ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.06.16р. Справа № 904/1732/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ-ГРУПП", 61001, м. Харків, пл. Повстання, б. 7/8, Літера В-4, приміщення № 7

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Леніна, б. 76

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк", 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4

про стягнення 1 951 019,24 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 25.12.2015 року

від відповідача ОСОБА_3 - представник за довіреністю від 10.12.2015 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СДМ-Групп" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення основного боргу за договором поставки № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року в сумі 1 200 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 28 685,20 грн., інфляційних втрат у розмірі 65 395,59 грн., пені у розмірі 485 154,64 грн. та стягнення основного боргу за договором поставки № 1200-ПУ-УМТС від 12.05.2015 року у розмірі 168 750,00 грн., 3% річних у розмірі 193,65 грн., пені у розмірі 2840,16 грн.; судового збору у розмірі 29 265,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору поставки від 11.12.2013 року за № 13-16/455-КП та договору поставки від 12.05.2015 року за № 1200-ПУ-УМТС в частині оплати за поставлений товар.

31.03.2016 року відповідач подав до суду клопотання за № б/н про призначення почеркознавчої експертизи.

Клопотання обґрунтоване тим, що порівнявши за контрольними точками підпис директора ТОВ „СДМ-ГРУПП на позовній заяві з підписами на договорах № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року та № 1200-ПУ-УМТС, додатковій угоді № 2 та № 1/31-02ф до договору № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року відповідач прийшов до висновку, що позовна заява підписана не тією особою, яка підписувала договори (директор ОСОБА_4А.), а іншою особою, посадове становище якої невідоме.

Клопотання відповідача не задовольняється судом, оскільки директор ТОВ „СДМ-ГРУПП ОСОБА_4 підтвердив у судовому засіданні, що саме він підписав позовну заяву.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується (відзив на позовну заяву від 26.04.2016 року), посилаючись на те, що 20.12.2013 року позивач уклав з ПАТ "Перший український міжнародний банк" договір факторингу з регресом № 421/59.2. та 11.02.2014 року з посиланням на укладений договір факторингу, позивач уклав з відповідачем додаткову угоду № 1/31-02ф до договору № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року за п. 2 якого, з дати вступу в силу цієї додаткової угоди всі платежі по договору № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року виконуються виключно в безготівковій формі ПАТ "Перший український міжнародний банк". Таким чином саме ПАТ "Перший український міжнародний банк" є кредитором по договору № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року, а відтак позивач не має права на звернення до суду. У звязку з чим відповідач просить припинити провадження у справі в частині стягнення за договором № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року. Крім того відповідач зазначає, що у первинних документах, а саме, видаткових накладних та рахунках фактурах відсутнє посилання на господарський договір від 12.05.2015 року за № 1200-ПУ-УМТС, який в своєму предметі встановлює зміст господарської операції, а також ідентифікує повязаність активів, що передаються з господарським договором.

Відповідачем 26.04.2016 року було подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі у звязку з тим, що відповідач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про тлумачення умов договору № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року.

Клопотання не задовольняється судом, оскільки розгляд справи господарським судом Харківської області про тлумачення умов договору № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року не перешкоджає розгляду даної справи. Суд звертає увагу на те, що відповідач має право звернутись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, згідно зі ст. 114 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 29.04.2016 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк".

Третя особа (ПАТ "ПУМБ") надала до суду письмові пояснення від 24.05.2016 року за № 307-ЮД, де зазначила, що за весь термін дії ліміту клієнтом були відступлені до банку право вимоги за контрактом № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року укладеного між ТОВ "СДМ-ГРУПП" та ТОВ "ДТЕК Павлоградвугілля" на суму 242 955,00 грн. (Реєстр №2 від 10.02.2014 року). За контрактом № 1200-ПУ-УМТС від 12.05.2015 року укладеного між ТОВ "СДМ-ГРУПП" та ТОВ "ДТЕК Павлоградвугілля" право вимоги до банку не відступались.

Станом на 17.05.2016 року борг по відступленим правам вимоги по боржнику ТОВ "ДТЕК Павлоградвугілля" згідно договору факторингу № 421/59.2 від 20.12.2013 року повністю погашений.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №13-16/455-КП від 11.12.2013 року на поставку продукції виробничо-технічного призначення.

Відповідно до умов договору №13-16/455-КП постачальник зобовязувався поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, за цінами і з якісними характеристиками, що узгоджуються сторонами у договорі та у специфікаціях, що є невідємними частинами договору, а покупець зобовязувався прийняти та оплатити поставлену у його власність продукцію згідно з умовами договору (п.1.2.).

Згідно з п.4.1. договору №13-16/455-КП поставка продукції відбувається партіями в асортименті, кількості, за цінами та з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами у специфікаціях до договору.

Згідно з п.4.2. Договору №13-16/455-КП умови поставки продукції DDP, «Інкотермс-2000», місце пункту призначення зазначається сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Згідно з п.4.11. Договору №13-16/455-КП право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця після здійснення покупцем усіх необхідних процедур щодо приймання продукції за кількістю, якістю та комплектністю і підписання покупцем видаткової накладної.

Пунктом 6.6. договору №13-16/455-КП передбачено, що у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості, не оплаченої продукції.

Сторонами була підписана специфікація від 23 жовтня 2014 року до договору №13-16/455-КП від 11.12.2013 року ДЩ. Дана специфікація була підписана з боку постачальника 21 листопада 2014 року. Згідно вказаної специфікації постачальник зобовязався поставити покупцю продукцію на суму 1 200 000,00 грн., умови поставки: «DDP (инкотермс-2000), Днепропетровская обл., пгт. Петропавловка, ул. Степная, 1 «ПСП «ШУ ПЕРШОТРАВЕНСКОЕ» ШАХТА «ЮБИЛЕЙНАЯ» ПАО «ДТЭК ПАВЛОГРАДУГОЛЬ». В свою чергу, покупець зобовязувався здійснити розрахунок за цією специфікацією на девяностий календарний день з моменту поставки відповідної продукції. Рахунок на сплату було виставлено 21 січня 2015 року.

На виконання умов вищезазначеного договору позивач здійснив поставку продукції, що підтверджується наступними документами: рахунок-фактура №СФ-3381 від 21.01.2015 року (а.с. 25), податкова накладна (а.с. 26), товарно-транспортними накладними від 12.02.2015 року (а.с. 29-30), видаткова накладна №РН-0000016 від 12.02.2015 року, довіреність №221079/п від 11.02.2015 року на ОСОБА_5, яка уповноважена покупцем на отримання цінностей за договором №13-16/455-КП, актом №29/15 приймання продукції від 13.02.2015 року.

Таким чином позивачем поставлено продукцію відповідачу на суму 1 200 000 грн. у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача року 1 200 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 28 685,20 грн., інфляційного збільшення у розмірі 65 395,59 грн., пені у розмірі 485 154,64 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи 20.12.2013 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "СДМ-ГРУПП" (позивач) був підписаний договір факторингу з регресом № 421/59.2.

Відповідно до п. 1.1. договору факторингу в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобовязується здійснювати факторингове фінансування клієнта за плату на умовах факторингу з регресом.

Право вимоги є відступленим клієнтом (набутим фактором) з моменту підписання сторонами реєстру, що містить таке право вимоги (п. 1.3. договору факторингу).

Відповідно до положень п. 1.4. договору факторингу за здійснення факторингового фінансування за цим договором клієнт сплачує банку плату в порядку та розмірі, визначеному в ст. 4 цього договору.

Внаслідок відступлення права вимоги фактор замінює клієнта як кредитора боржника, у звязку з чим до фактора переходять відповідні права кредитора за контрактом, включаючи права на отримання вартості майна (продукції)/виконання робіт/наданих послуг, суми будь-яких штрафних санкцій, (неустойок, штрафів, пені) та суми інших платежів за контрактом (п. 1.5. договору факторингу).

До вищевказаного договору факторингу були підписані додаткові угоди № 1, 2, 3, 4.

Крім того, згідно додатку № 1 від 31.01.2014 року до додаткової угоди № 1 від 31.01.2014 року до договору факторингу з регресом № 421/59.2 від 20.12.2013 року сторонами було визначено перелік боржників, по яким відступається право вимоги. Серед них ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" за договором № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року (а.с. 191-192, том 1).

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" договору факторингу з регресом № 421/59.2., суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про відступлення права вимоги (правочинами щодо заміни кредитора в зобов'язанні).

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що в подальшому позивачем та відповідачем була підписана додаткова угода № 1/31-02ф від 11.02.2014 року до договору № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року відповідно до якої постачальник (товариство з обмеженою відповідальністю "СДМ-ГРУПП" відступає свою грошову вимогу за договором № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року Публічному акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" з метою забезпечення товариством з обмеженою відповідальністю "СДМ-ГРУПП" виконання зобовязань за договором факторингу з регресом № 421/59.2 від 20.12.2013 року. Відповідно до умов вказаної додаткової угоди, починаючи з дати вступу в силу дійсної додаткової угоди № 1/31-02ф, всі платежі по договору № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року здійснюються виключно в безготівковій формі Публічному акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" (ідентифікаційний номер 14282829) за наступними реквізитами: Отримувач: ТОВ "СДМ-ГРУПП", код отримувача: 32337105, банк: ОСОБА_1 акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк", МФО 334851, рахунок: 1022.

Підтвердженням виконання даної додаткової угоди позивачем є оплата 15.07.2014 року на рахунок відповідача згідно банківської виписки (а.с. 84, том 2).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не надав до суду доказів розторгнення, визнання в установленому порядку недійсною у повному обсязі або частково додаткової угоди № 1/31-02ф від 11.02.2014 року до договору № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року, тому суд не вбачає підстав для стягнення боргу за договором поставки № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року.

Отже, в позовних вимогах по стягненню основного боргу у сумі 1 200 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 28 685,20 грн., інфляційних втрат у розмірі 65 395,59 грн., пені у розмірі 485 154,64 грн. необхідно відмовити.

Крім того, 12.05.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки №1200-ПУ-УМТС.

Відповідно до умов договору №1200-ПУ-УМТС постачальник зобовязався поставити покупцю продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, за цінами і з якісними характеристиками, що узгоджуються сторонами у договорі та у специфікаціях, що є невідємними частинами договору №1200-ПУ-УМТС (п.1.1 Договору №1200), а покупець зобовязувався прийняти та оплатити поставлену у його власність продукцію згідно з умовами договору (п.1.2.).

Відповідно до п.5.4 договору розрахунок за поставлену постачальником продукцію по вказаному договору здійснюється покупцем в порядку та строки узгоджені сторонами у відповідних специфікаціях, які є невід'ємною частиною вказаного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Сторонами була підписана специфікація від 12 травня 2016 року до договору № 1200-ПУ-УМТС від 12.05.2016р. Відповідно до умов якої розрахунок за продукцію здійснюється постачальником шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (пяти) календарних днів з 60 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого рахунку за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної та документів, передбачених умовами договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

На виконання умов вищезазначеного договору позивачем здійснено поставку та монтаж продукції, що підтверджується наступними документами: рахунком-фактурою № СФ-3903 від 10 грудня 2015 р., видатковою накладною № РН-0000299 від 10 грудня 2015 р., товарно-транспортною накладною № РН-0000300 від 10 грудня 2015 р., рахунком-фактурою № СФ-3904 від 10 грудня 2015 р., видатковою накладною № РН-0000300 від 10 грудня 2015 р., довіреністю № 223013/п від 7 грудня 2015 р.

Отже, у звязку з тим, що відповідачем оплата за поставлений товар не здійснена сума основного боргу склала 168 750 грн. 00 коп., яка підтверджується матеріалами справи і підлягає задоволенню.

Зі ствердженням відповідача, що поставка товару була бездоговірна, оскільки договір поставки №1200-ПУ-УМТС від 12.05.2015 року ні в яких документах на поставку не згадувався не можна погодитись, оскільки у первинних документах, якими підтверджується поставка продукції за договором поставки №1200-ПУ-УМТС від 12.05.2015 року, а саме: у довіреності № 223013/п від 07.12.2015 року по якій отримувався товар є посилання на договір №1200-ПУ-УМТС від 12.05.2015 року, а у видаткових накладних № РН-0000299 від 10.12.2015 року та № РН-0000300 від 10.12.2015 року є посилання на довіреність.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав:

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до положень ст. 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 193 грн. 65 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачено: сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за грошовим зобов'язанням є сам факт порушення зобов'язання, який полягає в неповерненні відповідних грошових коштів у строк, і цей факт є вирішальним для застосування такої відповідальності.

За своїми ознаками три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійним способом захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 16.02.2016 року по 29.02.2016 року у розмірі 193 грн. 65 коп. (а.с. 9) підлягаються задоволенню і підтверджуються матеріалами справи.

Згідно п. 6.8 договору №1200-ПУ-УМТС у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення оплати від вартості своєчасно не сплаченої продукції, однак не більше 5 % від вартості своєчасно несплаченої продукції.

Позивачем нарахована пеня за період з 16.02.2016 року по 29.02.2016 року за прострочення сплати за поставку товару у розмірі 2 840 грн. 16 коп.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок, у відповідності до вимог чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги позивача про стягнення 3% річних на суму 193 грн. 65 коп. та пені 2 840 грн. 16 коп., підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 599, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Леніна, 76, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ-ГРУПП" (61001, м. Харків, площа Повстання, б. 7/8 Літера В-4, приміщення 7, ) 168 750 (сто шістдесят вісім тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 193 (сто девяносто три) грн. 65 коп. 3% річних, 2 840 (дві тисячі вісімсот сорок) грн. 16 коп. - пені, 2 576 (дві тисячі п'ятсот сімдесят шість) грн. 75 коп. - судового збору, про що видати наказ.

В частині стягнення основного боргу за договором поставки № 13-16/455-КП від 11.12.2013 року в сумі 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 28 685 (двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят п'ять) грн. 20 коп., інфляційних втрат у розмірі 65 395 (шістдесят п'ять тисяч триста дев'яносто п'ять) грн. 59 коп., пені у розмірі 485 154 (чотириста вісімдесят п'ять тисяч сто п'ятдесят чотири) грн. 64 коп. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.06.2016 року.

Суддя ОСОБА_6