ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"01" червня 2016 р.Справа № 921/49/16-г/6
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" № 99 від 11.05.2016 року про розстрочку виконання рішення суду по справі № 921/49/16-г/6

за позовом Фермерського господарства "Прометей" (вул. Довбуша, 5, с. Перерив, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78268)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (вул. Кривоноса, 2б, м. Тернопіль, 46027)

про стягнення 1 450 000 грн. боргу, 419 368,95 грн. пені, 37 373,42 грн. 3% річних, 414 722,88 грн. втрат від інфляції.

За участю представників сторін:

стягувача - Давимука В.Я., Фальбійчук О.М.

боржника - Каневська М.О.

Суть справи:

В провадженні господарського суду Тернопільської області знаходилась справа за позовом Фермерського господарства "Прометей" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" про стягнення 1 450 000 грн. боргу, 419 368,95 грн. пені, 37 373,42 грн. 3% річних, 414 722,88 грн. втрат від інфляції.

За результатами розгляду спору, 03.03.2016 р. господарським судом Тернопільської області прийнято рішення, яким позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ "Агроцентр-Галичина" на користь фермерського господарства "Прометей" 1 450 000 грн. заборгованості, 419 368,95 грн. пені та 28 040,53 грн. судового збору. В задоволенні вимог про стягнення 37 373,42 грн. 3% річних та 414 722,88 грн. інфляційних втрат відмовлено.

23 березня 2016 року ТОВ "Агроцентр-Галичина" подало апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яку Львівським апеляційним господарським судом не прийнято до розгляду та повернуто скаржнику, згідно постанови від 08.04.2016 р.

21 квітня 2016 року господарським судом Тернопільської області на виконання рішення від 03.03.2016 р. видано наказ про стягнення з боржника на користь стягувача присудженої суми заборгованості.

13 травня 2016 року на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" № 99 від 11.05.2016 року про розстрочку виконання рішення суду від 03.03.2016 р. по справі № 921/49/16-г/6.

У судовому засіданні за 26.05.2016 р., призначеному для розгляду заяви боржника, оголошувалась перерва до 01.06.2016 р.

В засіданні учасникам процесу роз'яснено належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

Строк вирішення заяви продовжувався в порядку ст.69 ГПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось, за відсутності відповідних клопотань учасників спору.

Представник боржника (з урахуванням поданого 01.06.2016 р. уточненого графіку погашення заборгованості) заяву про розстрочку підтримала.

Представники стягувача проти задоволення заяви боржника про розстрочення рішення суду заперечили.

Розглянувши подану заяву, враховоучи доводи та заперечення сторін, судом встановлено наступне.

На підставі ч. 1 ст. 121 ГПК України та ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що питання про відстрочку або розстрочку, зміну способу та порядку виконання рішення, на виконання якого компетентним судом видано наказ, вирішується судом, який видав виконавчий документ.

Згідно з зазначеною нормою ст. 121 ГПК України, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду.

Як вбачається з цієї статті, питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

За змістом пункту 7.1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012р. №9 розстрочка виконання рішення суду - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події (п. 7.2 згаданої постанови).

Розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників (рішення Конституційного суду України від 26.06.2013 р. №5-рп/2013 ).

Задоволення заяви про розстрочку можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 р.)

Така позиція грунтується зокрема на тому, що, згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Про це ж йдеться і в ст. 115 ГПК України.

Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Невиконання судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням права на мирне володіння майном (п.1 ст. 1 Протоколу №1 Конвенції, рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 р. у справі "Войтенко проти України" та від 20.10.2011 р./20.01.2012 р. у справі "Рисовський проти України").

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Свою заяву боржник (його представник) мотивує скрутним фінансовим становищем, у якому перебуває ТОВ "Агроцентр-Галичина", що ускладнює виконання рішення суду. Дане становище відповідача зумовлене значною дебіторською заборгованістю контрагентів (в тому числі нестягнутою органами ДВС за рішеннями суду, невідшкодованою завданою майновою шкодою, недостатністю коштів на рахунках), процедурою ліквідації ПАТ "Комерційни банк "Преміум", у якому розміщений вклад боржника. Також боржник зазначає, що покупцями його продукції є сільськогосподарські підприємства, тому, зважаючи на сезонність їхньої діяльності, повний розрахунок за придбану у боржника продукцію заплановано на серпень-вересень 2016 р. Крім того, як зазначила представник заявника у судовому засіданні, погашення боржником частини заборгованості перед ФГ "Прометей" на загальну суду 208 тис. грн. свідчить про його бажання виконати рішення суду повністю. На підтвердження наведених обставин боржник надав суду відповідні документи. На підставі викладеного заявник просить суд розстрочити виконанння рішення згідно уточненого графіку.

Стягувач (його представники) згідно письмового відзиву та наданих під час засідань усних пояснень проти надання боржнику розстрочки категорично заперечили. Свою позицію мотивують тим, що сума заборгованості, з урахуванням погашеної частини, залишається досить значною (1 689 409, 48 грн.). Крім того ФГ "Прометей" також перебуває у скрутному матеріальному становищі, яке виникло внаслідок заборгованості перед контрагентами. На підтвердження наведених обставнин стягувачем представлено копії договорів поставки та довідки про кредитну заборгованість у банках.

З огляду на викладене, обставини, на які посилається боржник, суд не вважає виключними, в розумінні ст. 121 ГПК України, а лише такими, що вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у даний час та на можливість настання для нього негативних наслідків у зв'язку з цим, а не на обставини, що унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду у даній справі.

Окрім того, як зазначалось вище, при вирішенні питання про надання розстрочки суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, в тому числі стягувача, котрий грунтовно заперечує проти розстрочки стягнення 1 689 409, 48 грн.

З наведеного в сукупності, обставини викладені боржником в заяві про розстрочку виконання рішення суду по справі № 921/49/16-г/6, суд не розглядає як виняткові, достатньо обґрунтовані та належно підтверджені.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 86, 121 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" № 99 від 11.05.2016 року про розстрочку виконання рішення суду по справі № 921/49/16-г/6 відмовити.

2. Ухвалу направити сторонам у справі.

На ухвалу господарського суду сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня прийняття ухвали, через місцевий господарський суд.

Суддя І.П. Шумський