ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. Справа № 911/966/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради

про стягнення 9 803,57 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №14-73 від 21.04.2016);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №147 від 06.04.2016).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) звернулось з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (далі - відповідач) про стягнення 9 803,57 грн заборгованості, з яких: 2 610,38 грн пені, 7 018,07 грн інфляційних втрат та 175,12 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу № 1576/14-КП-17 від 28.01.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.03.2016 порушено провадження у справі № 911/966/16, розгляд справи призначено на 28.04.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.04.2016 продовжено строк вирішення спору у справі №911/966/16 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 02.06.2016.

02.06.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист від 22.04.2016 (вх. №11638/16) з долученими до нього документами.

У судовому засіданні 02.06.2016 представник позивач підтримав позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.06.2016 подав заяву про зменшення розміру пені, обґрунтовуючи її, зокрема, тяжким фінансовим становищем підприємства.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.01.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1576/14-КП-17, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Згідно п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 5.5. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1 000 куб. м. природного газу становить 3 113,00грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн, крім того ПДВ 20% - 57,40 грн, а всього з ПДВ 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу 3 462,26 грн, крім того ПДВ-20% - 692,45 грн, всього з ПДВ 4 154,71 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно п. 11 договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

30.04.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської сільської ради (Покупець) укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу №1576/14-КП-17 від 28.01.2014, згідно якої сторони виклали в новій редакції п.п 5.2 договору.

Згідно п. 1 угоди з 01.04.2014 викласти пункти 5.2 статті 5 «Ціна газу» у наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1 000 куб.м. природного газу становить 4 020,00грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн, крім того ПДВ 20% - 57,40 грн, всього з ПДВ 344,40 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 4 387,40 грн, крім того ПДВ-20% - 877,48 грн, всього з ПДВ 5 264,88 грн».

23.05.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської сільської ради (Покупець) укладено додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу природного газу №1576/14-КП-17 від 28.01.2014, згідно якої сторони виклали в новій редакції п.п 5.2 договору.

Згідно п. 1 додаткової угоди №2 з 01.05.2014 викласти пункти 5.2 статті 5 «Ціна газу» у наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1 000 куб.м. природного газу становить 4 724,00грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 355,00 грн, крім того ПДВ 20% - 71,00 грн, всього з ПДВ 426,00 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 5 173,48 грн, крім того ПДВ-20% - 1 034,70 грн, всього з ПДВ 6 208,18 грн».

10.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської сільської ради (Покупець) укладено додаткову угоду №3 до договору купівлі-продажу природного газу №1576/14-КП-17 від 28.01.2014, згідно якої сторони виклали в новій редакції п.п 5.2 договору.

Згідно п. 1 додаткової угоди №3 з 01.06.2014 викласти пункти 5.2 статті 5 «Ціна газу» у наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1 000 куб.м. природного газу становить 4 724,00грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн, крім того ПДВ 20% - 73,34 грн, всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 5 185,18 грн, крім того ПДВ-20% - 1 037,04 грн, всього з ПДВ 6 222,22 грн».

05.09.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської сільської ради (Покупець) укладено додаткову угоду №4 до договору купівлі-продажу природного газу №1576/14-КП-17 від 28.01.2014, згідно якої сторони виклали в новій редакції п.п 5.2 договору.

Згідно п. 1 додаткової угоди №4 з 01.09.2014 викласти пункти 5.2 статті 5 «Ціна газу» у наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1 000 куб.м. природного газу становить 4 874,00грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн, крім того ПДВ 20% - 73,34 грн, всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 5 338,18 грн, крім того ПДВ-20% - 1 067,64 грн, всього з ПДВ 6 405,82 грн».

10.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської сільської ради (Покупець) укладено додаткову угоду №5 до договору купівлі-продажу природного газу №1576/14-КП-17 від 28.01.2014, згідно якої сторони виклали в новій редакції п.п 5.2 договору.

Згідно п. 1 додаткової угоди №4 з 01.11.2014 викласти пункти 5.2 статті 5 «Ціна газу» у наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1 000 куб.м. природного газу становить 5 100,00грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн, крім того ПДВ 20% - 73,34 грн, всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 5 568,70 грн, крім того ПДВ-20% - 1 113,74 грн, всього з ПДВ 6 682,44 грн».

Суд встановив, що позивачем, на виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу природного газу № 1576/14-КП-17 від 28.01.2014 та додаткових угод до нього, протягом січня-квітня та жовтня-грудня 2014 передано, а відповідачем прийнято від позивача природний газ загальною вартістю 49 462,42 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.04.2014, від 31.10.2014, від 30.11.2014 та від 31.12.2014.

Відповідач, за отриманий за зазначений період природний газ, в порушення п. 6.1. договору, розрахувався з порушенням строків оплати, визначених договором, що підтверджується випискою по операціях підприємства та не спростовано відповідачем, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем на момент судового розгляду справи за переданий протягом січня-квітня та жовтня-грудня 2014 природний газ відсутній.

Однак, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу природного газу № 1576/14-КП-17 від 28.01.2014, позивач просить суд стягнути 2 610,38 грн пені розрахованої за періодами зазначеними в наданому розрахунку штрафних санкцій, 3% та інфляційних втрат, зокрема: 28.02 грн пені за зобовязаннями січня 2014 року; 1,08 грн пені за зобовязаннями жовтня 2014 року; 536,42 грн пені за зобовязаннями листопада 2014 року; 2 044,86 грн пені за зобовязаннями грудня 2014 року.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Пунктом 7.2. договору сторонами погоджено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, суд дійшов висновку, що право на нарахування пені за порушення відповідачем строків оплати вартості поставленого газу у позивача виникає після спливу строку оплати, встановленого п. 6.1 договору, тобто з 15-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу та припиняється частково/повністю в день, що передує дню проведення часткових/остаточних розрахунків відповідно.

Враховуючи вищевикладене, а також безпідставне включення позивачем до періоду обрахунку пені днів фактичної сплати заборгованості, суд здійснював обрахунок пені за наступні періоди:

з 15.02.2014 по 25.02.2014 на 6 556,14 грн заборгованості за січень 2014 року;

з 15.11.2014 по 23.11.2014 на 140,92 грн заборгованості за жовтень 2014 року;

з 15.12.2014 по 07.01.2015 на 7 230,31 грн заборгованості за листопад 2014 року;

з 09.01.2015 по 26.04.2015 на 2 847,83 грн заборгованості за листопад 2014 року;

з 15.01.2015 по 26.04.2015 на 15 139,40 грн заборгованості за грудень 2014 року.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, обрахованої судом в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 2 572,83 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 2 610,38 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 572,83 грн.

Аналогічна правова позиція про безпідставність включення у розрахунок пені дати сплати заборгованості викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.11.2014 у справі №927/989/14.

Крім того, у судовому засіданні 02.06.2016 відповідач просив зменшити розмір пені.

Зазначене клопотання відповідач обгрунтовує тим, що відповідач є комунальним підприємством, яке перебуває у тяжкому фінансовому стані.

Згідно пункту третього ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ст. 233 Господарського кодексу України).

Відповідно до абз. 1, 2, 3 п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 223 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Суд встановив, відповідачем, належними та допустимими доказами у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду наявності виняткових обставин, за яких підлягають зменшенню штрафні санкції. Зокрема, відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував неможливість здійснення відповідачем розрахунків за спожитий газ відповідно до умов визначених договором.

Відтак, суд відхиляє зазначене клопотання відповідача.

Крім того, у звязку з простроченням виконання відповідачем зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу №1576/14-КП-17 від 28.01.2014, позивачем за періоди лютий 2014 року за зобовязаннями січня 2014 року; листопад 2014 року за зобовязаннями жовтня 2014 року; грудень 2014 року квітень 2015 року за зобовязаннями листопада 2014 року та січень-квітень 2015 року за зобовязаннями грудня 2014 року нараховано загалом 7 018,07 грн інфляційних втрат та за період з 15.02.2014 по 26.04.2015 нараховано загалом 175,12 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, судом встановлено, що позивачем безпідставно нараховані інфляційні втрати за період лютий 2014 року за зобовязаннями січня 2014 року та за листопад 2014 року за зобовязаннями жовтня 2014 року, оскільки кількість днів прострочення є меншою за місяць та відповідачем погашено суму боргу до останнього дня місяця, відтак заборгованість на останній день місяця за зазначені періоди була відсутня.

Відповідно до абз. 2,3 п. 3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що оскільки заборгованість за січень 2014 року та за жовтень 2014 року була погашена до останньої дати місяця та існувала менше ніж 14 днів, що унеможливлює застосування до суми такої заборгованості індексу інфляції, найменшим періодом визначення якого є місяць.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 09.02.2015 у справі №923/1373/14.

Оскільки арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3% річних, обрахованих судом в межах заявленого позивачем періоду з урахуванням періодів визначених судом, вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 6 890,14 грн та 172,49 грн відповідно, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 018,07 грн інфляційних втрат та 175,12 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 6 890,14 грн та 172,49 грн відповідно. В іншій частині суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (08630, Київська обл., Васильківський район, смт Глеваха, вул. Вокзальна, буд. 18-А; ідентифікаційний код 33018727) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н., вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 2 572 (дві тисячі пятсот сімдесят дві гривні) 83 коп. пені; 6 890 (шість тисяч вісімсот девяносто гривень) 14 коп. інфляційних втрат; 172 (сто сімдесят дві гривні) 49 коп. 3 % річних та 1 354 (одну тисячу триста пятдесят чотири гривні) 37 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 06.06.2016

Суддя В.М. Антонова