ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Справа № 911/1074/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства Володарка ОСОБА_1 сільської ради, Київська обл., смт. Володарка

про стягнення 70 250 грн. 11 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивач ОСОБА_2 (дов. № 14-138 від 13.05.2014 року);

відповідач не зявився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 70 250 грн. 11 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 2366/14-КП-17 від 31.01.2014 року укладеного між сторонами, з яких: 25 265 грн. 67 коп. пеня, 43 005 грн. 98 коп. інфляційні втрати, 1 978 грн. 45 коп. 3% річних.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач двічі в засідання суду не зявився, хоча про місце і час розгляду справи був належним чином повідомлений судом, 25.04.2016 року до загального відділу суду від відповідача надійшли заперечення, в яких посилається на те, що розрахунки позивача не відповідають вимогам діючого законодавства, пеня нарахована за межами шестимісячного строку, позивач прострочив строки позовної давності.

Відповідно до п. 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Дослідивши подану заяву та наявні в матеріалах справи докази суд встановив, що строк позовної давності у даній справі спливає, з урахуванням актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 року, від 28.02.2014 року, від 31.03.2014 року, 30.11.2014 року та від 31.12.2014 року - 31.01.2019 року, 28.02.2019 року, 31.03.2019 року, 30.11.2019 року та 31.12.2019 року відповідно, в звязку з чим клопотання про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

31.01.2014 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Володарка» ОСОБА_1 сільської ради було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2366/14-КП-17, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору Позивач передав у власність Відповідача у 2014 році природний газ на загальну суму 172 294 грн. 52 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу 31.01.2014 року, від 28.02.2014 року, від 31.03.2014 року, 30.11.2014 року та від 31.12.2014 року, копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач свої зобовязання не виконав належним чином, за отриманий природний газ розрахувався з порушенням строків здійснення оплати природного газу встановлених умовами Договору.

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 року за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

В звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 43 005 грн. 98 коп. інфляційних втрат та 1 978 грн. 45 коп. 3 % річних.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 43 005 грн. 98 коп. інфляційних втрат та 1 978 грн. 45 коп. 3 % річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1. умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у звязку з простроченням виконання зобовязання з оплати поставленого газу нараховано 25 265 грн. 67 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «ОСОБА_1 сільської ради (09300, Київська обл., смт. Володарка, пров. Перемоги, буд. 3, код 35450817) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 25 265 (двадцять пять тисяч двісті шістдесят пять) грн. 67 коп. пені, 1 978 (одна тисяча девятсот сімдесят вісім) грн. 45 коп. трьох відсотків річних, 43 005 (сорок три тисячі пять) грн. 98 коп. інфляційних втрат, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована