ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року Справа № 904/269/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Дмитренко Г.К.

при секретарі Ковзиков В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №75 від 27.08.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №14-184 від 19.04.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016 року у справі №904/269/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаєр", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 780858грн.32коп., суми 3% річних у розмірі 7326грн.03коп., суми інфляційної складової у розмірі 17941грн.02коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016р. у справі №904/269/16 (суддя Новікова Р.Г.) позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фаєр" суму основного боргу у розмірі 780858грн.32коп., суму 3% річних у розмірі 7219грн.13коп., суму інфляційної складової у розмірі 17941грн.02коп. та суму витрат, повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 12090грн.28коп.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, як прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Посилається на те, що з боку позивача не надано жодних належних доказів направлення на адресу замовника оригіналів рахунку-фактури та податкової накладної, а тому у відповідача відсутні підстави для оплати виконаних позивачем робіт.

Також скаржник посилається на відсутність доказів щодо виконання прийнятих за договором зобовязань зі сторони позивача, а саме: підписаного сторонами акту готовності обєкту до експлуатації, що слугує належним чинником для відсутності правових підстав у ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" для оплати 10% вартості робіт.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 25.05.2016р.оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фаєр" (далі - підрядник) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - замовник) підписаний договір №2498/41 (далі - договір). За умовами зазначеного договору підрядник у межах специфікації вартості виконання робіт виконує власними і залученими силами (по узгодженню із замовником на умовах, передбачених пунктом 8.1) будівельно - монтажні роботи на об'єкт: "прокатний цех №3, трансформаторні камери, автоматична система пожежогасіння" у повному обсязі основних та супутніх робіт згідно відомості обсягів робіт (далі - роботи).

Відповідно до пункту 2.1 договору специфікація вартості виконання робіт, доручених для виконання підряднику, розрахована на рівні конкурсної пропозиції підрядника та є незмінною і складає 4530000грн.00коп. з ПДВ.

Згідно з пунктом 3.1 договору підрядник виконує повний обсяг робіт згідно проекту та графіку виконання робіт (додаток 4). Початок робіт з моменту підписання договору обома сторонами, скріплення печатками та за наявності передачі будівельного майданчика замовником і виконуються у терміни, зазначені в графіку виконання робіт (додаток 4).

За приписами пункту 4.1 договору замовник здійснює оплату протягом 30 календарних днів після підписання замовником повного пакету документів на оплату:

- 90 відсотків вартості фактично виконаних робіт на підставі довідки (форма КБ-3), засвідченої підписами уповноважених представників сторін;

- 10 відсотків вартості фактично виконаних робіт замовник сплачує підряднику протягом 45-ти календарних днів після повного виконання робіт за цим договором та підписання акту готовності об'єкту до експлуатації;

- оплата за обладнання по факту поставки протягом 30 календарних днів.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, зазначив, що ним поставлено відповідачу на виконання умов договору обладнання на суму 200671грн.20коп., що підтверджується видатковою накладною №46 від 16.07.2015р. (а.с.62) та довідкою про вартість обладнання за липень 2015р. від 23.07.2015р. (форма КБ-3) (а.с.60).

Відповідач, в порушення умов п.4.1. договору свої зобовязання щодо сплати за поставлене обладнання в строк до 22.08.2015р. не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 200671,20грн.

Відповідач листом №323-14792 від 03.09.2015р. повідомив позивача про розірвання договору №2498/41 від 22.05.2015р., та просив не виконувати ніяких робіт та поставок за вказаним договором.

04.09.2015р. сторони підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат Т/15/4.03.03.03.00/01 за вересень 2015р. від 04.09.2015р. (форма №КБ-3) на суму 571187грн.12коп. Вказана довідка підписана та скріплена печатками сторін без зауважень та заперечень до неї.

Як вірно встановлено господарським судом, відповідач, з урахуванням положень пункту 4.1 договору був зобов'язаний сплатити 90% вартості виконаних робіт в строк до 04.10.2015р. (включно), а решту - 10% в строк до 19.10.2015р. (включно).

ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" своїх зобов'язань щодо оплати виконаних робіт належним чином не виконало, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 571187грн.12коп.

Позивачем здійснено розрахунок та заявлено до стягнення суму основного боргу у розмірі 780858,32грн., суми 3% річних у розмірі 7326,03грн., суми інфляційних втрат у розмірі 17941,02грн.

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, а одностороння відмова від виконання своїх зобовязань неприпустима.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що предметом договору є виконання позивачем робіт, визначених договором, за які відповідач повинен здійснити оплату. Саме оплата виконаних робіт формує зміст прав і обов'язків відповідача. Документами, які підтверджують виконання позивачем робіт, тобто виконання ним своїх обов'язків є довідки за формою КБ-3.

Строк оплати виконаних робіт встановлений пунктом 4.1 договору, відповідно до умов якого остаточний розрахунок за фактично виконані роботт замовник виконує протягом 45-ти календарних днів після повного виконання робіт за цим договором та підписання акту готовності об'єкту до експлуатації, а оплату за обладнання замовник виконує по факту поставки протягом 30 календарних днів.

Станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення факт наявності боргу за договором у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, а тому висновки суду про стягнення боргу в сумі 780858,32грн. ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК України та умовам договору.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 17941,02грн. за загальний період з вересня 2015р. по грудень 2015р.

Вказаний розрахунок перевірено колегією суддів, на підставі чого апеляційний суд підтримує висновок господарського суду про те, що сума інфляційних втрат є меншою, ніж це передбачено діючим законодавством, але господарський суд правомірно не вийшов за межі позовних вимог та задовольнив позов в цій частині в сумі 17941,02грн.

Позивачем також було нараховано 3% річних в розмірі 7326,03грн. за загальний період з 24.08.2015р. по 15.01.2016р.

Вказаний розрахунок було правомірно перераховано господарським судом, внаслідок чого обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення 3% річних частково, в сумі7219,13грн.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що з боку позивача не надано жодних належних доказів направлення на адресу замовника оригіналів рахунку-фактури та податкової накладної, а тому у відповідача відсутні підстави для оплати виконаних позивачем робіт, не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з наступного.

Документами, які підтверджують викоання позивачем робіт, тобто виконання ним своїх обов'язків є довідки за формою КБ-3.

Як обґрунтовано було зазначено господарським судом у своєму рішенні, саме ці документи є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують здійснення господарської операції і містять інформацію як про вартість виконаних робіт та вартість поставленого обладнання.

Ненадання позивачем рахунку-фактури не є підставою вважати прострочення кредитора в розуміння ст. 613 Цивільного кодексу України.

Що стосується ненадання позивачем відповідачу податкових накладних, то матеріали справи містять копії податкових накладних, були оформлені та зареєстровані позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016 року у справі №904/269/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

Суддя Г.К. Дмитренко

Постанова виготовлена в повному обсязі 30.05.2016 року.