РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016Справа №910/6777/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кримснаб»

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міротранс»

Про стягнення 160 888,00 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Проц А.В., довіреність № б/н від 18.04.2016

від відповідача: Дейнека О.В., довіреність № 2-2016 від 15.12.2015

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кримснаб» (далі -позивач) подав на розгляд господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі - відповідач ); третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міротранс» про стягнення 160 888,00 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виплачується вартість страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 13.04.2016р. порушено провадження у справі № 910/6777/16 та призначено розгляд на 13.05.2016 р.

13.05.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення по справі.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Суд відклав судовий розгляд справи на 06.06.2016р.

13.05.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду відзив на позов.

06.06.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду додаткові пояснення по справі.

06.06.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення з урахуванням своїх позовних вимог.

Суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ „КРИМСНАБ" (позивач) та ТОВ „МІРОТРАНС" (третя особа) було укладено Договір перевезення вантажів №1606 від 16 червня 2015 року (далі - договір перевезення, копія наявна в матеріалах справи), за умовами якого третя особа у справі пропонувала Позивачеві вантажі для перевезення, а Позивач виконував такі перевезення на підставі відповідних заявок. При цьому, згідно п.2.6 договору перевезення ТОВ „КРИМСНАБ" брало на себе зобов'язання щодо забезпечення збереження вантажів під час їх перевезення, а також повну матеріальну відповідальність відповідно до умов Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів 1956 року зі змінами та доповненнями.

На підставі умов договору перевезення, 22 жовтня 2015 року між Третьою особою та Позивачем було укладено Договір-заявку (копія наявна в матеріалах справи) на перевезення вантажу, відповідно до умов якого, позивач зобов'язувався здійснити перевезення вантажу автопоїздом (тягач марки „ДАФ" з державним номерним знаком (далі - д.н.з.) НОМЕР_2 та напівпричіп марки „Кьоґель", д.н.з. НОМЕР_1) за маршрутом: м. Берлін (Німеччина) - м. Дніпропетровськ (Україна).

Окрім вказаного вище, для здійснення відповідного перевезення, було складено відповідні товарно-транспортні накладні СМR (копії яких наявні в матеріалах справи).

Як визначено умовами договору-заявки, визначений ним вантажний автопоїзд 27-28 жовтня 2015 року було завантажено вантажем у Німеччині, після чого він вирушив у дорогу за вказаним в накладних СМR маршрутом.

04 листопада 2015 року, вже перебуваючи на території України, перед самим розвантаженням у визначеному в Договорі-заявці пункті, водієм вантажного автопоїзду ОСОБА_3 було виявлено пошкодження пломби вантажу.

Після проведення переобліку кількості вантажу, який у відповідності до накладних СМR було завантажено на території Німеччини до напівпричепу вантажного автопоїзду, було виявлено суттєві розбіжності між кількістю відвантаженого товару та його кількістю після проведеного переобліку, у меншу сторону.

Оскільки виявити відсутній товар не вдалось, було встановлено, що його було викрадено. Внаслідок вказаного ТОВ „КРИМСНАБ" звернулось до правоохоронних органів за фактом виявлення крадіжки, на підставі чого було відкрите кримінальне провадження.

По факту вказаної крадіжки та на підставі договору добровільного страхування майна, що перевозилось відповідачем, укладеного між відповідачем та третьою особою № 12-15.04.14.00001, третя особа звернулась до відповідача за виплатою страхового відшкодування, проте відповідачем у такій виплаті було відмовлено, у зв'язку з порушенням процедури проведення страхового розслідування з боку третьої особи та порушення процедури повідомлення відповідача про настання страхового випадку.

Враховуючи приписи п.2.6 договору перевезення, позивач визнав власну відповідальність за втрату вантажу на суму 170 888,47 грн., проте вважає, що відповідач у справі повинен виплатити страхове відшкодування у розмірі 160 888,00 грн., оскільки порушує права позивача. Внаслідок чого позивач подав на розгляд суду позов, в якому просив стягнути на його користь 160 88,00 грн.

Суд дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

13 травня 2014 року між ТОВ „МІРОТРАНС" (третя особа) та ПрАТ „СК „Перша" (відповідач) було укладено договір добровільного страхування відповідальності транспортного експедитора, який здійснює експедирування вантажів автомобільним транспортом №12-15.04.14.00001 (далі - договір страхування) (належним чином завірена копія наявна).

18 травня 2015 року, у зв'язку з закінченням строку дії договору страхування, за взаємною згодою сторін, термін його дії на ідентичних умовах було пролонговано, внаслідок чого було присвоєно новий номер - №12- 15.04.15.00003 (належним чином завірена копія явна в матеріалах справи).

Відповідно до умов п.1 основної частини даного Договору ПрАТ „СК „Перша" зобов'язувалось відшкодувати ТОВ «МІРОТРАНС» шкоду, що виникла по застрахованих ризиках внаслідок події, яка визнана страховим випадком.

Оскільки подія, яка мала місце в період перевезення позивачем вантажу, а експедитором в якому виступала Третя особа, містила в собі ознаки страхової - ТОВ „МІРОТРАНС", як страхувальник за умовами Договору страхування, звернулось до ПрАТ „СК „Перша" із відповідним письмовим Повідомленням про подію за договором страхування відповідальності експедитора та надано страховику певні документи, необхідні для задоволення його вимог та виплати страхового відшкодування.

Проаналізувавши надані ТОВ „МІРОТРАНС" документи, ПрАТ „СК „Перша" було прийнято рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування. Вказане рішення було аргументоване тим, що згідно п.1.1 розділу 1 Стандартних умов договору страхування «Перелік страхових випадків та ризиків», крадіжка вантажу, прийнятого на експедирування, як страхова подія, визнається страховим випадком лише в тому разі, якщо вона трапилась на стоянці, яка тривала більше однієї години.

Пунктом 1.2 договору страхування, одразу ж, встановлюється, що інші події, не наведені у п.1.1 договору страхування, страховими випадками не визнаються, якщо не передбачено прийнятими на страхування Додатковими умовами страхування.

Пунктом 8.8 розділу 8 Стандартних умов Договору страхування „Прийняття рішення про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування" передбачено, шо однією з підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування являється ситуація, коли полія не є страховим випадком, відповідно до вимог розділів 1 та 2 Стандартних умов Договору. ПрАТ „СК „Перша" було прийняте рішення про відмову у виплаті ТОВ „МІРОТРАНС" страхового відшкодування, про що останнє було повідомлене відповідним Листом , з якою третя особа погодилась, оскільки вказану відмову не оскаржувала.

Крім того, судом зазначається, що договір добровільного страхування було укладено між відповідачем та третьою, особою, внаслідок чого вигодонабувачем за вказаним договором страхування є саме третя особа, а не позивач. Крім того, за вказаним договором добровільного страхування, позивач не є стороною, а тому його вимоги про виплату про необхідність стягнення страхової виплати на рахунок позивача є безпідставною та не правомірною.

Окрім викладеного, господарський суд міста Києва додатково зазначає, що згідно п.п.5.1.1 п.5.1 Договору страхування, у разі настання події з ознаками страхового випадку, що призвела до збитку, Страхувальник зобов'язаний терміново повідомити Страховика за телефоном про обставини події, характер вантажу, місце та час розвантаження, а повідомлення вважається поданим несвоєчасно, якщо воно отримано після розвантаження (перевантаження) транспортного засобу.

Окрім того, п.п.5.1.2 п.5.1 договору страхування встановлено, що у разі, якщо пошкодження, псування вантажу виявлено під час розвантаження, Страхувальник зобов'язаний призупинити розвантаження транспортного засобу до прибуття представника Страховика.

Проте, матеріалами справи підтверджено факт того, що ТОВ „МІРОТРАНС" не виконало вимог п.п.5.1.1 п.5.1 Договору страхування, адже ПрАТ „СК „Перша" було повідомлене ним про подію вже після розвантаження транспортного засобу. Також Третя особа у справі не виконала і вимог п.п.5.1.2 п.5.1 Договору страхування, адже у випадку виявлення нею нестачі вантажу лише під час процедури розвантаження, ця процедура повинна була бути призупиненою до прибуття представника Страховика для визначення реального розміру матеріальних збитків.

У відповідності з п.8.3 Договору страхування, подія може бути визнана страховим випадком лише за певних умов, однією з яких є виконання Страхувальником вимог п.4.3 та Розділу 5 Договору страхування, або якщо таке порушення не призвело до неможливості визначити обставини події, умови перевезення/експедирування вантажу (у т.ч. розміщення та кріплення вантажу в кузові транспортного засобу), визначення розміру збитку та встановлення винних осіб (якщо вони могли бути встановлені)

Окрім визначено суд відзначає, що виходячи із приписів п.8.8 Договору страхування, однією з підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання Страхувальником власних обов'язків, передбачених п.4.3 та Розділом 5 Договору страхування, що унеможливило визначити Страховиком обставини події, умови експедирування вантажу, розмір збитків та встановити винних осіб (у разі можливості такого встановлення).

Відсутність представника (уповноваженої особи) ПрАТ «СК «Перша», під час проведення розвантаження автопоїзду, унеможливило визначення відповідачем розмір реального збитку, завданого третій особі крадіжкою частини товару, що перевозився позивачем.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, внаслідок чого його позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «СК «Перша» () не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 07.06.2016р. )

Суддя В.І.Мельник