ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016р. Справа№ 914/901/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАК СЕРВІС Львів», с.Воля Бартатівська Городоцького району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНС-2000», смт.Підбуж Дрогобицького району Львівської області

про стягнення 470,68грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАК СЕРВІС Львів», с.Воля Бартатівська Городоцького району Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНС-2000» про стягнення 2589,41грн., з яких 2118,73грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 440,26грн. пені та 30,42грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 04.04.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.05.2016р. Ухвалою суду від 11.05.2016р. розгляд справи відкладено на 23.05.2016р. у звязку з неявкою відповідача.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Позивачем подано заяву (вх.№2783/16 від 23.05.2016р.) про зміну підстав позову, в якій просить стягнути з відповідача 440,26грн. пені та 30,42грн. 3% річних, нарахованих за порушення останнім грошового зобовязання, а також покласти на нього витрати зі сплати судового збору та повязані із оплатою правової допомоги. Вказану заяву підтримано повноважним представником в судовому засіданні 23.05.2016р.

Проаналізувавши вказану заяву, суд звертає увагу на те, що така заява за своїм змістом, зважаючи на предмет спору, є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відтак, вказану заяву прийнято судом, подальший розгляд справи відбувається з її врахуванням.

Представник позивача в судове засідання 23.05.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та зазначеній вище заяві про зменшення розміру позовних вимог (вх.№2783/16 від 23.05.2016р.). Ствердив, зокрема, що у 2015 році позивачем надано відповідачу ОСОБА_3 «ЄВРОТРАНС-2000» послуги, які ним оплачено несвоєчасно. Зважаючи на порушення відповідачем грошового зобовязання, позивачем нараховано 440,26грн. пені та 30,42грн. 3% річних, про стягнення яких ОСОБА_3 «ТРАК СЕРВІС Львів» подано відповідну позовну заяву. Просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання 23.05.2016р. зявився, у задоволенні позову просив відмовити з мотивів, наведених у поданих ним поясненнях (вх.№21717/16 від 23.05.2016р.). Зокрема, зазначив, що виконані в серпні 2015 року роботи на суму 2000,70грн. оплачено ним повністю, підстави для нарахування пені та 3% річних відсутні, оскільки письмового договору сторонами не укладено. Зважаючи на таке, у задоволенні позову просив відмовити. Окрім цього, у поданих поясненнях також просив зобовязати позивача відшкодувати відповідну суму неотриманого ОСОБА_3 «ЄВРОТРАНС-2000» у серпні 2015 року податкового кредиту в сумі 333,45грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.60 ГПК України, відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Оскільки про вимогу із відшкодування суми неотриманого податкового кредиту зазначено ОСОБА_3 «ЄВРОТРАНС-2000» лише у поданих ним поясненнях, без дотримання вимог, встановлених ст.ст. 54, 57, 60 ГПК України, суд не приймає її до уваги. Справа розглядається в межах позовних вимог ОСОБА_3 «ТРАК СЕРВІС Львів» про стягнення із ОСОБА_3 «ЄВРОТРАНС-2000» 440,26грн. пені та 30,42грн. 3% річних.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено таке.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАК СЕРВІС Львів» (позивач по справі) надано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНС-2000» (відповідач по справі) послуги із ремонту техніки на суму 2000,70грн., що підтверджується актом виконаних робіт №ТС-00002634, підписаних повноважними представниками сторін та скріплених їх печатками. На оплату вказаних послуг позивачем попередньо виставлено рахунок-фактуру №ТС-00003931 від 26.08.2015р. на суму 2000,70грн.

Як вбачається з матеріалів справи, оплату вказаних послуг проведено ОСОБА_3 «ЄВРОТРАНС-2000» 07.04.2016р. на підставі вказаного рахунку, на підтвердження чого подано копію квитанції №0.0.532254911.1.

Водночас, позивачем за порушення грошових зобовязань, а саме прострочення оплати, нараховано відповідачу 440,26грн. пені та 30,42грн. 3% річних. За стягненням вказаних сум, ОСОБА_3 «ТРАК СЕРВІС Львів» звернулось до суду із відповідною позовною заявою.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 «ТРАК СЕРВІС Львів» 26.08.2015р. виставлено рахунок-фактуру на оплату послуг (робіт) ОСОБА_3 «ЄВРОТРАНС-2000», який оплачено останнім в повному обсязі, а також 28.08.2015р. фактично надано відповідні послуги (виконано роботи), що підтверджується актом виконаних робіт, суд приходить до висновку, що сторонами укладено договір про надання послуг у спрощений спосіб шляхом прийняття замовлення до виконання.

У відповідності до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться і в Господарському кодексі України.

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Правова норма ч.1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2).

Суд звертає увагу на те, що строк виконання зобовязання із оплати за отримані послуги сторонами не визначено, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення ОСОБА_3 «ТРАК СЕРВІС Львів» до ОСОБА_3 «ЄВРОТРАНС-2000» з вимогою про оплату виконаних робіт. Із позовом про стягнення відповідних сум ОСОБА_3 «ТРАК СЕРВІС Львів» звернулось до суду лише 01.04.2016р., що підтверджується відповідною відміткою на титульному аркуші позовної заяви. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зобовязання із оплати за виконані ОСОБА_3 «ТРАК СЕРВІС Львів» роботи виникло у ОСОБА_3 «ЄВРОТРАНС-2000» лише 01.04.2016р., а прострочення боржника, відтак, настало 09.04.2016р. Водночас, як вбачається із розрахунків, долучених до позовної заяви, позивачем проведено нарахування пені та 3% річних за період з 29.08.2015р. по 29.02.2016р. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що укладеним між сторонами договором не передбачено такого виду забезпечення виконання зобовязань як неустойка (штраф, пеня), а отже, не дотримана вимога, встановлена ч.1 ст.547 ЦК України, про вчинення таких правочинів у письмовій формі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення 440,26грн. пені та 30,42грн. 3% річних, нарахованих за період з 29.08.2015р. по 29.02.2016р., тобто до настання моменту прострочення боржника, слід відмовити зважаючи на їх безпідставність.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, беручи до уваги подану ОСОБА_3 «ТРАК СЕРВІС Львів» заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд приходить до висновку, що витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача в повному обсязі.

У позовній заяві та зазначеній заяві про зменшення розміру позовних вимог, позивач також просив покласти на відповідача судові витрати, повязані із оплатою правової допомоги у розмірі 1700,00грн.

Суд вважає за необхідне розяснити, що відповідно до ст.44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.6.3 постанови №7 від 21.02.2013р. розяснено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження надання адвокатом ОСОБА_3 «ТРАК СЕРВІС Львів» послуг, повязаних із зверненням останнього до господарського суду із позовною заявою про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 «ЄВРОТРАНС-2000», суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної вимоги та покласти витрати, повязані із оплатою правової допомоги, на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 30.05.2016р.

Суддя Щигельська О.І.