ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. Справа № 925/870/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом гр. ОСОБА_1, Черкаська область, Смілянський район, с. Холоднянське, вул. Молодіжна, 7

до товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК», Черкаська область, Смілянський район, с. Ротмистрівка, вул. Шевченка, буд. 34А

про зобовязання вчинити дію - передати оригінали свідоцтв про право власності на нерухоме майно на виконання протокольного рішення,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Гр. ОСОБА_1 звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК», в якому просить суд:

- зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК» виконати протокольне рішення №2/2 від 02.02.2015р. шляхом передачі ОСОБА_1 оригіналу свідоцтва про право власності серії та номер САК №769770 від 12.09.2014р. на нежитлову будівлю зерносховища за адресою: Смілянський район, с. Ротмістрівка, вул. Шевченка, буд. 34/3

та оригіналу свідоцтва індексний номер 26786574 від 15.09.2014р. про право власності нежитлової будівлі контори за адресою: Смілянський район, с. Ротмістрівка, вул. Шевченка, буд. 34а.

- та відшкодувати судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від надання правовстановлюючих документів на майно, що було предметом домовленості, що позбавляє останнього завершити процес оформлення права власності при виході з товариства. Спір позивачем правомірно визначений як корпоративний.

Ухвалою суду від 18.06.2015р. провадження у справі було зупинено до вирішення справи №925/1001/15.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 19.08.2015р. у справі №925/1001/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та до ТОВ «Деметра-ЛК» про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, що оформлене протоколом №2/2 від 02.02.2015р. В задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення суду набрало законної сили.

Ухвалою суду від 10.05.2015р. провадження у справі поновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання.

Позивач участь свого представника у судове засідання не забезпечив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Незявлення представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами, оскільки сторони не скористались процесуальним правом направити в засідання суду своїх представників.

До господарського суду 03.07.2015р. Смілянським районним відділом ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції за вих. №2058 від 30.06.2016р. подано клопотання про зняття заборони на реалізацію описаного та арештованого майна ТОВ «Де метра-ЛК».

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК», у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців вчинено запис № 1 000087 від 15.03.2005 року. Загальний статутний капітал товариства становить 150 000,00 грн. сформований за рахунок внесків засновників і є повністю сплаченим. Закінчення формування статутного капіталу відбулось 15.03.2006 року.

02 лютого 2015 року гр. ОСОБА_3 вирішила у відповідності до умов Статуту та ст.147 ЦК України відступити частину належної їй частки самому ТОВ «Деметра-ЛК». Відповідне рішення було оформлене протоколом № 2/2.

Даним протоколом було закріплено, що оплата частки, що відступається ТОВ «Деметра-ЛК» здійснюється шляхом передачі у власність засновника нежитлових будівель зерносховища, за адресою: вул. Шевченка 34/3, с Ротмистрівка, Смілянського району та нежитлової будівлі контори, за адресою: вул. Шевченка 34а. с Ротмистрівка Смілянського району. Розрахунок мав бути здійснений до 31.04.2015 року. На думку позивача, відповідач визнав за позивачем право власності на визначене майно.

Позивач вказує, що є можливим здійснити обмін частки в статутному капіталі на майно в якості її оплати.

До моменту судового розгляду відповідач ухиляється від надання позивачу правовстановлюючих документів на майно, що було предметом домовленості, а саме: - свідоцтво про право власності на нерухоме майно №26786574 від 15.09.2014р. та

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26738509 від 12.09.2014р.

Відсутність вказаних документів у позивача позбавляє останнього завершити процес оформлення права власності.

Такі дії відповідача є порушенням прав позивача, наданих йому законами України, зокрема щодо розпорядження немайновими правами, зокрема корпоративними, що включає в себе і право їх продажу як в цілому, так і її частини. Так і право власності, оскільки позивач позбавлений можливості завершити процес оформлення у власність майно, яке він обґрунтовано очікував набути та на яке він обгрунтовано має право.

Дії Відповідача є неправомірні, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Ненадання позивачеві правовстановлюючих документів на нежитлову будівлю зерносховища, за адресою: вул. Шевченка 34/3 в с. Ротмистрівка Смілянського району, та нежитловоу будівлю контори, за адресою: вул. Шевченка 34а в с. Ротмистрівка Сміянського району, є обмеженням права власності, оскільки випливає із дій, пов'язаних із управлінням та розпорядженням майном товариства, що стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Згідно положень частини 1 ст. 1, частини 3 ст. 2 ГПК України установи, організації та інші особи мають право звернутися до суду за захистом свого порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов'язки їх учасників та засновників визначаються Законом України «Про господарські товариства».

Згідно до ст. 11-1 Закону України «Про господарські товариства» законодавство про господарські товариства ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законодавчих актів.

Статтею 113 Цивільного кодексу України встановлено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Цивільного кодексу України, та. 1 ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Відповідно до п. 7.2 Статуту відповідача вищим органом управління останнього є збори учасників товариства, які складаються з учасників чи призначених ними представників.

Згідно ч. 4 ст. 145 Цивільного кодексу України черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства з обмеженою відповідальністю і законом.

Статтею 61 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Процедура та порядок продажу частки належної учаснику товариства регулюються нормами Закону України «Про господарські товариства», Цивільного кодексу України та Статутом товариства.

Чинне законодавство не містить спеціальних вимог до змісту та форми правочинів (договорів) про відчуження частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю. Тому при укладенні таких договорів необхідно керуватись загальними нормами цивільного законодавства з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами, зокрема, Законом України «Про господарські товариства».

Відповідно до п. 31 Постанови пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» допускається така форма розрахунку, як міна. Відповідно до ст. 715 ЦК України визначено, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Для договорів купівлі-продажу, міни, дарування частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю закон прямо не вимагає дотримання певної форми, але виходячи з загальних норм цивільного законодавства, зокрема, п.3 ч.1 ст. ЦК 208 України, правочин, який укладається між фізичною та юридичною особою, а також між двома фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі.

Позивач відступив належну йому частку в розмірі 45%, що у грошовому еквіваленті становить 67 500,00 грн. У відповідну суму було також оцінено і майно, що передавалось учаснику.

Так відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідний протокол зборів товариства по своїй суті є правочином. В свою чергу ст. 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Правочини щодо відчуження майна підлягають державній реєстрації. Для здійснення державної реєстрації, власнику чи уповноваженій особі необхідно надати, зокрема, правовстановлюючі документи на майно.

Суд дійшов висновку, що спір виник між учасником товариства з приводу з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами) щодо виплати належної частки корпоративних прав в грошовому виразі.

Статтею 12 ГПК України визначено перелік справ, які підвідомчі господарським судам. Зокрема, відповідно до п. 4, ч. 1, ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасником (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними зі створенням, діяльністю, управлянням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових.

Виконання протокольного рішення є процесом управління товариством, зокрема, відповідно до розділу 7 Статуту товариства, де зазначено, що загальні збори учасників правомочні розглядати і приймати рішення з будь-яких питань діяльності товариства. Пунктом 7.9 розділу 7 Статуту товариства вказано, що рішення Загальних зборів учасників товариства, прийняті з додержанням вимог Статуту, є обов'язковими для всіх учасників товариства, включаючи тих, хто не брав участі у Зборах, а також всіх органів і посадових осіб товариства.

Суд також враховує, що учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Частка учасника товариства з обмеженою відповідальністю може бути відчужена до повної її сплати лише в тій частині, в якій її уже сплачено.

У разі придбання частки (її частини) учасника самим товариством з обмеженою відповідальністю воно зобов'язане реалізувати її іншим учасникам або третім особам протягом строку, що не перевищує одного року, або зменшити свій статутний капітал відповідно до статті 52 цього Закону. Протягом цього періоду розподіл прибутку, а також голосування і визначення кворуму у вищому органі проводяться без урахування частки, придбаної товариством. (Стаття 53 в редакції Закону №997-V (997-16) від 27.04.2007р.).

Згідно ст. 41 ЗУ «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів поміж іншого належить також внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу.

Суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобовязання вчинити дію - передати позивачу оригінали свідоцтв про право власності на нерухоме майно на виконання протокольного рішення - є законною, обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Клопотання ВДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції про скасування вчинення дій, направлених на відчуження та передачу нерухомого майна зерносховища та контори по вулю. Шевченка, 34 в с. Ротмистрівка задовольнити частково. Забезпечення позову належить скасувати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 1827,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК» (Черкаська область, Смілянський район, с. Ротмистрівка, вул. Шевченка, буд. 34А, )

виконати протокольне рішення №2/2 від 02.02.2015р. шляхом передачі ОСОБА_1 оригіналу свідоцтва про право власності серії та номер САК №769770 від 12.09.2014р. на нежитлову будівлю зерносховища, розташованого за адресою: Смілянський район, с. Ротмістрівка, вул. Шевченка, буд. 34/3

та оригіналу свідоцтва індексний номер 26786574 від 15.09.2014р. про право власності нежитлової будівлі контори, розташованої за адресою: Смілянський район, с. Ротмістрівка, вул. Шевченка, буд. 34а.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК», Черкаська область, Смілянський район, с. Ротмистрівка, вул. Шевченка, буд. 34А, , номер рахунку в банку невідомий

на користь гр. ОСОБА_1, Черкаська область, Смілянський район, с. Холоднянське, вул. Молодіжна, 7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Заходи з забезпечення позову скасувати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 27.05.2016р.

Суддя Г.М. Скиба