донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.06.2016 р. справа №908/457/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:ОСОБА_4- за довіреністю;
від відповідача :не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від28.04.2016 р.
у справі№ 908/457/16(суддя: Смірнов О.Г.)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ
доПублічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя
простягнення 17 791 грн. 08 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця", позивач) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь", відповідач) 17 791 грн. 08 коп., з яких 5 913 грн. 72 коп. плати за користування вагонами, 11 877 грн. 36 коп. збору за зберігання вантажу.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.04.2016 р. позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача плату за користування вагонами в сумі 5 913 грн. 72 коп., збір за зберігання вантажу в сумі 11 877 грн. 36 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано обгрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням господарського суду Запорізької області, ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, з урахуванням доповнення до апеляційної скарги № 11/2037827/АП від 03.06.2016 р., заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Відповідач зазначає, що відсутні правові підстави вважати час та дату, які зазначені в книзі № 15, № 16 та графа № 49 залізничних накладних, датами та часом повідомлення вантажоодержувача про подавання вагонів під вивантаження, оскільки цей час не відповідає фактичним обставинам справи.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що позивач не надав разом з накладною комерційний акт на ту частину вантажу, що не прибув, а тому, відповідачем не було прийнято вантаж, що надійшов за досильною накладною, згідно з якою одержувачем вантажу є начальник станції, а не відповідач.

Апелянт вважає, що доставка вантажу була здійснена із простроченням та порушенням порядку його видачі, відсутність відомостей про причини відчеплення вагонів та місце їх перебування за цей час затримки обумовили перешкоди в його отриманні відповідачем.

На думку відповідача, позивачем було допущено порушення порядку оформлення і видачі документів на вантаж, відтак, затримка в прийомці вантажу сталася з вини позивача.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник позивача в судовому засіданні в усній формі проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгялду справи був повідомлений належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 24.07.2007 року між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" та Відкритим акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" був укладений договір про експлуатацію залізничної підїзної колії ВАТ "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці № ПР/М-07-3/1-1509НЮ20/2007/2018 (далі договір).

До вказаного договору між сторонами були підписані додаткові угоди: - № 1 від 29.04.2008 року; - № 3 від 21.07.2008 року; - № 4 від 01.03.2009 року; - № 5 від 18.06.2009 року; - № 6 від 12.11.2009 року; - № 7 від 23.11.2009 року; - № 8 від 18.12.2009 року; - № 9 від 17.11.2010 року; - № 10 від 06.09.2011 року;- № 11 від 25.07.2012 року; - № 12 від 06.11.2012 року; - № 13 від 29.04.2013 року; - № 14 від 23.12.2013 року; - № 16 від 29.09.2014 року; - № 19 від 27.11.2015 року; - № 20 від 22.12.2015 року з протоколами розбіжностей від 15.05.2008 року, 15.12.2009 року, 07.08.2008 року, 11.12.2012 року, 18.05.2013 року, 13.01.2014 року.

Відповідно до п. 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить Власнику, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці через стрілку № 12 до парної горловини парку "А", через стрілку № 172 до парної горловини парку "Б", яка обслуговується локомотивом Власника. Межею підїзної колії є знаки "Межа підїзної колії", які встановлено проти вхідних світлофорів "ЧВ" парку "А" станції Запоріжжя-Ліве і "НБ" станції Східна власника колії.

Згідно з п. 2, 5, 6 договору (в редакції додаткової угоди № 7 від 23.11.2009 року та додаткової угоди № 5 від 18.06.2009 року) розгорнута довжина підїзної колії складає 306444,96 погонних метрів. На підїзну колію усі вагони передаються через інтервал 1,6 години. Вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці:

- на колії № № 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве;

- на колії з № № 32-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве. Здавання вагонів у технічному та комерійному відношенні провадиться на коліях № № 2-11 парку "А", на коліях № № 32-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Умовами п.п. 7.5, 8 договору сторони узгодили, що огляд і передача вагонів у технічному та комерційному відношенні провадиться на передавальних коліях парків "А" і "Б" станції Запоріжжя-Ліве відповідно до Технологічного процесу роботи станції Запоріжжя-Ліве і Технологічного процесу пункту технічної передачі вагонів станції Запоріжжя-Ліве. При необхідності власник організовує роботу з розмітки вагонів на коліях станції Запоріжжя-Ліве до передачі їх на підїзну колію. З підїзної колії вагони повертаються через інтервал часу 30 хвилин.

Пунктом 14 договору (в редакції додаткової угоди № 6 від 12.11.2009 року із протоколом розбіжностей від 15.12.2009 року) власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, тарифне керівництво № 1. Усі належні залізниці платежі вносяться згідно з чинного законодавства (ст. 62 Статуту залізниць України) по передоплаті через розрахунковий підрозділ залізниці.

Згідно з п. п. 10, 16.8. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 29.04.2008 року із протоколом розбіжностей від 15.05.2008 року) сторони визначили, що час, за який нараховується плата за користування вагонами, визначається з моменту зачислення вагонів на користування по інтервалу до моменту закінчення передавальних операцій при поверненні вагонів залізниці. Плата за користування вагонами по відомостях плати форми ГУ-46, підписаними з обмовками власника, стягується залізницею з власника в претензійному порядку.

Умовами п. 19 договору сторони дійшли згоди про те, що з усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та чинним законодавством.

Згідно з п. 20 договору (в редакції додаткової угоди № 19 від 27.11.2015 року) дія договору продовжується до 01.07.2016 року включно.

За умовами додаткової угоди № 20 від 22.12.2015 року сторони погодили викласти назву договору № ПР/М-07-3/1-1509/НЮдч-20/2007/2018 від 24.07.2007 року в наступній редакції: "Договір про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця". Разом з тим у звязку з проведенням реєстрації ПАТ "Укрзалізниця" (), яке згідно з Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", сторони виклали преамбулу договору в іншій редакції, зокрема зазначивши, що договір із однієї сторони укладається Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі Залізниця), в особі виконуючого обовязки першого заступника начальника регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_5

Як свідчать матеріли справи, у серпні 2015 року на станцію Запоріжжя-Ліве на адресу відповідача прибули вагони з вантажем (вугілля), які предявлялись залізницею на колії парків "А" та "Б" станції Запоріжжя-Ліве для обробки та подачі на підїзні колії відповідача під вантажні операції згідно умов договору, за основними та досильними накладними № 40397838 від 05.08.2015 року, № 40331662 від 01.08.2015 року, № 40397838 від 05.08.2015 року, № 20163308 від 02.08.2015 року, № 20162324 від 02.08.2015 року, № 45901931 від 06.08.2015 року, № 32738254 від 02.08.2015 року, № 45758752 від 03.08.2015 року, № 45755683 від 02.08.2015 року, № 45748290 від 01.08.2015 року, № 44190015 від 03.08.2015 року, № 20114250 від 01.08.2015 року, № 44210052 від 08.08.2015 року, а саме: вагони № 56937345, № 61040879, № 65313520, № 67745901, № 67737544, № 68401249, № 52558053, № 61023685, № НОМЕР_1, № 67763813.

Встановлено, що відповідача (вантажоодержувача) було належним чином повідомлено про час прибуття та подання вагонів, що підтверджено наявними у справі витягами з книг № 16, № 15 повідомлень про час надавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 р. № 147-Ц. Разом з тим факт повідомлення відповідача (вантажоодержувача) про прибуття вантажу також підтверджується відповідними відмітками в накладних № 40397838, № 40331662, № 45901931, № 45758752, № 45748290 в графі "49".

У звязку з несвоєчасним забиранням вказаних вагонів під вантажні операції відповідачем вагони простоювали на коліях станції Запоріжжя-Ліве, про що працівниками станції були складені акти загальної форми ГУ-23 про затримку вагонів з вини клієнта із зазначенням часу: від 09.08.2015 року № 4618, від 10.08.2015 року № 4633, від 08.08.2015 року № 4604, від 10.08.2015 року № 4642, від 08.08.2015 року № 4602, від 10.08.2015 року № 4639, від 08.08.2015 року № 4601, від 10.08.2015 року № 4637, від 08.08.2015 року № 4599, від 10.08.2015 року № 4636, від 08.08.2015 року № 4600, від 10.08.2015 року № 4638, від 03.08.2015 року № 4566, від 04.08.2015 року № 4576, від 08.08.2015 року № 4603, від 10.08.2015 року № 4640, від 08.08.2015 року № 4605, від 08.08.2015 року № 4611, від 08.08.2015 року № 4612, від 10.08.2015 року № 4641 (т. 1, а.с. 11-15).

Зазначені акти загальної форми ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника підписані з боку відповідача прийомоздавальником ОСОБА_6 та начальником обмінного району ОСОБА_7 із запереченнями, а саме: "акти не обґрунтовані, затримка з вини станції Запоріжжя-Ліве у звязку із відмовою видати частину вантажу та оформлення комерційних актів за досилкою". У спірних актах, як це передбачено п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами, зазначено час подачі та закінчення затримки вагонів, їх номери.

Вищевказані вагони подавались залізницею на підїзні колії відповідача, про що свідчить наявні у справі Пам'ятки про подавання вагонів ГУ-45 № 2104, № 2108, та по закінченню вантажних операцій на під'їзній колії, були забрані вантажовласником, про що свідчить Пам'ятки про забирання вагонів № 3029, № 3005, № 3008, № 3015, № 3018, № 3021 (т. 2, а.с. 30-36).

З матеріалів справи також вбачається, що вагони відповідача прибували на станцію призначення Запоріжжя-Ліве за основними накладними та досильними перевізними документами, а саме - досильними накладними у звязку з відчепленням частини вагонів від основної групи вантажу. Відчеплення частини вагонів з вантажем відповідача відбулося внаслідок технічної неможливості їх перевезення локомотивом залізниці у складі одного поїзда, що не спростовано відповідачем.

Про затримку та подавання вагонів на підставі актів загальної форми ГУ-23, позивачем був здійснений розрахунок та складені відомості плати за користування вагонами № 13089236 від 17.08.2015 року, № 14089240 від 17.08.2015 року, № 14089241 від 18.08.2015 року, № 14089243 від 18.08.2015 року, № 14089244 від 18.08.2015 року, № 15089248 від 18.08.2015 року, згідно з якими плата за користування вказаними вагонами з урахуванням 20% ПДВ складає 5 913 грн. 72 коп. Вказані відомості відповідач підписав із запереченнями.

Разом з тим, за час затримки вагонів на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми був нарахований збір за зберігання вантажу на загальну суму з ПДВ 11 877 грн. 36 коп., що підтверджується накопичувальною карткою № 12089052 від 12.08.2015 року, яка була підписана представником відповідача із запереченнями: "накопичувальна картка не обґрунтована, оплаті не підлягає, вагони затримані з вини ст. Запоріжжя-Ліве у звязку з відмовою видачі частини вантажу, який прибув за досильними документами та оформлення комерційний актів".

Відповідач не виконав зобовязання із здійснення розрахунків зі сплати нарахованої плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за час їх затримки, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно зі статтями 3, 8 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою КМУ від 06.04.1998 р. № 457, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно з ст. 5 Статуту залізниць України, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів (далі Правила); Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають, зокрема, порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених Наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000 р., зареєстрованих Мінюстом України 24.11.2000 р. за № 875/5096, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під'їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під'їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію під'їзних колій укладаються між залізницею і власниками під'їзних колій у разі обслуговування під'їзної колії власним або орендованим локомотивом.

Пунктом 2.4 вказаних Правил встановлено, що передача вагонів на під'їзній колії та їх повернення залізниці засвідчується підписом працівників сторін у Пам'ятці про подавання/забирання вагонів, форма якої встановлена Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту від 25.02.1999 р. N 113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за N 165/3458.

У разі обслуговування під'їзних колій локомотивом власника колії вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на передавальні колії забезпечуються локомотивами власника під'їзної колії або його контрагентів (п. 2.5 Правил).

Статтею 46 Статуту залізниць визначено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу, терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Відповідно до ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Згідно з п. 5.9 Розяснення Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб'єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під'їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці. Час користування, за який цим суб'єктом господарської діяльності вноситься відповідна плата, визначається від моменту прийняття вагонів (контейнерів) від залізниці до моменту їх повернення залізниці.

У п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника (п. 4 зазначених Правил).

Правилами користування вагонами і контейнерами встановлено, що час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (п. 6 Правил). У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п. 8 Правил). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година (п. 12 Правил).

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (п. 13 Правил).

За час перебування на під'їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків (п. 15 Правил).

Підстави звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами передбачені ст. 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних підїзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положенням заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які предявлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Памятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами). Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.

За п. 4 Правил складання актів комерційні акти на місцях загального користування складаються у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Доводи відповідача щодо порушення позивачем порядку оформлення та видачі документів на вантаж є необґрунтованими, оскільки діючими Правилами видачі вантажів не передбачено надання одержувачу комерційних актів, так як приймання вантажу відбувається на підставі основної накладної.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, передбачено стягнення з одержувача, який не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту залізниць, плати за зберігання вантажу, встановленої тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Відповідно до п. 8 даних Правил збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці з моменту затримки (п. 8 Правил). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні перевезення (у т.ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми (п. 9 Правил).

Абзацами 2, 3 ст. 46 Статуту залізниць України визначено, що вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Факт затримки вагонів з вантажем відповідача з його вини на станції призначення Запоріжжя-Ліве понад часу безкоштовного їх зберігання підтверджується актами загальної форми ГУ-23, в яких зазначений час подачі та закінчення затримки вагонів, їх номери.

Збір за зберігання вантажу встановлений у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязаних з ними послуг, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 року № 317.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Порядок та умови видачі вантажу за досильними перевізними документами врегульований положеннями п. 35 Правил видачі вантажів. Так вказаним пунктом Правил передбачено, що видача вантажу, що перевозиться за досильними перевізними документами, провадиться:

- частина вантажу, яка прибула з основною накладною, видається за цією накладною з комерційним актом на ту частину вантажу, що не прибула;

- частина вантажу, яка прибула з досильним документом, видається на підставі основної накладної та комерційного акта, при цьому комерційний акт у одержувача забирається. Про видачу вантажу одержувачу станцією зазначається в основній накладній, досильному перевізному документі та комерційному акті. Остаточний розрахунок провізних платежів та зборів проводиться за основною накладною. Збори та платежі, що виникли з причин, не залежних від залізниці, під час перевезення вантажу за досильним перевізним документом та не зазначені в основній накладній, вказуються в досильному перевізному документі та стягуються з одержувача на станції призначення з наданням йому копій досильного перевізного документа та акта загальної форми, що засвідчує ці обставини. У разі прибуття частини вантажу з досильним перевізним документом раніше від прибуття вантажу з основною накладною видача цієї частини вантажу проводиться за досильним перевізним документом, у якому одержувач після перевірки маси вантажу зазначає про одержання вантажу та зобовязання зарахування одержаної частини вантажу до основної відправки. У разі прибуття з досильним перевізним документом всього вантажу станція на підставі квитанції про приймання вантажу складає копії накладної й дорожньої відомості замість утрачених, і оформлення видачі провадиться у порядку, встановленому цими Правилами. У разі відсутності квитанції станція призначення надсилає запит до станції відправлення, яка повідомляє їй всі необхідні відомості для складання копій перевізних документів.

З аналізу змісту вказаного пункту Правил видачі вантажів вбачається, що видача вантажу, який прибув за досильним документом, здійснюється на підставі основної накладної та комерційного акта, при цьому комерційний акт у одержувача забирається. Тобто приймання вантажу від залізниці одержувачем здійснюється на підставі основної накладної, при цьому на частину вантажу, яка прибула з досильним документом, складається комерційний акт, який залишається у залізниці.

Положеннями ст. 52 Статуту залізниць України чітко визначені випадки, за наявності яких залізниця зобовязана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, а саме у разі:

- прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

- прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами;

- прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

- прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

- видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

- прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами. У зазначених вище випадках тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов'язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць. У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

З викладеного вбачається, що перевірка залізницею маси вантажу здійснюється лише у випадках виявлення пошкодження вагона (контейнера), пошкодження пломб відправника, пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, однак, під час приймання вантажоодержувачем вантажу не було виявлено будь-яких пошкоджень.

З урахуванням зазначеного, посилання відповідача щодо правомірності вимоги до позивача про здійснення видачі вантажу з перевіркою його маси є необґрунтованими.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про звернення відповідача на адресу позивача з приводу недостачі або відхилення від маси отриманого вантажу.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2016 р. у справі № 908/457/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2016 р. у справі № 908/457/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. позивачу;

2. відповідачу;

3. у справу;

4. ГСЗО;

5. ДАГС.