ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р. Справа № 923/260/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради, м. Херсон

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про стягнення 19185,89 грн. та розірвання договору оренди комунального майна.

За участю прокурора - Волкова Н.М., посвідчення № 032976 від 10.04.2015р.;

представників сторін:

від позивача - представник Сластіхіна В.С., довіреність № 2928-16 від 15.12.2015р.;

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: Керівник Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради (позивач) звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 19185,92 грн., з якої: 16941,24 грн. - сума основного боргу та 2244,65 грн. - сума пені. Також просить розірвати договір оренди комунального майна №1692, укладений 21.10.2014р. між позивачем і відповідачем. Судові витрати по справі прокурор просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує посиланнями на умови договору оренди комунального майна міської територіальної громади №1692 від 21.10.2014р., положення ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", ст. 10 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 627, 651 ЦК України та ст.ст. 284, 286, 291 ГК України.

25 березня 2016 року від в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури до суду надійшла заява, в якій зазначає, що ціна позову по справі № 923/260/16 становить 19185,92 грн.

Суд не погоджується із вказаною прокурором ціною позову, у зв'язку з наявністю помилки, а тому самостійно визначає ціну позову у розмірі 19185,89 грн. (16941,24 + 2244,65 = 19185,89).

Представник позивача у судовому засіданні 12.05.2016р. надав суду заяву про припинення провадження у справі. В даній заяві позивач просить припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 19185,92 грн., у зв'язку з відсутністю предмета спору. У судовому засіданні 12.05.2016р. суд повідомив позивача, що його заяву про припинення провадження у справі буде розглянуто судом у наступному судовому засіданні, після надання додаткових документів, які підтверджують сплату відповідачем заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні 24.05.2016р. подав до суду письмові пояснення, в яких вказує, що вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати та пені, оскільки відповідачем сплачено заборгованість після порушення провадження по справі. Також зазначає, що сплата заборгованості після порушення провадження у справі не виправдовує бездіяльність відповідача, як господарюючого суб'єкта за спірний період та не змінює вимог закону та умов договору щодо розірвання договору у випадку невнесення плати за користування майном протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу. Дане пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 12.05.2016р. суд, на підставі ч.3 ст. 69 ГПК України продовжив строк вирішення спору у справі № 923/260/16 на п'ятнадцять днів - до 30.05.2016р. та відклав розгляд справи на 24.05.2016р.

Відповідач, не проявив свого відношення до позовних вимог, відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав, не зважаючи на ті обставини, що він належним чином повідомлявся судом про день, час і місце розгляду справи.

Відповідач у судове засідання вчетверте не з'явився. 29 квітня та 10 травня 2016 року до суду повернулися ухвали про відкладення розгляду справи від 19.04.2016р. та 29.03.2016р., які були надісланні на юридичну адресу відповідача, з помітками відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання". Ухвала суду від 12.05.2016р. про відкладення справи, яка була направлена судом на юридичну адресу відповідача (73000, АДРЕСА_1) станом на 24.05.2016р. до суду не повернулася.

Відповідно до спеціального витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 30.03.2016р. ФОП ОСОБА_1 зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1.

Таким чином, ухвали суду від 29.03.2016р., від 19.04.2016р. та від 12.05.2016р. було надіслано відповідачу за належною адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п.3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі, якщо копію ухвали про порушення провадження у справі, призначення її до розгляду, відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (повідомленою стороною, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника сторони справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка представника не перешкоджає вирішенню спору.

Суд повідомляв відповідача про час і місце розгляду справи за адресою зазначеною в ЄДР. Відповідач, з огляду на наведений зміст Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

За ст. 77 ГПК України, неявка представника сторони у судове засідання може бути підставою для відкладення розгляду справи, коли з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

Суд не визнавав явку сторін у судове засідання обов'язковою.

Отже, неявка у судове засідання відповідача не унеможливлює розгляд справи № 923/260/16, не є підставою для відкладення її розгляду.

За таких обставин, відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається без участі відповідача, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Прокурор та представник позивача у судовому засіданні 24.05.2016р. підтримали заяву позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу та пені. Позовні вимоги в частині розірвання договору підтримали та просили задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Згідно ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у випадках, визначених законом, у тому числі в судових органах.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави, чи в чому існує загроза інтересам держави у конкретних спірних відносинах, які підлягають розгляду та вирішенню в судовому порядку.

Матеріали справи свідчать, що 21 жовтня 2014 року між управлінням комунальної власності Херсонської міської ради (надалі - позивач або орендодавець) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач або орендар) був укладений договір оренди комунального майна міської територіальної громади №1692 (надалі - договір).

Згідно розділу 1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення цокольного поверху будинку АДРЕСА_2, загальною площею 177,5 кв.м., вартість яких визначено відповідно до незалежної оцінки, зробленої ПФ "Експрес-оцінка", станом на 18.08.2014р., і становить 225015,60 грн., які необхідні йому для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору, орендна плата визначається відповідно до Положення про розрахунок та порядок використання плати за оренду об'єктів комунальної власності міської територіальної громади, затвердженого рішенням міської ради №499 від 28.12.2011р. і становить 23334,12 грн. без врахування ПДВ за рік. Орендна плата становить 1944,51 грн. (жовтень 2014 року) згідно з рішенням міської ради від 28.12.2011р. №499 перераховується орендарем управлінню комунальної власності на розрахунковий рахунок не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства.

На підставі п.5.2. договору, орендар зобов'язується своєчасно й у повному обсязі вносити до бюджету (орендодавцю) орендну плату.

Пунктом 11.1. договору сторони визначили, що цей договір діє з 21 жовтня 2014 року до 20 вересня 2017 року.

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення умов договору, у період з 16.09.2015р. по 11.03.2016р. орендну плату взагалі не сплачував.

Згідно п.3.4. договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі 2-ох облікових ставок НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення платежу.

У зв'язку з викладеним, за відповідачем утворилась заборгованість перед управлінням комунальної власності Херсонської міської ради по орендній платі у розмірі 16941,24 грн. та пені у розмірі 2244,65 грн., що підтверджується розрахунком боргу та пені, який здійснений позивачем (а.с. 18).

Матеріали справи також свідчать, що позивачем 03.02.2016р. направлено відповідачу лист-пропозицію №295-19 стосовно розірвання договору оренди та звільнення орендованого приміщення, у зв'язку із несплатою заборгованості по орендній платі (а.с. 21). Станом на день звернення до суду відповідь на лист-пропозицію від відповідача не надійшла, а заборгованість за користування майном не сплачено.

Невиконання відповідачем умов договору в частині несвоєчасного внесення орендної плати стало підставою для звернення прокурора з позовною заявою до суду для захисту інтересів держави в особі управління комунальної власності Херсонської міської ради.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 1 ст. 286 ГК України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Положеннями ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п.1, п.2 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

24 травня 2016 року позивачем надано суду докази - банківські виписки по рахунку № НОМЕР_2 за 18.03.2016р. та 20.04.2016р., які підтверджують сплату відповідачем загальної суми заборгованості у розмірі 19185,89 грн., вже після порушення провадження у даній справі.

Таким чином, суд вважає, що в цій частині спір відсутній, а тому в цій частині позовних вимог на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у справі.

Щодо вимоги про розірвання договору оренди, то суд зазначає наступне.

Порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасного внесення орендної плати, свідчить про істотне порушення відповідачем умов договору.

Відповідно до п.8.2. договору, орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання в разі погіршення стану орендованого майна, внаслідок неналежного використання або невиконання умов цього договору.

Пунктом 11.4. договору сторони передбачили, що на вимогу орендодавця договір оренди може бути достроково розірваний з підстав невнесення орендної плати протягом 3 місяців поспіль.

Порядок розірвання господарських договорів визначений ст. 188 Господарського кодексу України.

Згідно з ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, закон пов'язує можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду з невиконанням сторонами обов'язків, передбачених договором, укладеним між сторонами.

Основною метою договору оренди комунального майна міської територіальної громади та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання ним орендної плати у встановленому розмірі.

Матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача заборгованості з орендної плати за період з 16.09.2015р. по 11.03.2016р., тобто понад трьохмісячний строк, а тому є підстави для розірвання вищезазначеного договору оренди.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір за немайнову вимогу у розмірі 1378,00 грн., відноситься на відповідача.

Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання про повернення прокуратурі Херсонської області суми судового у розмірі 1378,00 грн., сплаченого за майнову вимогу згідно платіжного доручення №189 від 11.03.2016р., оскільки у зв'язку з відсутністю предмета спору в цій частині вимог, суд припинив провадження у справі.

Також у судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання про повернення прокуратурі Херсонської області суми судового у розмірі 1378,00 грн., сплаченого за немайнову вимогу згідно платіжного доручення №246 від 25.03.2016р., оскільки ухвалою від 29.03.2016р. суд відмовив прокурору у задоволенні заяви про збільшення розміру позовних вимог, тобто залишив вказану заяву без розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що прокуратурі Херсонської області має бути повернутий з державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 2756,00 грн.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено прокурора та представника позивача про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати укладений 21.10.2014р. між управлінням комунальної власності Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 37, код ЄДРПОУ - 37465469) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) договір оренди комунального майна міської територіальної громади №1692.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 16941,24 грн. та пені у розмірі 2244,65 грн.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь прокуратури Херсонської області (код 04851120, р/рах 2291, в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу: КЕКВ 2800, повернення судового збору) 1378,00 грн. судового збору.

5. Повернути прокуратурі Херсонської області (73022, м. Херсон, вул. Петренка, 33, код ЄДРПОУ - 04851120) з державного бюджету суму судового збору у розмірі 1378,00 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 189 від 11.03.2016р., у зв'язку з припиненням провадження у справі. Оригінал платіжного доручення № 189 від 11.03.2016р. знаходиться в матеріалах справи № 923/260/16.

6. Повернути прокуратурі Херсонської області (73022, м. Херсон, вул. Петренка, 33, код ЄДРПОУ - 04851120) з державного бюджету суму судового збору у розмірі 1378,00 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 246 від 25.03.2016р., у зв'язку з залишенням без розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог. Оригінал платіжного доручення № 246 від 25.03.2016р. знаходиться в матеріалах справи № 923/260/16.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.05.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко