УХВАЛА

27.05.2016Справа № 910/9567/16
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши без виклику сторін матеріали справи

За позовом Компанії «Тендерсон Трейдінг ЛТД» (Tendarson Trading LTD)

до Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти»

про визнання недійсним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Компанія «Тендерсон Трейдінг ЛТД» (Tendarson Trading LTD) звернулась до суду з позовною заявою про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» прийнятих 29.04.2016р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що представника позивача ОСОБА_1 не було допущено до участі в загальних зборах акціонерів відповідача, відповідачем не було вжито заходів, передбачених законом щодо застосування наслідків відкликання довіреності представника ОСОБА_5, голосування на зборах відповідача, що мали місце 29.04.2016р. відбулося з питань, що не були включені до порядку денного загальних зборів. Також позивачем зазначено про те, що представниками Національної комісії з цінних паперів і фондового ринку за реєстрацією та проведення загальних зборів відповідача було встановлено факт порушень, зокрема, в частині реєстрації представника акціонера ОСОБА_5, невмотивованої відмови в реєстрації представника акціонера ОСОБА_1. Крім того, як зазначає позивач, прийняття рішення з питання 8 порядку денного загальних зборів було прийнято поза волею акціонерів, що в сукупності володіють понад 65 % акцій відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 05.07.2016р.

27.05.2016р. позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на виробничий комплекс (літера А), загальною площею 12 926,5 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, будинок 60, заборонити відповідачу вчиняти дії щодо відчуження майна, що належить йому на праві власності, а саме: виробничий комплекс (літера А), загальною площею 12 926,5 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, будинок 60, шляхом укладення правочинів (договорів, угод тощо), щодо продажу, міни, дарування, оренди, передачі майна в заставу, іпотеку тощо та заборонити відповідачу вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: виробничий комплекс (літера А), загальною площею 12 926,5 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, будинок 60, які виникають з правочинів (договорів, угод тощо), щодо продажу, міни, дарування, оренди, передачі в заставу, іпотеку зазначеного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що посадовими особами відповідача вчинено дії спрямовані на незаконне, всупереч волі акціонерів, які володіють понад 65% акцій товариства, виведення активів відповідача, зокрема: виробничого корпусу загальною площею 12 926,5 кв.м. по вул. Січових стрільців 60 у м. Києві, належного відповідачу на праві власності, що підтверджується довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 59896919, що може призвести до знецінення акцій позивача та зменшення вартості належних позивачу дивідендів за результатами року, оскільки в результаті відчуження нерухомого майна зменшиться вартість активів відповідача, наслідком чого стане зменшення вартості акцій позивача.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши позовні матеріали в цілому, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з протоколу лічильної комісії про підсумки голосування учасників чергових загальних зборів акціонерів відповідача від 29.04.2016р. з 8 питання порядку денного було прийнято рішення про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом року за договорами іпотеки, застави, поруки.

При цьому, інший акціонер, який володіє понад 28% акцій відповідача - Компанія «Венечі Холдінг ЛТД» голосував проти прийняття рішення про вчинення значних правочинів, відтак у випадку прийняття участі у загальних зборах позивачем, - рішення з питання вчинення значних правочинів було б негативним.

Таким чином, на загальних зборах проти волі більшості акціонерів, що у сукупності становлять понад 65% акцій, прийнято рішення про укладення значних правочинів наслідком яких є передача в заставу/іпотеку майна товариства та прийняття зобов'язань за договорами поруки.

Позов, згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України, забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що кореспондує зі способами захисту порушеного права. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Предметом позову у даній справі є вимога про визнання недійсними рішення загальних зборів акціонерів від 29.04.2016р.

При цьому, суд також виходить з того, що у разі, якщо спірне рішення буде визнано судом недійсними, воно не породжуватиме жодних правових наслідків, а сторони мають бути відновлені у становищі, що існувало до моменту винесення такого рішення.

У відповідності до п. 45 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні питання про забезпечення позову господарські суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду.

Крім того, у відповідності до п. 47 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно із п. 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", приписами листа Верховного Суду від 01.08.2007 "Практика розгляду судами корпоративних спорів" та у відповідності до постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.

В даному випадку існує прямий причино-наслідковий зв'язок між заявленими позовними вимогами і заходами забезпечення позову у формі заборони відповідачу вчиняти дії щодо заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження майна, що належить йому на праві власності, а саме: виробничий комплекс (літера А), загальною площею 12 926,5 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, будинок 60, шляхом укладення правочинів (договорів, угод тощо), щодо продажу, міни, дарування, оренди, передачі майна в заставу, іпотеку тощо та заборони відповідачу вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: виробничий комплекс (літера А), загальною площею 12 926,5 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, будинок 60, які виникають з правочинів (договорів, угод тощо), щодо продажу, міни, дарування, оренди, передачі в заставу, іпотеку зазначеного нерухомого майна. Так, серед позовних вимог позивачем заявлено вимоги про визнання недійсними рішень загальних зборів від 29.04.2016р. щодо обрання наглядової ради відповідача та про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися відповідачем протягом року за договорами іпотеки, застави, поруки, протягом календарного року з дати цих виборів - тобто щодо належного відповідачу нерухомого майна, а вказані вище заходи забезпечення позову є діями, що можуть вчинятися відповідачем на виконання цих оспорюваних рішень загальних зборів.

При цьому господарський суд виходить також з того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, як заборона відповідачу вчиняти дії щодо відчуження майна та дії щодо державної реєстрації такого відчуження призведе до значного ускладнення виконання рішення у цій справі, або навіть до неможливості його виконання, оскільки оспорювані позивачем рішення загальних зборів про надання згоди наглядовій раді на вчинення значних правочинів на даний час є достатньою підставою для вчинення відповідачем правочинів щодо відчуження нерухомого майна і основних засобів і в разі здійснення відповідачем на виконання оспорюваних рішень такого відчуження під час розгляду цієї справи в суді, в разі винесення рішення про визнання недійсними цих рішень таке відчуження буде вважатися безпідставним. Але зважаючи на те, що в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно вже можуть бути внесені відповідні зміни щодо власника майна на підставі вчинених відповідачем під час розгляду справи правочинів, для відновлення порушених прав позивача та прав власності відповідача на вказане майно, тобто становища яке існувало до винесення оспорюваних рішень загальних зборів, позивачу необхідно буде вживати додаткових заходів, як то звертатися до суду з окремими позовами, витребовувати майно з чужого незаконного володіння, скасовувати відповідні записи в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, тощо.

При цьому у зв'язку із вжиттям таких заходів забезпечення позову не порушуються права та охоронювані законом інтереси осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду, оскільки такі заходи лише дозволяють зафіксувати наявні на час розгляду справи майнові права на нерухоме майно, які існували до винесення рішення загальних зборів щодо надання згоди на їх відчуження та які оскаржуються в цій справі.

Відповідно до п. 6.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов'язані з предметом спору. Зокрема, не допускається винесення ухвал про- накладення арешту на все майно підприємства. Якщо у господарського суду є підстави вважати, що діями виконавчого або іншого органу, рішення про обрання якого оспорюється, може бути погіршено фінансовий стан юридичної особи або доведено його до стійкої неплатоспроможності, суд має право забезпечити позов шляхом заборони відчуження основних засобів, нерухомого майна та іншого майна товариства, чітко визначивши в ухвалі про забезпечення позову перелік майна, відчуження якого забороняється.

В даному випадку господарський суд визнає обґрунтованими твердження позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до погіршення фінансового стану товариства, оскільки відповідачем можуть бути відчужені основні фонди, які є єдиною основою фінансової стабільності підприємства, що призведе до порушення прав позивача, як акціонера товариства на отриманні відповідних девідентів та завдання йому збитків через таке відчуження.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи ефективність вищевказаного заходу до забезпечення позову, про який подана відповідна заява, на предмет захисту прав позивача, суд вважає за необхідне в даному випадку її задовольнити в частині заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження майна, що належить йому на праві власності, а саме: виробничий комплекс (літера А), загальною площею 12 926,5 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, будинок 60, шляхом укладення правочинів (договорів, угод тощо), щодо продажу, міни, дарування, оренди, передачі майна в заставу, іпотеку тощо та заборони відповідачу вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: виробничий комплекс (літера А), загальною площею 12 926,5 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, будинок 60, які виникають з правочинів (договорів, угод тощо), щодо продажу, міни, дарування, оренди, передачі в заставу, іпотеку зазначеного нерухомого майна.

Так, суд визнав наявність зв'язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

Вжиття наведеного заходу до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову - забезпечить можливість відновлення його порушених прав.

Вимога про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню у зв'язку з її невідповідністю заявленим позовним вимогам тому в цій частині заява позивача визнається необґрунтованою та такою, що не пов'язана з предметом спору.

За вказаних обставин, та беручи до уваги те, що позивачем вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Компанії «Тендерсон Трейдінг ЛТД» (Tendarson Trading LTD) про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 910/9567/16 задовольнити частково.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили, заборонити Публічному акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» (, адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60) вчиняти дії щодо відчуження майна, що належить йому на праві власності, а саме: виробничий комплекс (літера А), загальною площею 12 926,5 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, будинок 60, що належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серії САС №741532 від 17.02.2010р., виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) шляхом укладення правочинів (договорів, угод тощо), щодо продажу, міни, дарування, оренди, передачі майна в заставу, іпотеку, тощо.

3. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили, заборонити Публічному акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» (, адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60) вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: виробничий комплекс (літера А), загальною площею 12 926,5 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, будинок 60, що належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серії САС №741532 від 17.02.2010р., виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), які виникають з правочинів (договорів, угод тощо), щодо продажу, міни, дарування, оренди, передачі в заставу, іпотеку зазначеного нерухомого майна.

4. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

5. Ухвала про забезпечення позову має силу виконавчого документу відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження".

6. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є Компанія «Тендерсон Трейдінг ЛТД» (Tendarson Trading LTD) (реєстраційний номер 219844, місцезнаходження: Авеню Кеннеді, 89, 2-й поверх, офіс 201, 1077, Нікосія, Кіпр, поштова адреса: 01054, м. Київ, вул. О.Гончара, буд. 50, кв. 7).

7. Боржником у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є Публічне акціонерне товариство «Інститут транспорту нафти» (, адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60).

8. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дати її прийняття 27.05.2016р. та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

9. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом року з моменту її прийняття.

Суддя Морозов С.М.