РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016Справа №910/2565/16

За позовом Корпорації "Артеріум"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Альфа Гранд"

про стягнення 53 118,23 доларів США (1 377 949,57 грн.)

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Задорожна Л.Г. за довіреністю б/н від 11.05.2016

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Корпорація "Артеріум" (позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Альфа Гранд" (Общества с ограниченной ответственностью "ТД "Альфа Гранд" (відповідач) про стягнення 53 118,23 доларів США, що еквівалентно 1 377 949,57 грн. (згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.02.2016) за Контрактом №ЕХР-172/15 від 18.03.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Контракту №ЕХР-172/15 від 18.03.2015 позивач поставив відповідачу товар (фармацевтичні препарати), проте, відповідач в порушення умов вказаного контракту зобов'язання стосовно своєчасної оплати поставленого товару не виконав, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2565/16, призначено розгляд справи на 23.05.2016 о 10:50 та зупинено провадження у справі № 910/2565/16 до 23.05.2016 на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України, у зв'язку із необхідністю звернення Господарського суду міста Києва із судовим дорученням до Арбітражного суду Москви з проханням про направлення документів відповідачу, який є резидентом Російської Федерації.

23.02.2015 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 18.02.2016 про порушення провадження у справі № 910/2565/16, а саме три примірники зазначеної ухвали суду з нотаріально засвідченим перекладом.

24.02.2016 Господарський суд міста Києва відповідно до п. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, учасниками якої є Україна та Російська Федерація, звернувся до Арбітражного суду Москви з проханням про направлення документів відповідачу, який є резидентом Російської Федерації.

19.05.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи, а саме: випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації стосовно відповідача станом на 27.04.2016 та письмовим повідомленням відповідача, яким відповідач визнав позов у повному обсязі та просив суд розглянути справу без участі представника відповідача.

20.05.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 18.02.2016, зокрема, довідкою ПАТ "ОТП Банк", якою станом на 18.05.2016 підтверджено, що МД № 125130003/5/503543 від 27.11.2015 на суму 4200000,00 руб. РФ за експортним контрактом №ЕХР-172/15 від 18.03.2015 не знято з валютного контролю, кошти для закриття зазначеної МД на валютний рахунок Корпорації "Артеріум" не надходили.

Судове засідання, призначене на 23.05.2016, не відбулося, у зв'язку з тим, що суддя Гумега О.В. перебувала у відрядженні.

Після повернення судді Гумеги О.В. з відрядження, суд ухвалою від 26.05.2016 поновив провадження у справі № 910/2565/16, розгляд справи призначив на 06.06.2016 о 10:40 год.

В судове засідання, призначене на 06.06.2016, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 06.06.2016, не з'явився, проте згідно письмового повідомлення за підписом генерального директора відповідача, яке надійшло до суду разом з супровідним листом 19.05.2016, визнав позов у повному обсязі та просив суд розглянути справу без участі представника відповідача.

Відповідно до п.п. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд, враховуючи клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника, дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 06.06.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.06.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

18.03.2015 між Корпорацією "Артеріум" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД "Альфа Гранд" (покупець, відповідач) був укладений Контракт №EXP-172/15 (далі - Контракт) відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю фармацевтичні препарати (далі - товар) відповідно до Генеральної специфікації, яка є невід'ємною частиною даного Контракту, на умовах CIP-Москва згідно з Правилами ІНКОТЕРМС-2010, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п.1.2 Контракту, поставка товару здійснюється окремими партіями відповідно до уточнених та погоджених сторонами разових специфікацій, що є невід'ємною частиною Контракту, при цьому загальний об'єм товару, вказаний в них, не повинен перевищувати кількість товару, вказаного в Генеральній специфікації до даного Контракту.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Контракту, ціна за товар встановлюється в російських рублях, зазначається в Генеральній специфікації до даного Контракту та не підлягає зміні після підписання Специфікації на відвантаження відповідної партії товару. Ціна є вільною та може змінюватись у зв'язку зі змінами собівартості та/або зі значними змінами курсів національних валют до долару США та в цьому разі сторони підписують нову Генеральну специфікацію.

Загальна вартість даного Контракту складає 500 850 000 російських рублів (п. 2.2 Контракту в редакції Додаткової угоди №4 від 24.12.2015 до Контракту).

Оплата за поставлений товар здійснюється на основі специфікації та рахунку-фактури. Оплата здійснюється в доларах США по курсу Центрального Банку Російської Федерації на день здійснення платежу, що підтверджується копією вхідного SWIFT-повідомлення, завіреного печаткою банку покупця із зазначенням дати здійснення платежу. Оплата здійснюється по реквізитами продавця. Оплата товару здійснюється на умовах відстрочення платежу - 60 календарних днів з дати складання міжнародної транспортної накладної (CMR) в м. Києві. В разі нездійснення покупцем оплати в установлені строки та пред'явлення продавцем позову до суду, борг підлягає стягненню в доларах США по курсу російського рубля до доларів США, встановленого Центральним Банком Російської Федерації на дату позовної заяви, якою є дата реєстрації позовної продавцем (п. 3.1 Контракту в редакції Додаткової угоди №4 від 24.12.2015).

Згідно пункт 13.1 Контракту, даний Контракт вступає в силу після підписання і діє до 31 грудня 2016 р., а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами свої зобов'язань.

Відповідно до специфікації на поставку товару № 30 від 23.11.2015 сторони погодили поставку товару на суму 4 200 000,00 російських рублів (далі - Специфікація № 30).

На виконання умов Контракту та Специфікації № 30 позивач здійснив поставку товару відповідачу на суму 4 200 000,00 російських рублів, що підтверджується міжнародною транспортною накладною (CMR) № 466810, складеною 26.11.2015, електронною декларацією № 125130003/2015/503543 та копією вантажної (ввізної) митної декларації 10130032/30115/0009709.

Проте, як зазначав позивач, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару не виконав, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 53 118,23 доларів США (4 200 000 російських рублів по курсу Центрального Банку Російської Федерації російського рубля до долару США).

З огляду на викладене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 53 118,23 доларів США, що еквівалентно 1 377 949,57 грн. (згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.02.2016).

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань з оплати за товар, поставлений позивачем за Контрактом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.92, яка була підписана та ратифікована Україною й Російською Федерацією, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Умовами п.п. 12.2, 12.4 Контракту сторони погодили, що у випадку, якщо сторони не дійдуть згоди, всі спори, суперечності чи вимоги, що виникають з даного Контракту, чи у зв'язку з ним, в тому числі, які стосуються його виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають передачі на розгляд та остаточне вирішення до Господарського суду міста Києва.

Сторони погодились з тим, що в процесі розгляду та вирішення спору, а також по всім питанням, не передбаченими цим Контрактом, сторони будуть керуватися нормами матеріального права України з врахуванням положень Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладеної у м. Вена 11.04.1980 р.) та інших міжнародних договорів (угод, конвенцій), ратифікованих Верховною Радою України.

Враховуючи вищевикладене, спір у справі № 910/2565/16 підлягає розгляду Господарським судом міста Києва на підставі норм права України.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Укладений між сторонами Контракт №EXP-172/15 від 18.03.2015 за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом по матеріалам справи встановлено, що на виконання умов Контракту позивачем на підставі Специфікації № 30 та рахунку-фактури № 30 від 23.11.2015 було поставлено, а відповідачем було отримано товар на загальну суму 4 200 000,00 російських рублів, що підтверджується міжнародною транспортною накладною (CMR) № 466810 з датою складання 26.11.2015.

Товар на суму 4 200 000,00 російських рублів за Контрактом пройшов митну процедуру в Україні та в Російській Федерації, що підтверджується електронною декларацією № 125130003/2015/503543 та копією вантажної (ввізної) митної декларації 10130032/30115/0009709.

За таких обставин, приймаючи до уваги зміст п. 3.1 Контракту, згідно якого оплата товару здійснюється на умовах відстрочення платежу - 60 календарних днів з дати складання міжнародної транспортної накладної (CMR) в м. Києві, суд дійшов висновку, що зобов'язання відповідача з оплати товару, поставленого позивачем на підставі Специфікації № 30 згідно з міжнародною транспортною накладною (CMR) № 466810, мало бути виконано не пізніше 24.01.2016, проте відповідач не оплатив поставлений товар ані в строк, визначений умовами Контракту, ані станом на час розгляду справи по суті, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Наведене свідчить про порушення відповідачем зобов'язань з оплати поставленого за Контрактом товару.

При цьому, враховуючи приписи п. 3.1 Контракту, дату даної позовної заяви (11.02.2016), курс російського рубля до долару США по курсу Центрального банку Російської Федерації (1 USD = 79.0689 RUB), розмір боргу в російських рублях (4 200 000,00 російських рублів), судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем з оплати за товар, поставлений на підставі Контракту та Специфікації № 30 становить 53 118,23 доларів США.

Судом враховано, що відповідач визнав позов у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що вищезазначені дії відповідача щодо визнання позову не суперечать законодавству, а також не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт належного виконання позивачем та порушення відповідачем умов Контракту, приймаючи до уваги, що позов визнано відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Корпорації "Артеріум" та задоволення в повному обсязі позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Альфа Гранд" 53 118,23 доларів США заборгованості на підставі Контракту №ЕХР-172/15 від 18.03.2015, що еквівалентно 1 377 949,57 грн. згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.02.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України та повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 20669,24 грн. повністю покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 55, ч. 5 ст. 78, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Альфа Гранд" (Общества с ограниченной ответственностью "ТД "Альфа Гранд" (109316, Російська Федерація, м. Москва, проїзд Остапівський, б. 5, стр. 1; ОКПО 17641985, ІНН , КПП 772201001) на користь Корпорації "Артеріум" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139; ідентифікаційний код 33406813) заборгованість у розмірі 53118 (п'ятдесят три тисячі сто вісімнадцять) доларів США 23 цента, що еквівалентно 1377949 (один мільйон триста сімдесят сім тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) гривень 57 коп., та судовий збір у розмірі 20669 (двадцять тисяч шістсот шістдесят дев'ять) гривень 24 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.06.2016.

Суддя Гумега О.В.