Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

«02» червня 2016 р. Справа № 927/333/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз, вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021

Відповідач: Приватне транспортне мале підприємство П.Г. Внєштранс,

вул. Кільцева, 17, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580

Предмет спору: про стягнення збитків внаслідок несанкціонованого відновлення газоспоживання в сумі 1121496,36 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 190 від 28.12.2015 р., перший заступник голови правління

ОСОБА_2 довіреність № 177 від 22.12.2015 р., начальник юридичного управління

від відповідача:ОСОБА_3 довіреність № б/н від 06.05.2016, представник

Суд виносить рішення після закінчення перерв оголошених у судових засіданнях 17.05.2016, 26.05.2016, 01.06.2016 відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.В судовому засіданні 02.06.2016, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» подано позов до Приватного транспортного малого підприємства «П.Г. Внєштранс» про стягнення збитків внаслідок несанкціонованого відновлення газоспоживання в сумі 1121496,36 грн. Заявлений позов обґрунтований приписами ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст.1166 Цивільного кодексу України, п. 3 ч. 2 ст. 13 та 59 Закону України «Про ринок природного газу», а також пунктом 2 глави 4 розділу ХІ, пунктами 1, 11, 12 глави 5 розділу ХІ, підпунктом 2 пункту 1 глави 2 розділу ХІ та підпункту 1 пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що станом на 07.09.2015 працівником ПАТ «Чернігівгаз» ОСОБА_4 у присутності повноважного представника відповідача ОСОБА_5, який є відповідальним за газове господарство відповідача згідно наказу № 5 від 01.10.2015, було опломбовано зернову сушарку ПТМП «П.Г.Внєштранс», за адресою с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, шляхом встановлення заглушки перед вхідною задвижкою та вузлом обліку пломбою ПРR 10900194. Відповідальність за збереження вказаної пломби позивачем було покладено на представника відповідача ОСОБА_5

В судових засіданнях 17.05.2016, 26.05.2016, 01.06.2016 позивач ствердив, що 30.11.2015 при перевірці газового обладнання відповідача за зазначеною адресою, працівниками ПАТ «Чернігівгаз» було виявлено порушення відповідачем п. 1 гл. 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (несанкціоноване відновлення газопостачання) та п. 7 гл. 9 р. Х вказаного Кодексу (пошкодження пломби). Позивач пояснив, що при проведені перевірки ОСОБА_6 (начальником ВКОГ, посвідчення № 001860), ОСОБА_7 (начальником СО Прилуцького УЕГГ, посвідчення № 001430), ОСОБА_8 (фахівцем СЕБ, посвідчення № 059) за участю повноважного представника відповідача ОСОБА_5, виявлено несанкціоноване відновлення відповідачем газоспоживання шляхом зриву останнім пломби, встановленої позивачем 07.09.2015 згідно акту про опломбування. За результатами проведеної перевірки працівниками позивача було складено акт про порушення № 1 від 30.11.2015. В подальшому акт № 1 від 30.11.2015 був розглянутий на засіданні постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами, що не є побутовими, оформленого протоколом № 1 від 04.12.2015, у присутності представника відповідача ОСОБА_5 За результатом розгляду вищевказаного акту було прийнято рішення про затвердження розрахунку та донарахування кількості природного газу по відповідачу за період з 00 год. 00 хв. 08.09.2015по 00 год. 00 хв. 30.11.2015 в обсязі 141432 куб. м., вартістю 1121496,36 грн.

Позивач вважає, що в даному випадку позивачу були спричинені збитки у вигляді необлікованого обєму природного газу в обсязі 141432 куб. м., при цьому, присутня наявність всіх елементів зазначеного цивільного правопорушення. Так, протиправна поведінка відповідача полягає у несанкціонованому відновленні останнім газоспоживання, шляхом зриву пломби, що підтверджується актом № 1 від 30.11.2015. Наявності збитків у вигляді необлікованого (донарахованого) обєму природного газу, розрахованого у відповідності до вимог Кодексу ГРМ. Завдані позивачу збитки виступають обєктивним наслідком протиправної поведінки відповідача. Вина, на думку позивача, полягає у навмисному відновленні відповідачем газоспоживання та усвідомлення скоєного правопорушення, що підтверджується підписом відповідача в акті про порушення.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 1121496,36 грн. збитків у вигляді не облікованого (донарахованого) обєму природного газу, внаслідок несанкціонованого відновлення відповідачем газоспоживання. Позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

Відповідач відзивом на позов (а.с.102-109, 141-143), та повноважний представник відповідача у судовому засіданні проти заявленого позову заперечив в повному обсязі, зазначивши що ОСОБА_5, який приймав участь у перевірці 07.09.2015 та 30.11.2015 в якості представника відповідача, не є його працівником та не перебуває з ним у будь яких трудових відносинах. Складений позивачем акт про опломбування від 07.09.2015 та акт про порушення від 30.11.2015 не містять повної інформації необхідної для встановлення фактичних обставин здійсненого правопорушення. Так, виходячи зі змісту акту від 07.09.2015 неможливо встановити, яке саме газове обладнання було опломбовано (за якою адресою, по якому обєкту), у якому саме місці була встановлена пломба (відсутня схема встановлення такої пломби), на якій підставі позивачем були проведені дії з припинення газопостачання обєкта, враховуючи що позивач взагалі не здійснював газопостачання по зерновій сушарці М 819, так як між сторонами були відсутні договірні відносини з розподілу та постачання природного газу, а відтак, - несанкціоноване відновлення відповідачем газопостачання взагалі є абсурдним.

Крім того, відповідач звернув увагу суду на те, що в акті про порушення від 30.11.2015 взагалі відсутні вихідні дані, що були використанні позивачем при розрахунку обєму природного газу, нібито спожитого відповідачем, у звязку з несанкціонованим відновленням останнім газоспоживання, а саме позивачем не було зазначено потужність газового обладнання відповідача, режим роботи такого обладнання та інші дані, використані в розрахунку.

Також відповідач зазначив, що засідання постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами, оформлене протоколом № 1 від 04.12.2015, є неправомочним за своїм складом, оскільки проведене за відсутності представників сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в Чернігівській області та Державного підприємства «Чернігівстандартметрологія». Крім того, під час розгляду комісією акту про порушення від 30.11.2015 позивач не забезпечив участі повноважного представника відповідача, чим порушив приписи Кодексу газорозподільних систем. Водночас, відповідач звернув увагу суду, на те що рішення зазначеної комісії про донарахування кількості природного газу по відповідачу за період з 00 год. 00 хв. 08.09.2015 по 00 год. 00 хв. 30.11.2015, прийнято на підставі акту про порушення № 1 від 30.11.2015, у звязку із встановленням у ньому факту несанкціонованого відновлення відповідачем газоспоживання, а ні пошкодження пломб. Натомість, у вказаному акті в п. 2 даного документу, позивачем було встановлено порушення пункту 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу газорозподільних систем (несанкціоноване відновлення газопостачання), при цьому вищевказана норма даного Кодексу взагалі не передбачає будь якого складу правопорушення у сфері газового господарства, тим більш, щоспоживачіприродного газу не мають жодної технічної можливості вчинити таке правопорушення у зазначеній сфері.

На думку відповідача, заявлена позивачем до стягнення сума 1121496,36 грн. за своєю правовою природою не підпадає під поняття збитків у визначенні ст. 225 Господарського кодексу України. Твердження позивача про те, що необлікований обсяг природного газу в обсязі 141432 куб. м. вартістю 1121496,36 грн. є втраченим майном позивача, ставиться відповідачем під сумнів. Відповідач вважає, що заявлена до стягнення сума за своєю правовою природою є оперативно господарською санкцією, а тому даний позов не може бути задоволений з підстав заявлених позивачем.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважних представників сторін, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

Підставами позову, що розглядається є акт від 07.09.2015 про опломбування вузлів обліку природного газу та газоспоживаючого обладнання та акт № 1 від 30.11.2015 про порушення, а також рішення постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами, що не є побутовими, оформленого протоколом № 1 від 04.12.2015.В обґрунтування заявленого позивач посилається на ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, а також ст. 1166 Цивільного кодексу України та п. 3 ч. 2 ст.13 та 59 Закону України «Про ринок природного газу».

Судом встановлено, що на момент складання акту про пломбування від 07.09.2015 та акту про порушення від 30.11.2015 договірні відносин з розподілу (транспортування природного газу газорозподільними мережами) та постачання природного газу між сторонами були відсутні.

Так, додаток 2 до типового договору на розподіл природного газу (на транспортування природного газу газорозподільними мережами) № Т-ПР 428 Пр від 12.08.2013,укладений між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» та ПТМП «П.Г.Внєштранс» (а.с.123-129), не включав до переліку комерційних вузлів обліку природного газу та газоспоживного обладнання, до яких позивач здійснював транспортування природного газу, зернової сушильні М-819 відповідача, обладнаної газовим блочним пальником ЛВГ-0,65, розташованої за адресою вул. Кільцева, 17, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область.Зернова сушильня М-819, обладнана газовим блочним пальником ЛВГ-0,65, також не була включена сторонами до переліку комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання, за якими здійснювалась передача природного газу ПАТ «Чернігівгаз» відповідачу, виходячи умов договору № П-ПР 34-Пр на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.10.2014 (а.с.130-135), про що свідчить відсутність додатку № 1 до договору,яким мав бути погоджений перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживчого обладнання (протокол судового засідання від 02.06.2016р.).Вищевказаний договір припинив свою дію в частині поставки природного газу з 01 липня 2015 року згідно додаткової угоди від 30.06.2015 до договору № П-ПР 34-Пр від 01.10.2014 (а.с.137).

Будь які інші договори на розподіл (на транспортування природного газу газорозподільними мережами) та постачання природного газу сторонами в подальшому не укладались.

Судом встановлено, що на момент складання акту від 07.09.2015 про опломбування вузлів обліку природного газу та газоспоживаючого обладнання діяли Правила користування природним газом для юридичних осіб (зареєстрованими в МЮУ від 11.10.2012 за № 1715/22027, втратили чинність станом на 27.11.2015) (надалі Правила).

Пунктом 3.6 Правил визначено, що в акті про пломбування мають бути зазначені: місце встановлення кожної пломби, сторона, яка її встановила, сторона, відповідальна за збереження і цілісність вузлів обліку та пломб на них. Акт про пломбування обліку підписується керівниками або уповноваженими особами сторін, які брали участь у пломбуванні вузла обліку. При цьому, виходячи зі змісту п. 3.8 Правил, за збереження і цілісність комерційних та дублюючих вузлів обліку та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування відповідає власник (користувач), на території (у приміщенні) якого вони встановлені. В іншому випадку за збереження і цілісність комерційних та дублюючих вузлів обліку та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування відповідає газорозподільне (газотранспортне) підприємство.

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2015 року представником позивача ОСОБА_4 було проведено опломбування інвентарної заглушки перед вхідною задвижкою та вузлом обліку пломбою ПРR0900194, про що останнім складено акт від 07.09.2015 про опломбування вузлів обліку природного газу та газоспоживаючого обладнання. Опломбування вузла обліку природного газу було проведено за участю представника відповідача ОСОБА_5, на якого,виходячи із змісту зазначеного акту, була покладена відповідальність за збереження встановленої пломби (а.с.11), що на думку суду суперечить п. 3.8 Правил, оскільки як встановлено судом, спірний вузол обліку не знаходиться на території відповідача.

Судом встановлено, що з наданого до матеріалів справи акту про опломбування комерційного ВОГ та газоспоживаючого обладнання від 07.09.2015 взагалі не можливо встановити, який саме вузол обліку природного газу був опломбований позивачем (за якою адресою розміщений комерційний вузол обліку, по якому обєкту, за яким газоспоживаючим обладнанням тощо).

Більш того, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, суд встановив, що надана до матеріалів справи ксерокопія наказу № 5 про призначення ОСОБА_9 відповідальним за газове господарство ПТМП «П.Г.Внєштранс» датована 01 жовтнем 2015 року (а.с.99), тобто пізніше дати складання акту про опломбування вузлів обліку природного газу та газоспоживчого обладнання від 07.09.2015, яким на ОСОБА_5 було покладено відповідальність за збереження встановленої пломби. Будь які інші накази по ПМТП «П.Г. Внєштранс» щодо призначення відповідальної особи по газовому обладнанню у позивача відсутні, про що останнім було зазначено в судовому засіданні 26.05.2016. Виходячи з пояснень відповідача, наказ № 5 від 01.10.2015 про призначення ОСОБА_5 відповідальним за газове господарство відповідача ним не складався, оскільки така особа взагалі не є його працівником, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_5 (номер облікової картки НОМЕР_1), сформованими Прилуцьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України станом на 06.05.2016 (а.с.144).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що покладення на ОСОБА_5 як повноважного представника відповідача відповідальності за збереження встановленої пломби станом на 07.09.2015 є безпідставним.

Таким чином, твердження позивача відносно того, що акт про опломбування вузлів обліку природного газу та газоспоживчого обладнання від 07.09.2015 (а.с.11) складений у присутності повноважного представника відповідача, на якого, згідно вказаного акту, було покладено відповідальність за збереження встановленої пломби ПРR 10900194, не підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 30 листопада 2015 року повноважними представниками позивача за участю ОСОБА_5 проведено перевірку вузла обліку природного газу по обєкту відповідача - сушарка, що знаходиться за адресою: вул. Кільцева, 17, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область.

За результатами проведеної перевірки працівниками позивача ОСОБА_6 (начальник відділу по роботі з вимірювальним комплексом та контролю обліку газу, номер посвідчення № 001860), ОСОБА_10 (начальник СО Прилуцького УЕГГ, посвідчення № 001430), ОСОБА_8 (фахівець СЕБ, посвідчення № 059) за участю ОСОБА_5 складено акт про порушення № 1 від 30.11.2015, у якому зазначено про порушення відповідачем пункту 1 глави 2 розділу ХІІ (несанкціоноване відновлення газопостачання) та пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (пошкодження пломб), а також зафіксовано показання лічильника (неопломбованого) на дату складання акту КВР-1.01-С40-40-0,65-0,7 № 00778 [10550] м. куб. За виявленими порушеннями відповідача зобовязано укласти договір на постачання природного газу за регульованим тарифом та проінформовано останнього щодо розгляду комісією оператора газорозподільчої мережі складеного акту за адресою м. Чернігів, вул. Любецька, 68, станом на 04 грудня 2015 року о 14 год. 00 хв.

Пунктом 2 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що перевірка комерційного вузла обліку природного газу (ВОГ), а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного субєкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом. Споживач (суміжний субєкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого субєкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку. У разі якщо комерційний ВОГ знаходиться на території, яка не забезпечена наявністю представників суміжного субєкта природного газу (споживача), сторона, яка ініціює перевірку, повинна не пізніше ніж за дві доби до перевірки письмово повідомити суміжного субєкта ринку природного газу про дату і час проведення перевірки та про необхідність бути присутнім при перевірці комерційного ВОГ. При отриманні письмового повідомлення про перевірку комерційного ВОГ, споживач (суміжний субєкт ринку природного газу) повинен здійснити відповідні заходи щодо забезпечення доступу представникам Оператора ГРМ (іншого суміжного субєкта природного газу) до комерційного ВОГ та/або бути присутнім під час проведення його перевірки у визначений у повідомленні/плані-графіку час.

Як вбачається з вищевикладеної правової норми, п.2 гл. 9 р. Х Кодексу в повному обсязі розповсюджується і на споживачів, у т.ч. і в частині обов»язку завчасного письмового повідомлення споживача про перевірку, у разі якщо комерційний ВОГ знаходиться на території, яка не забезпечена наявністю представників споживача, як і є в даномувипадку, що встановлено судом та підтверджено сторонами в судовому засіданні.

За таких обставин, суд не приймає до уваги довід позивача, що зазначена вище норма до даних правовідносин не застосовується, оскільки ПМТП «Внєштранс» не належить до суміжних субєктів ринку природного газу.

За приписами пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС, у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак порушень (зокрема пошкодження пломб) представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення. Пунктом 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу визначено, що акт про порушення складається в присутностіспоживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи обєкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. На дату складання акта про порушення представник Оператора ГРМ забезпечує усунення виявленого порушення, про що в акті про порушення робиться відповідний запис (пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу ).

Доводи позивача відносно того, що оскільки, на момент проведення перевірки та складання акту про порушення від 30.11.2015 був присутній представник відповідача ОСОБА_5, то завчасне письмове повідомлення відповідача про проведення такої перевірки взагалі не є обовязковим, - судом до уваги не приймаються, оскільки пунктом 2 глави 9 розділу Х Кодексу на ініціатора перевірки покладено обовязок завчасного письмового повідомлення про перевірку, у випадку, якщо комерційний ВОГ знаходиться на території, що не забезпечена наявністю представника споживача. Навіть подальша присутність представника під час проведення такої перевірки, не звільняє ініціатора перевірки від обовязку завчасного повідомлення іншої сторони про її проведення.

Крім того, матеріали справи містять дані незаінтересованої особи, а саме, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_5 (номер облікової картки НОМЕР_1), сформовані Прилуцьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України станом на 06.05.2016 (а.с.144), що ставлять під сумнів наявність у ОСОБА_5 повноважень представника відповідача, тим більш, що повноважні представники позивача при складанні акту перевірки, в порушення приписів п. 2 гл. 5 р. ХІ Кодексу ГРС, не встановили особу, яка підписала акт перевірки (шляхом перевірки службового посвідчення або іншого документа, із відповідним зазначенням таких повноважних документів в акті перевірки, або додатку до акту).

Суд також звертає увагу позивача, що в акті про порушення від 30.11.2015 зафіксовано порушення відповідачем приписів пункту 1 глави 2 розділу ХІІ несанкціоноване відновлення газопостачання. Однак, пункт 1 глави 2 розділу ХІІ вказаного Кодексу узгоджує порядок визначення та підтвердження фактичного обєму (обсягу) споживання природного газу по обєктах споживачів, підключених до/через ГРМ та ніяким чином не стосується будь яких неправомірних дій, що можуть бути кваліфіковані в подальшому як правопорушення в сфері газового господарства. Водночас, Кодексом газорозподільчих систем взагалі не передбачено такого порушення в сфері газового господарства, саме споживачем, як несанкціоноване відновлення газопостачання, оскільки споживачі природного газу не мають жодної технічної можливості вчинити таке правопорушення у зазначеній сфері.

Також, в акті про порушення від 30.11.2015 відсутні необхідні вихідні дані для визначення позивачем недорахованого обсягу природного газу за фактом виявленого порушення.

Пунктом 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС визначено, що акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо нього відповідне рішення.

Згідно п. 11 глави 5 розділу ХІ вказаного Кодексу за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу і його вартості.

За змістом п. 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, до складу комісії з розгляду актів про порушення має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів. Крім того, Оператор ГРМ офіційним листом має запросити для участі на постійній основі у складі комісії по одному уповноваженому представнику метрологічної організації та територіального органу Регулятора. Остаточний склад комісії з розгляду актів про порушення затверджується наказом Оператора ГРМ.

Споживач (несанкціонований споживач) зобовязаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. (пункт 10 глава 5 розділу ХІ Кодексу).

Наказом від 30.11.2015 за № 404 (а.с.96) позивачем було прийнято рішення про створення постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами, що не є побутовими по ПАТ «Чернігівгаз», до складу якої увійшли голова комісії перший заступник голови правління заступник з постачання та обліку газу ОСОБА_1, члени комісії: заступник голови правління з економічних питань ОСОБА_11, начальник юридичного управління ОСОБА_2, начальник відділу по роботі з вимірювальним комплексом та контролю обліку газу по ГРС ОСОБА_6, в.о. начальника відділу супроводження клієнтів юридичних осіб ОСОБА_12, провідний інженер відділу супроводження клієнтів юридичних осіб ОСОБА_13, представник сектору НКРЕКП в Чернігівській області (за згодою), представник ДП «Чернігівстандартметрологія» (за згодою).

Виходячи зі змісту п. 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільчих систем, участь повноважних представників метрологічної організації ДП «Чернігівстандартметрологія» та територіального органу Регулятора НКРЕКП в Чернігівській області під час розгляду актів про порушення є обовязковою, члени такої комісії діють на постійній основі, а значить їх персональний склад має бути визначений в наказі позивача про створення постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами, що не є побутовими. Натомість позивачем їх персональний склад визначений не був.

З наявного в матеріалах справи протоколу засідання постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами, що не є побутовими від 04.12.2015 за № 1 (а.с.12) вбачається, що засідання комісії проведено не в повному складі, за відсутності представників сектору НКРЕКП в Чернігівській області та ДП «Чернігівстандартметрологія».

Позивач зазначив, що ним були направлені листи від 30.11.2015 до сектору НКРЕКП у Чернігівській області та ДП «Чернігівстандартметрологія» (а.с.197, 199). Однак, зазначені особи листами від 25.12.2015 та 17.12.2015 відмовились від участі у складі комісії оператора газорозподільчої системи з розгляду актів про порушення, оскільки вважали, що їх участь є необовязковою (а.с. 198, 200). В той же час, НКРЕКП в листі відповіді зазначила, що питання відносно доцільності залучення представників НКРЕКП до складу зазначених комісій планується врегулювати шляхом внесення змін до Кодексу у 1 кварталі 2016 року, що передбачено пунктом 25 Плану діяльності НКРЕКП, з підготовки проектів регуляторних актів на 2016 рік, затвердженого постановою НКРЕКП від 10.12.2015 за № 2961 (а.с.198). Однак, до цього часу жодні зміни до Кодексу газорозподільних систем в частині визначення складу комісії оператора газорозподільчої системи з розгляду актів про порушення внесені не були, а відтак, вимоги п. 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС щодо участі на постійній основі у складі комісії по одному уповноваженому представнику метрологічної організації та територіального органу Регулятора повинні виконуватись до внесення відповідних змін до Кодексу ГРС в цій частині.

Як встановлено судом в судовому засіданні, позивач будь-яких, передбачених чинним законодавством України, дій щодо спонукання вищезазначених установ виконати вимоги п. 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, не здійснив, в результаті чого рішення постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення, оформленого протоколом від 04.12.2015 за № 1 є неправомірним, оскільки прийнято комісією не в повному складі, з порушенням вимог п. 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС.

Також, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення такого засідання. Доводи позивача відносно того, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду спірного акту, оскільки така інформація була внесена до самого акту про порушення, копія якого вручена під підпис ОСОБА_5, залишені судом поза увагою, з підстав, вже зазначених судом .

Ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Згідно абз.1 ч. 1 ст. 225 вказаного Кодексу, на який посилався в судовому засіданні позивач, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, понесена стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Водночас суд дійшов висновку, що факт понесення позивачем збитків, заявлених до стягнення, матеріалами справи не підтверджений. Так, з наданих до матеріалів документів вбачається, що станом на 16.12.2015 у позивача наявна непогашена заборгованість в сумі 214386838,52 грн. (225749382,43 грн. -11362543,91 грн.) перед НАК «Нафтогаз України» згідно договору купівлі продажу природного газу від 04.01.2013 за № 13-241-ВТВ, виходячи з умов якого, позивач, як оператор газорозподільної системи, закупав природний газ у спірному періоді. Станом на 18.12.2015 та 23.12.2015 позивачем в погашення наявної заборгованості було сплачено 4104318,51 грн. (а.с.69, 70), сплата останнім боргу за закуплений природний газ на підставі вищевказаного договору в сумі 210282520,01 грн. (214386838,52 грн. 4104318,51 грн.) належними доказами не підтверджено.

За таких обставин, суд доходить висновку, що а ні акт про опломбування вузлів обліку природного газу та газоспоживаючого обладнання від 07.09.2015, а ні акт про порушення №1 від 30.11.2015, а ні рішення постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами, що не є побутовими, оформленого протоколом № 1 від 04.12.2015, не можуть бути в даному випадку підставою для донарахування обсягу природного газу, спожитого по обєкту зернова сушарка М-819, за адресою вул. Кільцева, 17, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, на підставі п. 1 глави 2 розділу ХІ та п. 7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, оскільки перелічені документи складені позивачем з порушенням вимог п.п. 3.6, 3.8 Правил користування природним газом юридичними особами, пункту 2 глави 9 розділу Х КГС, пункту 2 глави 5 розділу ХІ КГС, п.п. 9, 10 глави 5 розділу ХІ КГС. Більш того, з наданих до матеріалів справи документів вбачається, що всупереч абз.1 ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, позивачем не були понесені реальні збитки внаслідок несанкціонованого відбору відповідачем природного газу, так як позивач на момент звернення до суду з цим позовом, ще не розрахувався за закуплений природній газ у спірному періоді, в сумі 210282520,01 грн..

Враховуючи все вищезазначене, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно ст. 34 вказаного Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, інші доводи позивача обставин, встановлених судом не спростовують та не можуть вплинути на висновки суду, оскільки не мають відношеннядо заявлених позивачем підстав та предмету позову, тобто знаходяться поза межами судового розгляду в даній справі.

Так, в підтвердження факту несанкціонованого споживання відповідачем газу позивачем надані акти приймання передачі протранспортованого природного газувід 31.10.2014 та від 31.12.2014 за період з 01.10.2014 по 31.10.2014 та з 01.12.2014 по 31.12.2014.

Однак, неможливо встановити по якій саме зерновій сушарці відповідача позивачем було поставлено природний газ в обсязі 5903 м. куб. (за жовтень 2014) та в обсязі 1725 м. куб. (за грудень 2014), враховуючи, що згідно складеного позивачем акту приймання газообладнання для проведення комплексного випробування від 15.12.2014, пусконалагоджувальні роботи, що проводились сторонами з метою визначення готовності зернової сушарки М-819 до експлуатації, мали місце лише 15.12.2014 (а.с.41-42). Зазначене ставить під сумнів, що поставка природного газу за актами від 31.10.2014 та 31.12.2014 проведена позивачем саме по спірному обєкту відповідача, оскільки спірна зернова сушарка М-819 не могла бути зданою в експлуатацію раніше 15.12.2014.

На думку позивача, несанкціоноване споживання відповідачем природного газу також підтверджується показаннями лічильника, встановленого на обєкті відповідача. Так, 22.12.2014 позивачем було складено акт про зняття засобів вимірювальної техніки, згідно якого по обєкту відповідача зернова сушарка М-819, за адресою вул. Кільцева, 17, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, за заявою відповідача було знято на повірку лічильник КВР-01.01.-G40, заводський номер 00778. В акті про зняття засобів вимірювальної техніки від 22.12.2014 були зафіксовані показання зазначеного лічильника 008150,646. На час складання акта про порушення від 30.11.2015 показники вказаного лічильника(неопломбованого) складали 10550. Таким чином, позивач доходить висновку, що дані відносно показників лічильника свідчать, що природний газ споживався відповідачем, що підтверджується роздруківкою коректора лічильникаКВР-01.01.-G40, заводський номер 00778 за період з 01.11.2015 по 30.11.2015.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що станом на 22.12.2014 лічильник КВР-01.01.-G40, заводський номер 00778, по обєкту зернова сушарка М-819, за адресою вул. Кільцева, 17, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, був знятий позивачем на повірку (а.с.173). Як ствердив сам позивач, після проведення повірки він знятий лічильник на обєкт відповідача не встановлював. Тобто, з якого часу такий лічильник був встановлений на спірний обєкт невідомо. Таким чином, факт газоспоживання через лічильник КВР-01.01.-G40, заводський номер 00778, у період починаючи з 22.12.2014, не свідчить про те, що таке газоспоживання було здійснено саме по спірному обєкту. Встановлення зазначеного лічильнику на спірний обєкт після проведеної повірки зафіксовано позивачем лише станом на 30.11.2015.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження режиму роботи зернової сушарки. Так, в розрахунку позивачем застосований цілодобовий режим роботи газового обладнання, зернової сушарки (24 год. на добу), в той же час відповідачем в судовому засіданні надано довідка від 01.06.2016 за № 41, з якої вбачається, що на підприємстві відповідача встановлено пятиденний робочий тиждень, з двома вихідними днями, в одну зміну, та встановлено 8-часовий робочий день з 8-00 год. до 17-00 год. Можливості роботи в автоматичному режимі сушарка не має, а тому цілодобовий режим роботи сушарки неможливий. Більш того, зернова сушарка у спірний період з 08.09.2015 по 30.11.2015 взагалі не працювала, оскільки зерно кукурудзи, для сушіння якого вона пристосована, у вказаний період у відповідача було відсутнє (а.с.216).

Враховуючи зазначене, суд критично оцінює визначений позивачем обсяг необлікового природного газу, який, як стверджує позивач, був спожитий відповідачем внаслідок пошкодження пломби та несанкціонованого відновлення газоспоживання.

Враховуючи все вищевикладене, суд, дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки надані акти від 07.09.2015 та 30.11.2015, а також рішення комісії з розгляду актів про порушення, оформленого протоколом №1 від 04.12.2015, складені позивачем з порушенням приписів п.п. 3.6, 3.8 Правил користування природнім газом для юридичних осіб, п. 2 гл. 9 розділу Х КГС, п. 2 гл. 5 розділу ХІ КГС, п. 9, 10 гл. 5 розділу ХІ КГС, не є належними та допустимими доказами на підтвердження неправомірної поведінки відповідача в сфері газового господарства, а саме несанкціонованого відновлення останнім газоспоживання та зриву пломби на газовому обладнанні. А також, позивачем не доведено наявності збитків внаслідок допущених відповідачем порушень в сфері газового господарства, оскільки позивач не розрахувався перед ПАТ «НАК «Нафтогаз» за природний газ, закуплений у спірному періоді. А відтак позивачем не доведено наявність головних елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача та понесених збитків, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити в повному обсязі.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 03.06.2016р.

Суддя І.Г.Мурашко