ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р. Справа № 11/101

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 м. Ужгород

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 11.03.2016р. про зміну порядку виконання мирової угоди

у справі № 11/101

за позовом: фізичної особи підприємця ОСОБА_2 м. Ужгород

до відповідача: Воловецької районної ради смт. Воловець

про стягнення 161586 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: не зявився

відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №185 від 05.05.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 11.03.2016 р. (суддя Л.С.Журавчик) в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Ужгород про зміну порядку виконання мирової угоди та видачу наказу у справі №11/101 відмовлено.

Ухвала суду мотивована відсутністю доказів перебування ухвали господарського суду Закарпатської області від 10.03.2010 р. на виконанні у відділі державної виконавчої служби, а також сплив встановленого ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» річного строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким змінити порядок виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 10.03.2010 р. у справі №11/101 в частині зобовязання Воловецької районної ради сплатити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суми 164853 грн. з добровільного на примусовий та видати судовий наказ. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Крім цього, зазначає, що спірна ухвала не містить всіх реквізитів, необхідних для виконавчого документу. Окрім цього, вказує, що на даний момент зобовязання боржником у добровільному порядку не виконано у повному обсязі.

Представник відповідача відзиву на апеляційну скаргу не подав, однак, в судовому засіданні заперечив щодо її задоволення. Крім цього, просив врахувати, що з часу прийняття спірної ухвали суду, минуло 6 років і за цей час змінилось п"ять голів районної ради та штат працівників, що унеможливлює наведення ним достовірних причин невиконання судового рішення по даній справі. Також зазначив, що договори укладались в 2006-2008 роках; роботи, які виконувались заявником, повинні були оплачуватись за рахунок коштів меценатів, спонсорів, а така можливість на даний час втрачена. Щодо зміни порядку виконання, то позивачем не подано жодного доказу того, що ним предявлено ухвалу суду від 10.03.2010 р. до виконання, за результатами чого відкрито виконавче провадження, яке б тривало та про існування на даний час перешкод для органів ДВС, які б унеможливлювали виконання судового рішення.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, ухвалою господарського суду Закарпатської області від 10.03.2010 р. у даній справі затверджено мирову угоду, за умовами якої Воловецька районна рада зобов'язалась сплатити ФОП ОСОБА_2 155 327, 00 грн. боргу до 01.04.2010 р. та відшкодувати судові витрати, а саме: 1615 грн. державного мита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 7675 грн. витрат на правову допомогу адвоката, а ФОП ОСОБА_2 відмовився від стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних, а також частково (в розмірі 50%) відмовився від відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу адвоката по даному процесу в сумі 7675 грн.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 04.02.2011 р. у справі №11/101 задоволено заяву Воловецької районної ради про відстрочку виконання ухвали суду від 10.03.2010 р. у цій же справі на 6 місяців та відстрочено виконання ухвали до 21.07.2011 р.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що у звязку з невиконанням відповідачем умов мирової угоди, за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 02.06.2010 р. відділом Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання виконавчого документа до 09.06.2010 р.

Постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області від 23.09.2011 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, ухвала господарського суду Закарпатської області від 10.03.2010 р. у справі №11/101 повернута ФОП ОСОБА_2

В подальшому, 28.12.2011 р. постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області закінчено виконавче провадження з примусового виконання ухвали від 10.03.2010 р. №11/101.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з невиконанням відповідачем умов мирової угоди та закриттям виконавчого провадження по її виконанню, ФОП ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду з вимогою про спонукання виконання мирової угоди шляхом стягнення з відповідача-боржника суми 164 853грн. , в т. ч. 155 327 боргу та 9 526 грн. на відшкодування судових витрат, нарахувавши та предявивши вимогу про стягнення суми 4945,59 грн. трьох процентів річних за прострочення згаданих платежів, які рішенням господарського суду Закарпатської області від 08.08.2012 р. у справі №5008/650/2012 було задоволено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.01.2013 р., яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 23.05.2013 р., вказане рішення було скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості та судових витрат у розмірі 164 853 грн. і зазначено, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом у розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки була прийнята до виконання виконавчою службою, а отже, провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що заявлена вимога не може бути самостійним предметом позову та розглядатися в господарських судах в порядку позовного провадження.

Посилаючись на вказані акти та невиконання до теперішнього часу своїх зобовязань по виконанню умов мирової угоди, ФОП ОСОБА_2С звернувся до господарського суду Закарпатської області з заявою про зміну порядку виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 10.03.2010 р. у справі №11/101 в частині зобовязання Воловецької районної ради сплатити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суми 164 853 грн. з добровільного на примусовий та видати судовий наказ.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з такого.

Ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди, є судовим актом, для якого передбачений особливий порядок його виконання.

Згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Господарський суд на підставі статті 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи, зокрема, змінити порядок виконання рішення суду. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказудо виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом. (Вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові пленуму "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012р.

Як правомірно встановлено місцевим господарським судом, ухвала господарського суду Закарпатської області від 10.03.2010 р. у справі №11/101 є виконавчим документом, оскільки була прийнята виконавчою службою до виконання. Аналогічного висновку дійшов і суд касаційної інстанції, переглядаючи справу №5008/650/2012.

Постановою від 28.12.2011р. підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області закінчено виконавче провадження з примусового виконання ухвали від 10.03.2010р. №11/101 через неможливість «виконання рішення суду без участі боржника». Даних про оскарження цієї постанови державного виконавця суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що оскільки спірна ухвала не знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби, а також сплив річний строк для предявлення виконавчого документу до виконання, встановлений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвала прийнята із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 112-2 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 11.03.2016 р. у справі №11/101 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Закарпатської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.05.2016 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

ОСОБА_1