених у вигляді додатків до договору, які є невідємною його частиною.

Умови оплати за товар визначаються в специфікаціях до договору (п. 2.3 договору).

27.08.2015 між сторонами було укладено специфікацію №6 до договору на суму 16 965,00 грн. (а.с. 14).

Відповідно до п. 5.3 договору покупець сплачує за товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в порядку, визначеному в специфікації до цього договору.

Пунктом 3 специфікації передбачено, що оплата за поставлену продукцію здійснюється по факту поставки протягом 10 робочих днів.

Позивач, виконуючи свої договірні зобов'язання, передав відповідачу весь товар на загальну суму 16 941,60 грн., що підтверджується Видатковою накладною № 2298 від 24.09.2015 року на суму 16941,60 грн. (а.с. 15).

Товар був отриманий відповідачем належним чином, без заперечень, що підтверджується підписом уповноваженої особи за довіреністю №322 від 24.09.2015 та печаткою підприємства.

Таким чином, позивач передав відповідачеві весь товар на загальну суму 16 941,60 грн.

За порушення строків оплати товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення: інфляційні нарахування за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року у сумі 491,44 грн. та 3% річних за період з 09.10.2015 по 25.04.2016 у сумі 278,49 грн.

03.03.2016 на адресу відповідача була направлена претензія щодо погашення заборгованості (а.с. 18).

Станом на 25.04.2016 заборгованість відповідачем не сплачена, відповіді на претензію не отримано.

Оцінивши всі обставини справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч.1,2 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зазначена норма Цивільного кодексу України кореспондується з положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Фактичні обставини свідчать, що позивач на виконання умов договору поставляв відповідачеві товар, доказами поставки та отримання товару є видаткова накладна, яка підписана сторонами та скріплена печатками, а відповідач не здійснив оплату поставленого товару у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 16 941,60 грн., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення строків оплати товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення: інфляційні нарахування за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року у сумі 491,44 грн. та 3% річних за період з 09.10.2015 по 25.04.2016 у сумі 278,49 грн.

Таким чином, позивачем обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення інфляційні витрати у сумі 491,44 грн. та 3% річних у сумі 278,49 грн., що підтверджено відповідним розрахунком позивача в позовній заяві.

Суд не приймає заперечення відповідача стосовно того, що позивачем не надано доказів обґрунтованості нарахування 3% річних та витрат від інфляції за вказаний в позовній заяві період, оскільки відповідно до умов договору доказом отримання товару є саме видаткова накладна №2298 від 24.09.2015. Позивачем обґрунтовано нараховано та вірно визначено період нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню повністю з віднесенням судових витрат на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 44, 49, статями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», вул. Вілєсова, 20А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 05441447 на користь Приватного підприємства фірма «Мрія-94», 61121, м. Харків, вул. Тимурівців, 29б, код 22650371, заборгованість в розмірі 16 941 грн. 60 коп., 3% річних в розмірі 278 грн. 49 коп., інфляційні витрати в розмірі 491 грн. 44 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2016

Суддя А.В. Секірський