КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. Справа№ 910/24193/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Чорної Л.В.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Черепанцева А.О. - за довіреністю оформленою належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015р.

у справі №910/24193/15 (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Плюс-2000"

про стягнення 5 350,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветеко" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Плюс-2000" про стягнення 5350,00 грн. попередньо сплачених коштів , мотивуючи тим, що у визначений у договорі поставки № 20.10/14 від 20.10.2014р. строк 28.11.2014 року відповідач не виготовив і не передав товар покупцеві.

Спираючись на приписи частини 2 статті 693 ЦК України , позивач вказував , що справі вимагати повернення від постачальника суми попередньої оплати , тим більше, що повідомив постачальника 19.08.2015 про розірвання укладеного з ним договору поставки та вимагав повернення попередньої оплати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2015р. у справі №910/24193/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з мотивами та висновками прийнятого судом рішення, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветеко" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

У доводах апеляційного оскарження апелянт посилався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зроблені висновки в рішенні якого не відповідали фактичним обставинам справи.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015р. у справі №910/24193/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко" у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В., прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.02.2016р.

17.02.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

17.02.2016р. у судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву до 02.03.2016 р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.03.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці та перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.

02.03.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких його представник не погоджувався з доводами викладеними відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.

02.03.2016р. у судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву до 06.04.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.04.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Дідиченко М.А.

06.04.2016р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли пояснення, в яких його представник просив суд задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

У судове засідання 18.05.2016р. представники позивача не з'явились. Про час та місце судового засідання позивач був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того, ст. 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, виходячи зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський не бачить підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням того, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, а відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи.

У судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційного оскарження заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, Київський апеляційних господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.10.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ветеко" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест-Плюс-2000" (постачальник) укладено договір поставки № 20.10/14, за умовами якого відповідач зобов'язався у встановлені строки виготовити та передати, а позивач - прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п.п. 1.2, 2.1 договору найменування продукції, одиниця виміру та кількість кожної окремої партії продукції встановлюється сторонами у Специфікації. Загальна кількість продукції, що постачається встановлюється шляхом додавання її кількості, фактично відпущеної Покупцю згідно накладних.

У специфікації до договору сторони визначили вимоги до товару, а саме пакети типу банан (укр. ручка), розмір 35х45/МЗ, матеріал 50mkm/LDPE, кольоровість 1+0, тираж 10000 од. (+/-15%), ціна 1,07 грн., загальна вартість товару 10 700,00 грн.

Відповідно п. 5.2 договору визначено, що оплата партії товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача в наступному порядку: 1-й етап - 50% попередньої оплати за виготовлення товару, протягом 3 банківських днів з моменту підписання специфікації; 2-й етап - 50% повна оплата робіт за виготовлену продукцію.

Пунктами 10.1-10.2 договору при виникненні суперечностей під час виконання умов договору сторони вирішують їх за взаємною згодою шляхом переговорів. У випадку недосягнення взаємної згоди спори за договором розглядаються господарським судом у відповідності з діючим законодавством України.

Договір, згідно п. 11.9. вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2014р., до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

З наявної у справі виписки по особовому банківському рахунку позивача випливає здійснення покупцем 24.10.2014р. зобов'язань по сплаті на рахунок постачальника -Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Плюс-2000"- попередньої оплати у розмірі 5350,00 грн., відповідно з умовами пункту 5.1 Договору.

Сторони договору поставки домовилися ( п.п. 3.1., 3.5. договору ), що виготовлена відповідачем продукція має бути поставлена протягом 25-ти банківських днів з моменту підписання сторонами специфікації та внесення позивачем попередньої оплати у розмірі 50%, а датою поставки вважається дата підписання відповідної накладної уповноваженими представниками покупця.

Заперечуючи виконання постачальником зустрічного обов'язку з виготовлення та передачі покупцю продукції, покупець(позивач у справі) вказував на відсутність належним чином оформленої видаткової накладної на приймання продукції покупцем.

З таким твердженням не погодився відповідач, який у своєму відзиві на позов зазначив, що у порушення умов Договору покупець відмовився прийняти виготовлену продукцію і підписати товаро-розпорядчі документи на неї, вважаючи , що продукція не відповідала вимогам по якості.

Утім, спір щодо вказаного питання розглядався господарським судом міста Києва і за наслідками такого розгляду було прийнято рішення , яке набрало законної сили .

Перевіряючи доводи відповідача з цього приводу , судова колегія встановила , що рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2015р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015р. у справі №910/1435/15-г, вимоги ТОВ "Ветеко" до ТОВ "Вест-Плюс-2000" про розірвання Договору та стягнення попередньої оплати у розмірі 5350,00 грн. з підстав поставки продукції , що не відповідає вимогам по якості, визнані необґрунтованими , а у позові -відмовлено.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, що також закріплено в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Господарським судом у справі №910/1435/15-г також встановлено належне виконання ТОВ "Вест-Плюс-2000" зобов'язань з виготовлення та поставки ТОВ "Ветеко" продукції , яка відповідала технічним умовам до даної групи товарів та вимогам по якості у строк, передбачений договором поставки , і недоведеністю порушення прав покупця під час виконання договору поставки.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Зі змісту статті 712 Цивільного кодексу України випливає, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу частини 1 ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків , коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі -продажу.

Отже, невмотивована відмова від прийняття товару покупцем не допускається.

У зв'язку з цим непідписання покупцем товарно-розпорядчих документів на товар і відмова від його прийняття , коли відсутні визначені законом підстави для цього, розцінюються як одностороння відмова від виконання зобов'язань і ,як наслідок, порушення приписів статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України,

Договором, відповідно до ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, доводи скаржника про те, що внаслідок непідписання ним видаткової накладної і відмовою від прийняття виготовленої на його замовлення та поставленої продукції ,постачальник набуває статусу боржника , який прострочив виконання договору поставки у покупця виникло право відмовитися від договору та вимагати повернення попередньої оплати , є хибними, адже матеріалами справи документально доведена невмотивована відмова покупця від прийняття належного виконання , запропонованого постачальником.

За вказаних обставин підстави для повернення покупцю суми попередньої оплати за товар , від якого покупець невмотивовано відмовився , відсутні.

На переконання суду апеляційної інстанції судом першої інстанції було правомірно відмовлено у клопотанні відповідача у справі про зупинення провадження у справі до вирішення по суті спору у справі № 910/27412/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Плюс-2000" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко" про стягнення 9 890,60 грн. заборгованості , у зв'язку з тим, що обставини, які мають суттєве значення для розгляду справи № 910/24193/15, можливо встановити безпосередньо у межах даної справи.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене , судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції законного та обгрнтованого рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015р. у справі №910/24193/15 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветеко" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015р. у справі №910/24193/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015р. у справі №910/24193/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/24193/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.В. Чорна

М.А. Дідиченко