РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016Справа №910/3861/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню

та газифікації «Волиньгаз»

до Публічного акціонерного товариства «Національна

акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення заборгованості у розмірі 448 097,38 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Палькевич Н.С. (довіреність № 57/06-06 від 14.01.2016);

від відповідача: Чеботарьова І.Г. (довіреність № 14-124 від 13.05.2014),

В С Т А Н О В И В:

04.03.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» (далі - позивач) до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 442 587,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що 30.01.2014 між ним та відповідачем був укладений договір на розподіл природного газу № 14-41-ПР (далі - договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався надати відповідачу послуги з транспортування природного газу (далі - послуги), а відповідач зобов'язувався вказані послуги прийняти та оплатити вчасно і в повному обсязі.

Проте, відповідач зобов'язання, взяті на себе згідно з умовами договору, виконав неналежним чином та здійснював оплату послуг, наданих позивачем, з порушенням строків, встановлених умовами договору.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 154 181,13 грн пені, 11 246,36 грн трьох процентів річних та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 277 159,98 грн.

Провадження у справі № 910/3861/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2016, розгляд справи призначено на 28.03.2016.

28.03.2016 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема, вказав, що кінцевий термін оплати послуг, визначений п. 5.5 договору, не застосовується до відповідача, оскільки останній є гарантованим постачальником. А також зазначив, що не міг вплинути на дію визначеного умовами законодавства алгоритму, який встановлює порядок розподілу грошових коштів, що надходять на рахунки відповідача. Просив суд в задоволенні позову відмовити, а у випадку його задоволення зменшити розмір пені на 99% на підставі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено на 20.04.2016.

30.03.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшли документи, витребувані ухвалою суду від 09.03.2016, для долучення до матеріалів справи.

20.04.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення щодо порядку здійснення розрахунку розміру позовних вимог, а також документи, витребувані ухвалою суду від 28.03.2016, для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке було задоволено судом.

Крім того, представниками сторін було подано спільне клопотання про продовження строку розгляду спору, яке було задоволено судом на підставі ст. 69 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено на 11.05.2016.

04.05.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача 163 766,72 грн пені, 11 246,36 грн трьох процентів річних та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 273 084,30 грн. Вказана заява була прийнята судом до розгляду.

11.05.2016, 16.05.2016 та 23.05.2016 представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судових засіданнях 11.05.2016 та 23.05.2016 проти задоволення позову заперечував. У судове засідання 16.05.2016 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 11.05.2016, 16.05.2016 та 23.05.2016 розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено на 16.05.2016, 23.05.2016 та 30.05.2016, відповідно.

24.05.2016, 25.05.2016 та 26.05.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення щодо розрахунків трьох процентів річних та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, а також документи для долучення до матеріалів справи.

30.05.2016 представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав його необґрунтованим та безпідставним, подав додаткові пояснення до відзиву, в яких відповідач вказав, що позивач направляв відповідачу акти наданих послуг, які є підставою для здійснення остаточних розрахунків, з порушенням строку, визначеного умовами договору. Тому вважав, що прострочення оплати спожитих послуг відбулось з вини позивача, а не відповідача.

В судовому засіданні 30.05.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

30.01.2014 між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» (далі - позивач або газорозподільне підприємство) та публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - відповідач або замовник) був укладений договір на розподіл природного газу № 14-41-ПР (далі - договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався у 2014 надати відповідачу послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів відповідача або його споживачів (далі - послуги), а відповідач зобов'язувався вказані послуги прийняти і оплатити вчасно та в повному обсязі.

Позивач протягом періоду з березня 2014 по грудень 2015 надав відповідачу послуги загальною вартістю 5 069 663,74 грн, що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу № 3 ПР від 31.03.2014, № 2 ПР від 29.04.2014, № 4 ПР від 30.04.2014, № 5 ПР від 31.05.2014, № 6 ПР від 30.06.2014, № 7 ПР від 31.07.2014, № 8 ПР від 31.08.2014, № 9 ПР від 30.09.2014, № 10 ПР від 31.10.2014, № 11 ПР від 30.11.2014, № 12 ПР від 31.12.2014, № 1 ПР від 31.01.2015, № 2 ПР від 28.02.2015, № 3 ПР від 31.03.2015, № 4 ПР від 30.04.2015, № 5 ПР від 31.05.2015, № 6 ПР від 30.06.2015, № 7 ПР від 31.07.2015, № 8 ПР від 31.08.2015, № 9 ПР від 30.09.2015, № 10 ПР від 31.10.2015, № 11 ПР від 30.11.2015, № 12 ПР від 31.12.2015, а також актом коригування від 31.01.2015 до акту наданих послуг з транспортування газу № 12 ПР від 31.12.2014, копії яких долучені до матеріалів справи.

Проте, відповідач зобов'язання, взяті на себе згідно з умовами договору, виконав неналежним чином та оплатив послуги, надані позивачем, з порушенням строків, встановлених умовами договору, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за період з 07.02.2014 по 30.10.2015, а також заявами відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.11.2015, 22.12.2015, 21.01.2016, копії яких також долучені до матеріалів справи.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду та, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 448 097,38 грн, з яких: 163 766,72 грн пені, 11 246,36 грн трьох процентів річних та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 273 084,30 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 263 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарсько-торговельною є діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг.

Господарсько-торговельна діяльність опосередковується господарськими договорами поставки, контрактації сільськогосподарської продукції, енергопостачання, купівлі-продажу, оренди, міни (бартеру), лізингу та іншими договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.5 договору передбачено, що оплата вартості послуг з транспортування природного газу газорозподільного підприємства здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами в договорі. У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ газорозподільним підприємством за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (п. 5.6 договору).

Доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо того, що кінцевий термін оплати послуг, визначений п. 5.5 договору, не застосовується до відповідача, оскільки останній є гарантованим постачальником, спростовуються наступним.

Дослідивши положення п. п. 5.5 та 5.6 договору, суд дійшов висновку про те, що вказаними пунктами договору передбачений різний порядок проведення розрахунків за послуги, надані позивачем, для звичайного споживача таких послуг та для гарантованого постачальника. Разом з тим, положення п. 5.5 договору є загальними положеннями, а положення п. 5.6 договору - спеціальними та стосуються лише гарантованого постачальника. Оскільки п. 5.6 договору не визначений окремий термін здійснення остаточних розрахунків за спожиті послуги для гарантованого постачальника, суд вважає, що загальні положення п. 5.5 договору в цій частині розповсюджуються також і на гарантованого постачальника - відповідача.

Щодо доводів відповідача, викладених у додаткових поясненнях до відзиву, про порушення позивачем встановлених умовами договору строків направлення відповідачу актів наданих послуг, які є підставою для здійснення остаточних розрахунків, у зв'язку з чим прострочення оплати спожитих послуг відбулось з вини позивача, а не відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.7 договору газорозподільне підприємство до 10-го (десятого) числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газорозподільного підприємства.

Згідно з п. 3.10 договору акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.

Судом встановлено, що відповідачу були направлені:

- акт за березень 2014 з листом № 719/12-08 від 09.04.2014 - без порушення умов п. 3.7 договору;

- акт за квітень 2014 з листом № 838/12-04 від 12.05.2014 - з простроченням 2 дні;

- акт за травень 2014 з листом № 1076/12-08 від 10.06.2014 - з простроченням 1 день;

- акт за червень 2014 з листом № 1228/12-08 від 10.07.2014 - з простроченням 1 день;

- акт за липень 2014 з листом № 1422/12-08 від 07.08.2014 - без порушення умов п. 3.7 договору;

- акт за серпень 2014 з листом № 1586/12-04 від 08.09.2014 - без порушення умов п. 3.7 договору;

- акт за вересень 2014 з листом № 1867/12-04 від 08.10.2014 - без порушення умов п. 3.7 договору;

- акт за жовтень 2014 з листом № 2126/12-04 від 10.11.2014 - з простроченням 1 день;

- акт за листопад 2014 з листом № 2341/12-04 від 10.12.2014 - з простроченням 1 день;

- акт за грудень 2014 з листом № 03/12-08 від 06.01.2014 - без порушення умов п. 3.7 договору.

Інших листів про направлення решти актів за спірний період відповідач до матеріалів справи не долучив.

Разом з тим, суд зазначає, що п. п. 3.7, 3.10 договору не передбачена зміна терміну здійснення остаточних розрахунків за спожиті послуги у зв'язку з несвоєчасним направленням відповідних актів позивачем.

Крім того, частиною 1 ст. 221 ГК України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором.

У разі якщо кредитор не виконав дій, зазначених у частині першій цієї статті, за погодженням сторін допускається відстрочення виконання на строк прострочення кредитора (ч. 3 вказаної статті).

Отже, направлення позивачем відповідачу деяких актів наданих послуг з простроченням терміну, встановленого умовами договору, на 1 та 2 дні не є діями до вчинення яких відповідач не міг виконати свого зобов'язання перед позивачем в розумінні ч. 1 ст. 221 ГК України. Крім того, представники сторін не надали документів, які підтверджують погодження сторонами відстрочення виконання відповідачем зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг, з огляд на порушення п. 3.7 договору, допущені позивачем.

Враховуючи викладене, суд вважає доводи відповідача, наведені у додаткових поясненнях до відзиву, спростованими.

Відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства оплату послуг, наданих позивачем, здійснював не своєчасно, тобто допустив порушення вказаного зобов'язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 1.9 постанова Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 (далі - постанова Пленуму ВГСУ № 14) роз'яснено, якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено «по 1 серпня 2014 року» або «включно до 1 серпня 2014 року», то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Таким чином, враховуючи положення п. 5.5 договору, останнім днем строку виконання зобов'язання з оплати спожитих послуг є 20-те число кожного місяця, наступного за звітним, а прострочення виконання вказаного зобов'язання наступалє, відповідно, з 21-ого числа.

Суд зазначає, з огляду на те, що сторони не дійшли згоди щодо дат здійснення зарахувань взаємних однорідних вимог (відповідач в заявах на здійснення зарахування просить провести зарахування одними датами, позивач вважає зарахування проведеним за іншими датами), акту звірки взаємних розрахунків, витребуваного ухвалами суду, не надали, суд не може самостійно встановити дати проведення заліків зустрічних однорідних вимог та, відповідно, позбавлений можливості перевірити розрахунок пені та трьох процентів річних по актах за жовтень, листопад та грудень 2015 і відмовляє в цій частині позовних вимог.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд встановив, що при його складанні позивачем допущені арифметичні помилки. У зв'язку з цим, судом був здійснений власний розрахунок пені:

Період нарахуванняРозмір заборгованості (грн)Облікова ставка НБУ (%)Розмір пені (грн)
по акту за січень 2015
21.02.2015-22.02.2015698 819,60 (696 908,02 по актах за січень 2015 + 1 911,58 борг за попередній період)19,51 493,37
23.02.2015675 647,2019,5721,92
24.02.2015650 218,2219,5694,75
25.02.2015644 704,0119,5688,86
26.02.2015628 038,6519,5671,05
27.02.2015-01.03.2015595 535,3619,51 908,98
02.03.2015517 949,9419,5553,43
03.03.2015475 063,7819,5507,60
04.03.2015465 834,5630,0765,76
05.03.2015457 044,0030,0751,31
06.03.2015-09.03.2015446 601,6630,02 936,56
10.03.2015442 492,9930,0727,39
11.03.2015355 963,2730,0585,15
12.03.2015351 960,0330,0578,56
13.03.2015-15.03.2015348 147,0430,01 716,89
16.03.2015345 615,230,0568,13
17.03.2015339 556,1430,0558,17
18.03.2015335 947,8430,0552,24
19.03.2015333 864,2630,0548,82
20.03.2015-22.03.2015330 533,7430,01 630,03
23.03.2015327 176,4030,0537,82
24.03.2015324 468,4230,0533,37
25.03.2015320 026,9030,0526,07
26.03.2015306 231,5630,0503,39
27.03.2015-29.03.2015297 199,7730,01 465.64
30.03.2015291 703,8130,0479,51
31.03.2015284 993,6530,0468,48
01.04.2015200 746,5930,0329,99
02.04.2015168 288,0730,0276,64
03.04.2015-05.04.2015155 600,6630,0767,35
06.04.2015150 549,2630,0247,48
07.04.2015142 494,8930,0234,24
08.04.2015136 009,2730,0223,58
09.04.2015129 617,230,0213,07
10.04.2015-13.04.201556 307,5330,0370,24
14.04.201552 251,9230,085,89
15.04.201548 032,8630,078,96
16.04.201545 177,6930,074,26
17.04.2015-19.04.201539 094,4830,0192,79
20.04.201533 582,7230,055,20
21.04.201518 268,5130,030,03
22.04.20157 456,1730,012,26
23.04.20151 772,5830,02,91
24.04.20150
Всього по акту за січень26 868,14
по акту за лютий 2015
21.03.2015-23.04.2015583 612,2230,032 618,33
24.04.2015-26.04.2015581 135,5230,02 865,87
27.04.2015578 372,5430,0950,75
28.04.2015575 681,9730,0946,33
29.04.2015572 952,8230,0941,84
30.04.2015-04.05.2015569 446,0430,04 680,38
05.05.2015532 886,1730,0875,98
06.05.2015530 543,1030,0872,13
07.05.2015528 956,7530,0869,52
08.05.2015-11.05.2015528 108,1530,03 472,49
12.05.2015527 013,6830,0866,32
13.05.2015496 802,8930,0816,66
14.05.2015494 635,7930,0813,10
15.05.2015-17.05.2015492 522,1630,02 428,88
18.05.2015490 428,6030,0806,18
19.05.2015488 373,8030,0802,81
20.05.2015486 680,2530,0800,02
21.05.2015485 832,3330,0798,63
22.05.2015-24.05.2015483 831,0430,02 386,02
25.05.2015483 382,2330,0794,60
26.05.2015476 574,1130,0783,41
27.05.2015221 264,0430,0363,72
28.05.2015219 946,7830,0361,56
29.05.2015-01.06.2015218 004,9730,01 433,46
02.06.2015199 228,1830,0327,50
03.06.2015197 202,6930,0324,17
04.06.2015191 977,8530,0315,58
05.06.2015-07.06.2015191 441,9930,0944,10
08.06.2015186 200,6430,0306,08
09.06.2015185 576,1930,0305,06
10.06.2015185 092,4730,0304,26
11.06.2015184 503,6930,0303,29
12.06.2015-14.06.2015184 167,6530,0908,22
15.06.2015184 031,2130,0302,52
16.06.2015183 600,3930,0301,81
17.06.2015183 283,6530,0301,29
18.06.2015183 017,8230,0300,85
19.06.2015-21.06.2015182 789,3530,0901,43
22.06.2015182 620,3330,0300,20
23.06.2015136 122,5030,0223,76
24.06.2015135 574,8630,0222,86
25.06.20150
Всього по акту за лютий 201570 241,97
по акту за березень 2015
21.04.2015-24.06.2015239 441,3330,025 584,14
25.06.2015174 683,5430,0287,15
26.06.2015174 313,5930,01 146,17
30.06.215174 030,2530,0286,08
01.07.2015-07.07.2015173 353,0130,01 994,75
08.07.2015171 154,4130,0281,35
09.07.2015171 096,0030,0281,25
10.07.2015-23.07.2015171 041,6930,03 936,30
24.07.2015-06.08.201561 041,6930,01 404,80
07.08.2015-09.08.201560 577,6430,0298,74
10.08.201560 555,0730,099,54
11.08.201560 527,7430,099,50
12.08.201560 495,4730,099,44
13.08.201560 476,1630,099,41
14.08.2015-16.08.201560 443,0330,0298,08
17.08.201560 432,0830,099,34
18.08.201560 364,8230,099,23
19.08.2015-20.08.201560 229,1930,0198,01
21.08.2015-24.08.201560 217,8930,0395,95
25.08.201560 193,7430,098,95
26.08.201560 154,0930,098,88
27.08.201559 789,0430,098,28
28.08.2015-30.08.201559 778,8227,0265,32
31.08.201559 600,8827,088,18
01.09.2015-03.09.201538 733,2427,0171,91
04.09.2015-24.09.201538 561,3227,01 198,04
25.09.2105-08.10.201538 561,3227,0650,79
09.10.20150
Всього по акту за березень 201539 659,58
по акту за квітень 2015
21.05.2015-27.08.2015163 536,8230,026 613,94
28.08.2015-24.09.2015163 536,8227,06 774,46
25.09.2015-08.10.2015163 536,8222,02 759,96
09.10.2015-11.10.201534 800,4522,0125,85
12.10.201533 795,9322,040,74
13.10.2015-14.10.201532 804,6722,079,09
15.10.201532 756,3222,039,48
16.10.2015-18.10.20156 916,0522,025,01
19.10.20155 636,3822,06,79
20.10.20155 365,4622,06,47
21.10.20155 126,0422,06,18
22.10.20154 069,4322,04,91
23.10.2015-25.10.20153 975,922,014,38
26.10.20152 824,2722,03,40
27.10.20152 309,5122,02,78
28.10.2015976,2222,01,18
29.10.2015192,0422,00,23
30.10.20150
Всього по акту за квітень 201536 504,85
по акту за травень 2015
21.06.2015-27.08.20157 378,2130,0824,74
28.08.2015-24.09.20157 378,2127,0305,64
25.09.2015-29.10.20157 378,2122,0311,30
30.10.20150
Всього по акту за травень 20151 441,68
по акту за червень 2015
21.07.2015-27.08.2015759,8830,047,47
28.08.2015-24.09.2015759,8827,031,48
25.09.2015-29.10.2015759,8822,032,06
30.10.20150
Всього по акту за червень 2015111,01
по акту за липень 2015
21.08.2015-27.08.201510,6030,00,12
28.08.2015-24.09.201510,6027,00,44
25.09.2015-29.10.201510,6022,00,45
30.10.20150
Всього по акту за липень 20151,01
по акту за серпень 2015
21.09.2015-24.09.2015147,5427,00,87
25.09.2015-29.10.2015147,5422,06,22
30.10.20150
Всього по акту за серпень 20157,09
по акту за вересень 2015
21.10.2015-29.10.201520,4222,00,22
30.10.20150
Всього по акту за вересень 20150,22
Загальний розмір пені174 835,55

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Врахувавши роз'яснення Пленуму Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку про те, що підстави для зменшення розміру пені відсутні.

Отже, вимога щодо стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню в сумі 163 766,72 грн, тобто у заявленому розмірі. При цьому суд відзначає, що здійснивши перерахунок пені з урахуванням приписів ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та періодів, наведених позивачем у розрахунку пені, встановив, що її сума є більшою, ніж заявлено позивачем до стягнення. З приводу наведеного суд зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України дає господарському суду, при прийнятті рішення, право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Проте, відповідного клопотання позивачем, як заінтересованою особою, суду не надано, а тому, враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене відповідачем порушення зобов'язання, вимога про стягнення з відповідача пені задовольняється судом у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних, наданий позивачем, суд встановив, що позивачем строк нарахування трьох процентів річних визначений вірно, проте вказаний розрахунок містить арифметичні помилки. У зв'язку з цим, судом був здійснений власний розрахунок трьох процентів річних:

Період нарахуванняКількість днів простроченняРозмір заборгованості (грн)Розмір трьох процентів річних (грн)
21.04.2014-20.05.2014заборгованість відсутня
21.05.2014-20.06.29,35 326,90
21.06.2014-01.07.22,12122,33
02.07.2014110 404,530,86
03.07.2014-06.07.201449 678,963,18
07.07.2014-15.07.201499 621,967,12
16.07.2014-20.07.2014заборгованість відсутня
21.07.2014-22.07.20142 0,78
23.07.2014-20.12.2015заборгованість відсутня
21.12.2015-07.01.20151860 807,5189,96
08.01.2015-20.01.2015заборгованість відсутня
21.01.7,3939,72
22.01.3,0138,78
23.01.2015-25.01.8,62115,69
26.01.2.,1037,92
27.01.3,9632,40
28.01.5,4728,19
29.01.3,4826,00
30.01.2015-02.02.0,7269,30
03.02.3,3613,16
04.02.2.,3512,59
05.02.3,4110,83
06.02.2015-09.02.8,6033,10
10.02.,027,37
11.02.,422,17
12.02.,322,08
13.02.2015-15.02.,025,57
16.02.,191,50
17.02.,081,18
18.02.201519385,650,77
19.02.201516512,140,54
20.02.201511911,580,16
21.02.2015-22.02.8,02114,56
23.02.7,2055,53
24.02.8,2253,44
25.02.4,0152,99
26.02.8,6551,62
27.02.2015-01.03.5,36146,84
02.03.9,9442,57
03.03.3,7839,05
04.03.4,5638,29
05.03.20151457 044,0037,57
06.03.2015-09.03.1,66146,83
10.03.2,9936,37
11.03.3,2729,26
12.03.0,0328,93
13.03.2015-15.03.7,0485,84
16.03.5,2028,41
17.03.6,1427,91
18.03.7,8427,61
19.03.4,2627,44
20.03.3,7427,17
21.03.2015-22.03.5,96150,27
23.03.8,6274,86
24.03.0,6474,64
25.03.9,1274,27
26.03.3,7873,14
27.03.2015-29.03.1,99217,19
30.03.6,0371,94
31.03.5,8771,39
01.04.8,8164,47
02.04.0,2961,80
03.04.2015-05.04.2,88182,27
06.04.1,4860,34
07.04.7,1159,68
08.04.1,4959,15
09.04.9,4258,62
10.04.2015-13.04.9,75210,38
14.04.4,1452,26
15.04.5,0851,92
16.04.9,9151,68
17.04.2015-19.04.6,70153,54
20.04.4,9450,73
21.04.2,0669,15
22.04.9,7268,26
23.04.6,1367,79
24.04.2015-26.04.6,85202,33
27.04.3,8767,22
28.04.3,3067,00
29.04.4,1566,77
30.04.2015-04.05.7,37332,42
05.05.7,5063,48
06.05.4,4363,29
07.05.8,0863,16
08.05.2015-11.05.9,48252,35
12.05.5,0163,00
13.05.4,2260,51
14.05.7,1260,34
15.05.2015-17.05.3,49180,48
18.05.9,9359,99
19.05.5,1359,82
20.05.1,5859,68
21.05.0,4873,05
22.05.2015-24.05.9,19218,66
25.05.0,3872,85
26.05.2,2672,29
27.05.2,1951,31
28.05.4,9351,20
29.05.2015-01.06.3,12204,16
02.06.6,3349,50
03.06.0,8449,33
04.06.20151594 956,0048,90
05.06.2015-07.06.0,14146,57
08.06.8,7948,43
09.06.4,3448,37
10.06.0,6248,33
11.06.1,8448,29
12.06.2015-14.06.5,80144,78
15.06.9,3648,25
16.06.8,5448,21
17.06.1,8048,19
18.06.5,9748,16
19.06.2015-20.06.7,5096,29
21.06.5,7148,75
22.06.6,6948,74
23.06.8,8644,92
24.06.1,2244,87
25.06.8,5728,41
26.06.2015-29.06.8,62113,50
30.06.2151344 945,2828,35
01.07.2015-07.07.8,04198,07
08.07.9,4428,12
09.07.1,0328,11
10.07.2015-20.07.26,72309,17
21.07.2015-23.07.6,6084,51
24.07.2015-06.08.26.60267,78
07.08.2015-09.08.2,5557,27
10.08.9,9819,09
11.08.2,6519,09
12.08.0,3819,08
13.08.1,0719,08
14.08.2015-16.08.7,9457,23
17.08.6,9919,08
18.08.9,7319,07
19.08.2015-20.08.4,1038,12
21.08.2015-24.08.3,4076,24
25.08.9,2519,06
26.08.9,6019,06
27.08.4,5519,03
28.08.2015-30.08.4,3357,07
31.08.6,3919,01
01.09.2015-03.09.8,7551,88
04.09.2015-20.09.26,83293,77
21.09.2015-27.09.4,37121,05
28.09.2015-08.10.24,37190,22
09.10.2015-11.10.2015343 096,6810,63
12.10.2015142 092,163,46
13.10.2015-14.10.2015241 100,906,76
15.10.2015141 052,553,37
16.10.2015-18.10.2015315 212,283,75
19.10.2015113 932,611,15
20.10.2015113 661,691,12
21.10.2015113 442,691,10
22.10.2015112 386,081,02
23.10.2015-25.10.2015312 292,553,03
26.10.2015111 140,920,92
27.10.2015110 626,160,87
28.10.201519 292,870,76
29.10.201518 508,690,70
Загальний розмір трьох процентів річних10 090,52
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних є обґрунтованою, проте підлягає задоволенню у розмірі, меншому ніж визначено позивачем, а саме - 10 090,52 грн.

Пунктом 3.2 постанови Пленуму ВГСУ № 14 роз'яснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30, лист Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, суд встановив, що він виконаний не вірно. У зв'язку з цим, судом був здійснений власний розрахунок інфляційної складової боргу із врахуванням рекомендацій Верховного Суду України та Вищого господарського суду України, при цьому суд зазначає, що обмежений розрахунком позивача, оскільки не може виходити за межі визначених ним позовних вимог:

Розмір заборгованостіПеріод існування заборгованості у вказаному розмірііндекс інфляції (%)Інфляційна складова боргу (грн)
128 299,3521.05.2014-20.06.2014101,0 (червень 2014)1 282,99
135 302,1221.06.2014-01.07.2014--
60 807,5121.12.2014-07.01.2015--
210 780,7230.01.2015-02.02.2015--
595 535,3627.02.2015-01.03.2015--
868 605,8731.03.2015--
808 887,3730.04.2015-04.05.2015--
620 983,1229.05.2015-01.06.2015--
344 945,2830.06.2015--
232 716,6024.07.2015-06.08.2015--
231 286,3931.08.2015--
210 394,3721.09.2015-27.09.2015--
Загальний розмір суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції1 282,99
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, є обґрунтованою, проте підлягає задоволенню у розмірі, меншому ніж визначено позивачем, а саме - 1 282,99 грн.

Щодо доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, стосовно відсутності у нього можливості вплинути на дію визначеного умовами законодавства алгоритму, який встановлює порядок розподілу грошових коштів, що надходять на рахунки відповідача, а також стосовно того, що позивач не скористався своїм правом та не звертався до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), для застосування коригувального коефіцієнту до нормативу перерахування коштів позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 2.23, 2.25 Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, затвердженого постановою НКРЕ № 1000 від 02.08.2012 (що був чинним протягом періоду виникнення заборгованості, на яку нараховуються пеня, три проценти річних та інфляційна складова боргу, які є предметом спору в даній справі) при розрахунках гарантованим постачальником не в повному обсязі з власником природного газу, газотранспортним та/або газорозподільним підприємством за період з початку року до місяця, що передував попередньому розрахунковому періоду включно, НКРЕКП застосовує коригувальний коефіцієнт до нормативу перерахування коштів на поточний рахунок гарантованого постачальника за відповідною категорією споживачів.

У разі виникнення обставин непереборної сили, унаслідок яких гарантований постачальник не має можливості проводити 100 % розрахунки з іншими учасниками платіжно-розрахункових відносин, та надання до НКРЕКП відповідної підтверджуючої інформації про такі обставини НКРЕКП може встановити граничні рівні оплати закупленого та/або протранспортованого природного газу у власника природного газу, та/або газотранспортного підприємства, та/або газорозподільного підприємства (у відсотках) за кожною категорією споживачів, після досягнення яких до нормативу перерахування коштів гарантованого постачальника коригувальний коефіцієнт не буде застосовуватися.

Разом з тим, умовами укладеного сторонами договору таке право чи обов'язок позивача, як газорозподільного підприємства, не передбачені.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Пунктом 1.10 постанови Пленуму ВГСУ № 14 роз'яснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

З огляду на викладене суд вважає доводи відповідача необґрунтованими та такими, що не доводять відсутність у позивача права на стягнення пені, трьох процентів річних та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 49 ГПК України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача задоволені судом частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 627,11 грн, в іншій частині судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов публічного акціонерного товариства по газопостачаннюта газифікації «Волиньгаз» задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачаннюта газифікації «Волиньгаз» (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Франка, буд. 12, ідентифікаційний код 03339459) 163 766,72 грн (сто шістдесят три тисячі сімсот шістдесят шість грн 72 коп.) пені; три проценти річних у розмірі 10 090,52 грн (десять тисяч дев'яносто грн 52 коп.); суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 1 282,99 грн (одна тисяча двісті вісімдесят дві грн 99 коп.); 2 627,11 грн (дві тисячі шістсот двадцять сім грн 11 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07 червня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань