ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.16р. Справа № 904/3438/16

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м.Дніпропетровськ

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг-Технологія", м. Дніпропетровськ

Про стягнення 652 178,00 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 3749-К-Н-О від 07.09.2015 року, представник

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг-Технологія" заборгованість за тілом кредиту у розмірі 652 178,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним виконанням відповідачем умов кредитного договору № Л035Г/С від 10.12.2007 року, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість на суму 652 178,00 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, 17.05.2016 року надав клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника відповідача.

Також відповідач надав відзив, в якому погоджується з існуючою заборгованістю, зазначає, що кошти ним були отримані на покупку чотирьох автомобілів БелАЗ 7522, однак у зв'язку із скрутним фінансовим становищем наразі не має можливості погасити заборгованість за кредитом.

31.05.2016 року позивачем подані пояснення по справі, відповідно до яких зазначає, що доказами надання кредитних коштів та отримання їх відповідачем є платіжне доручення №1025 від 11.12.2007 року та виписка з 10.12.2007 року по 25.04.2016 року, яким підтверджується що 11.12.2007 року з рахунку №1571 на рахунок №4814 було перераховано 652 178,00 грн. кредитних коштів. Позивач зазначає, що після видачі кредиту, кошти були направлені на рахунок позичальника, що зазначений у кредитному договорі як поточний рахунок позичальника, відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк".

Розгляд справи був відкладений з 17.05.2016 року на 31.05.2016 року.

У судовому засіданні 31.05.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі - ОСОБА_2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг-Технологія" (далі - позичальник) було укладено кредитний договір №Л035Г/С, відповідно до п. 1.1 якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії, з лімітом 652 178,00 грн. та з метою придбання чотирьох автомобілів БелАЗ 7522 для покупця в Україні, поповнення обігових коштів та оплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеному у третьому абзаці п.2.1.2, в замін на зобов'язання позивальника повернути кредит, сплату відсотків, винагороди, в обумовлені цим договором строки. Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, що регулюють кредитні правовідносини.

Згідно з п.1.2 договору строк повернення кредиту 10 грудня 2010 року. Зазначений строк може бути змінений відповідно до п.п.2.3.2, 2.4.1 цього договору.

Відповідно до п.2.2.1 договору позичальник зобов'язується використовувати кредит з метою, зазначеною у п.1.1 цього договору. Сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності з п.п.4.1, 4.2, 4.3 цього договору. Повернути кредит у строки, встановлені п.п.1.2 2.2.16, 2.3.2. ОСОБА_2 про обставини, які свідчать про наявність прав та вимог третіх осіб на предмет застави протягом трьох днів з моменту, коли зазначені обставини стали відомі позичальнику (п.п.2.2.2, 2.2.3, 2.2.4).

Позивальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків для використання зобов'язань з погашення кредиту, а також відсотків за його користування: №4814 в Приватбанку, МФО 305299, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, у тому числі з наступних рахунків, для використання зобов'язань з погашення винагороди, а також неустойки: №814 в Приватбанк, МФО 305299, в межах сум, належних до сплати банку за цим договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірні списання) п.2.2.6 договору.

Згідно з п.5.7 договору строк позовної давності за вимогами по стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за цим договором встановлюється сторонами тривалістю 10 років.

Даний договір в частині п. 4.4 з моменту підписання цього договору, а в інших випадках з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту в межах зазначених ним сум, і діє в об'ємі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим договором. Договір може бути змінений чи розірваний за ініціативою однієї із сторін в установленому законом порядку (п.6.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 652 178,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку №1571 з 10.12.2007 року по 25.04.2016 року.

11.12.2007 року відповідач здійснив перерахування коштів з кредитного рахунку на свій поточний рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №1025 від 11.12.2007 року. З названого платіжного доручення вбачається, що грошові кошти у розмірі 652178,00 грн. були перераховані Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг-Технології" з кредитного рахунку на поточний. Призначенням платежу у цьому платіжному дорученні зазначено: перерахування кредитних коштів згідно умов кредитного договору №Л035Г/С від 10.12.2007 року.

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач зазначає, що грошові кошти, станом на звернення з позовом до суду відповідачем не повернуті.

У звязку з неповерненням кредитних коштів за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 652 178,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач вказує, що кінцевим терміном погашення кредиту, згідно п. 1.1. договору, відповідно до п.А3 є 10.12.2010 року, однак відповідач отримані від банку кредитні кошти не повернув, зобовязання за кредитним договором не виконав, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, строк повернення кредитних коштів є таким, що настав.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості по кредиту відповідач не надав, позовні вимоги не спростовані.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідач, згідно відзиву на позов, підтверджує наявність існуючої заборгованості, однак через скрутне матеріальне становище не має змоги погасити існуючу заборгованість.

Фактично своїм відзивом відповідач визнає позов.

Право відповідача визнати позов повністю або частково передбачено ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи.

Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Дії відповідача не суперечать законодавству, не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, з огляду на що господарський суд приймає визнання відповідачем позову у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, встановлених обставин справи, наведених положень законодавства, заявлені позивачем вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті. Невиконанням обов'язку щодо повернення кредитних коштів відповідач порушує права позивача, безпідставно не передаючи грошові кошти у власність позивача.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 652 178,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 9 782,67 грн. покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг-Технологія" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32, ідентифікаційний код 34230581) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 34230581) заборгованість за кредитним договором №Л035Г/С від 10.12.2007 року у розмірі 652 178,00 грн. та судовий збір у розмірі 9 782,67 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.06.2016 року.

Суддя О.М. Крижний