КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р. Справа№ 910/31794/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 16.05.2016 року

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Акваритет» на рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року

у справі № 910/31794/15 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Акваритет»

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Аква-Світ 2005»

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року по справі № 910/31794/15 у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Акваритет» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 18.02.2016 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Акваритет» звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року по справі № 910/31794/15 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Акваритет» задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України заперечує проти доводів викладених у апеляційній скарзі, вважає, що рішення прийняте господарським судом міста Києва від 18.02.2016 року по справі № 910/31794/15 при повному дослідженні всіх обставин справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У судовому засіданні 16.05.2016 року представник ТОВ «Акваритет» надав суду свої пояснення по справі, в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просив суд апеляційної інстанції скаргу задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення суду яким позов задовольнити у повному обсязі.

Представники Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України у судових засіданнях 04.04.2016 року та 16.05.2016 року також надали суду свої пояснення по справі, в яких заперечили проти вимог апеляційної скарги, вважають скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року законним та таким що відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

16.09.2015 року адміністративною колегію Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 132/03-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано дії товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-Світ 2005» та товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАРИТЕТ», під час підготовки та участі у конкурсній процедурі закупівлі послуг з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності (монтаж, технічне обслуговування і ремонт обладнання очистки води (фільтрів) бюветних комплексів), яка проводилась СВКП «Київводфонд» у 2014 році, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

За вчинене порушення, зазначене у пункті 1 резолютивної частини оспорюваного рішення, відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на товариство з обмеженою відповідальністю «АКВАРИТЕТ» накладено штраф у розмірі 60 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, ТОВ «АКВАРИТЕТ» звернулось до господарського суду з позовом про його скасування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюване рішення комітету № 132/03-р/к від 16.09.2015 не відповідає дійсним обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В свою чергу, Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету (відповідач) проти позовних вимог заперечило з підстав їх необґрунтованості, вважає рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.09.2015 року № 132/03-р/к законним, обгрунтованим та таким, що повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права. Крім того, відповідач вказав на те, що оскільки, позивач пропустив двохмісячний строк на оскарження рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 132/03-р/к та такий строк не може бути відновлений, то у задоволенні позову слід відмовити.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року по справі № 910/31794/15 у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Акваритет» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення - відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з даним висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України (ч. 7 ст. 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Приписами ст. 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку; тощо.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, приписами вищевказаної норми передбачено строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, який не може бути відновлено.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, копія рішення Комітету була надіслана позивачу на адресу: 02660, м. Київ, вул. Братиславська, 52 супровідним листом від 22.09.2015 року №26-03/3223 «Про направлення копії рішення». За вказаною адресою позивач отримав рішення Комітету 28.09.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (№ 445), яке підписано ОСОБА_2 (копії вказаних доказів містяться в матеріалах справи).

Тобто, двомісячний строк з дня одержання позивачем рішення для його оскарження закінчився 30.11.2015 року. Однак, позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення Комітету лише 17.12.2015 року, тобто з пропуском встановленого двохмісячного строку на оскарження.

Враховуючи, що позивач пропустив двомісячний строк для оскарження рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №132/03-р/к від 16.09.2015 року, а пропущений строк не може бути відновлено, оскільки є присікальним, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволення даного позову.

До того ж у відповідності до у п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року, № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», відповідно до якої у застосуванні згаданого припису частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке. За цими приписами, передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Таким чином, враховуючи пропуск позивачем встановленого ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строку для оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України та приймаючи до уваги неможливість його відновлення, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні даного позову.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що всі інші доводи та заперечення сторін, та надані на їх підтвердження докази не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не мають значення для справи, так як позивачем пропущений строк на оскарження рішення Антимонопольного комітету України, який є присічним та відновленню не підлягає.

Безпідставними є доводи скаржника про те, що позивачем не було пропущено строк на оскарження рішення Антимонопольного комітету України оскільки останній вчасно звертався до суду з таким позовом, проте ухвалою господарського суду міста Києва від 27.11.2015 року у справі № 910/30214/15 позовну заяву і додані до неї документи повернуто ТОВ «АКВАРИТЕТ» без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Так, твердження позивача про те, що строк оскарження рішення №132/03-р/к не пропущено, оскільки первісну позовну заяву було подано 27.11.2015 року, спростовується ухвалою суду про її повернення. Після повернення позовної заяви повторне звернення з такою позовною заявою здійснюється позивачем в загальному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 08.07.2014 у справі № 904/9183/13, від 24.02.2016 року у справі № 917/2029/15, від 03.12.2014 року у справі № 910/17287/14.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів. Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів в обґрунтування позовних вимог. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Акваритет» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України. Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, господарський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Акваритет» на рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року у справі № 910/31794/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року у справі № 910/31794/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/31794/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 23.05.2016 року