РІШЕННЯ

02 червня 2016 року Справа № 913/498/16

Провадження № 29/913/498/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 37 260 грн 00 коп.

Суддя Якушенко Р.Є.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 688 від 27.04.2016;

від відповідача: представник в судове засідання не прибув.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (далі ПАТ «Укрзалізниця» РВ «Придніпровська залізниця», позивач у справі) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою № НЮС-1/152 від 01.04.2016 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» про стягнення штрафу у розмірі 37 260 грн 00 коп.

Позивач, посилаючись на норми статті 307 Господарського кодексу України (далі ГК України) та статей 118, 122 Статуту залізниць України, обґрунтовує позовні вимоги неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у накладній № 48864466 від 03.10.2015.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (далі ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит») відповідач у справі, не забезпечило участі свого представника в судовому засіданні, відзив на позов не подало, але подало 18.04.2016 через канцелярію суду заяву від 15.04.2016 № 1-3/219 про зменшення розміру штрафу.

При зясуванні фактичних обставин, дослідженням наданих сторонами у справі доказів, заслухавши присутнього в судовому засіданні представника позивача у справі, суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року зі станції відправлення Фащівка Донецької залізниці на станцію Ігрень Придніпровської залізниці за накладною № 48864466 (а.с.9) ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», як вантажовідправником, відповідач у справі, відправило вантаж (вугілля камяне) у вагонах № 56962749 та № 56968019, одержувачем за накладною відповідачем зазначено ВП «Придніпровська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго».

При прибутті вагонів на станцію Ігрень Придніпровської залізниці, на підставі статті 52 Статуту залізниць України, за заявкою одержувача № 259 (а.с.12) залізницею проведено перевірку маси вантажу у вагонах та встановлено невідповідність маси вантажу у вагонах № 56962749 та № 56968019.

Так в залізничній накладній № 48864466 (зворот а.с.9):

- у вагоні № 56962749 вказана маса вантажу складає 69000 кг, а фактична маса, що виявлена при контрольному зважуванні складала 66650 кг, що на 2350 кг менше, ніж вказано у накладній;

- у вагоні № 56968019 вказана маса вантажу складає 69000 кг, а фактична маса, що виявлена при контрольному зважуванні складала 67550 кг, що на 1450 кг менше, ніж вказано у накладній.

По даному факту складені комерційний акт РА № 004160/75 від 07.10.2015 (а.с.10) та акт загальної форми № 248 від 07.10.2015 (а.с.11).

В комерційному акті містяться відомості про те, що за заявкою вантажоодержувача і на підставі статті 52 Статуту залізниць України проводилося переважування вагона з вугіллям на 150 т тензометричних вагах ПД ТЕС, повірених 11.08.2015, які знаходяться на тех. обслуговуванні Придніпровської залізниці. Навантаження в вагоні рівномірне. Вантаж маркований нанесенням двох паралельних борозен з нанесенням вапна. Люки, двері зачинені, витікання вантажу відсутнє. Вантаж, що відсутній, у вагоні вміститись міг. Переважування здійснювали вагар ПД ТЕС ОСОБА_2А, в присутності прийомоздавальника ПД ТЕС ОСОБА_3 і старшого прийомоздавальника станції Ігрень ОСОБА_4 Зав.вантажним подвірям за штатним розкладом немає.

За невірно зазначену в накладній масу вантажу позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України нарахував штраф в сумі 37 260 грн 00 коп., який просить стягнути з відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, але подав заяву від 15.04.2016 № 1-3/219 про зменшення розміру штрафу, в якій, посилаючись на норми статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України, пункту 3 статті 83 ГПК України та статтю 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 № 1669-VII, а також на скрутне становище підприємства, просить зменшити розмір штрафу до рівня однієї провізної плати.

На обґрунтування своїх доводів відповідач надав копії документів, які залучені до матеріалів справи, а саме:

- звіту про фінансові результати за 12 місяців 2015 року;

- балансу на 31.12.2015;

- витягу із Статуту ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит»;

- виписки з ЄДРПОУ від 20.08.2015.

Під час судового розгляду справи вимог позивача не спростував, докази часткової або повної сплати суми позову не надав.

Представник позивача в судовому засіданні за супровідним листом надав копії документів, які залучені до матеріалів справи, а саме:

- довіреності на ОСОБА_5 № 985 від 01.12.2015;

- довіреності на ОСОБА_6 № 1022 від 01.12.2015;

- положення регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

Розглянувши обставини справи в їх сукупності, оцінивши подані сторонами у справі докази, вислухавши в судовому засіданні представника позивача у справі, суд дійшов висновку про частково задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами статті 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 307 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором перевезення вантажу залізниця зобовязується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 908 ЦК України, положення якої кореспондуються з вимогами частини 5 статті 307 ГК України, передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 3 статті 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України накладна - основний документ встановленої форми, оформлений відповідно до вимог Статуту, який надається залізниці відправником разом з вантажем при відправленні. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 24 Статутом залізниць України передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у накладній.

У статті 56 Статуту залізниць України встановлено, що на станціях призначення залізниця зобовязана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989).

Відповідно до пункту 2.1 Правил перевезення вантажів, графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником.

Згідно з пунктом 1.3 Правил усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

В залізничній накладній № 48864466 у вагоні № 56962749 вантажовідправником вказана маса вантажу нетто 69000 кг та у вагоні № 56968019 вказана маса вантажу нетто 69000 кг, спосіб визначення маси - на вагонних 150 тонних вагах.

Маса вантажу згідно з статтею 37 Статуту залізниць України визначається відправником.

У графі «Відправник» залізничної накладної вказано найменування відправника Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», тобто відповідача у даній справі.

Згідно абз. 3 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджено факт невідповідності маси вантажу у вагоні № 56962749, що була зазначена відповідачем у перевізних документах 69000 кг, фактичній масі вантажу 66650 кг та у вагоні № 56968019, що була зазначена відповідачем у перевізних документах 69000 кг, фактичній масі вантажу 67550 кг.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Акт загальної форми № 248 від 07.10.2015 та комерційний акт РА № 004160/75 від 07.10.2015 складені з дотриманням вимог чинного законодавства та підписані уповноваженими на це посадовими особами.

Відповідно до статті 921 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У відповідності зі статтею 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Розрахунок провізної плати здійснювався на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ним послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ним послуги (затверджений наказом № 317 від 26.03.2009 Міністерства транспорту та звязку України та зареєстровано в Мінюсті 15.04.2009 за № 340/16356).

Для вантажів, що перевозяться на відстань 357 км із масою 69000 кг застосовується ставка 3321. Коефіцієнт для вантажів із кодом вантажу згідно з Єдиною тарифно-статистичною номенклатурою вантажів 161 складає 1,122.

Таким чином, розмір провізної плати становить 3321 х 1,122 = 3726,00 грн.

З її розміру позивачем у справі визначений розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, що складає 37 260 грн 00 коп. (3726,00х 5 х 2).

Отже, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача штраф у сумі 37 260 грн 00 коп.

Разом із тим, від відповідача надійшла заява від 15.04.2016 № 1-3/219 про зменшення розміру штрафу до рівня однієї провізної плати, оскільки підприємство перебуває у тяжкому фінансовому стані та станом на 31.12.2015 має поточні зобовязання у сумі 3 184 835,00 грн. та збитки за 2015 рік склали 405 856,00 грн.

Вказані факти підтверджуються звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік та баланс (звіт про фінансовий стан) підприємства на 31 грудня 2015 року.

Відповідач посилається також на те, що за перевезення вантажу позивач отримав перевізну плату в повному обсязі. Перевізши вантажу менше ніж зазначено в накладній перевізник мав економію витрат палива та менший знос рухомого складу. Вантаж був у вологому стані та з урахуванням норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто, відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів у вагоні № 56968019 всього на 70 кг менше, ніж вказано в накладеній (69000 кг х 2 % - 1380 кг природна втрата. 1450 кг нестачі 1380 кг допустима природна втрата = 70 кг).

На думку відповідача, позивачу не заподіяно жодних збитків невідповідністю маси вантажу в накладній даним комерційного акту. Негативні наслідки відсутні. Співвідношення предявлених до стягнення санкцій (нарахованого штрафу) заподіяним правопорушенням в частині оформлення перевізних документів щодо неправильно зазначеної маси вантажу є неспіврозмірним.

Заява відповідача про зменшення штрафу задовольняється судом частково з огляду на наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України - у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України, суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень пункту 3 статті 83 ГПК України, встановлення розміру зменшення є правом суду та застосовується ним виходячи з обставин справи, з врахуванням всіх її обставин, та ґрунтуючись на внутрішньому переконанні суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Юридичний аналіз наведених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Судом приймається до уваги те, що встановлений факт недовантаження не завдало загрози залізничному руху, а також важке фінансове становище відповідача у справі, яке документально підтверджено, у звязку з чим є можливим застосування до правовідносин сторін пункт 3 частини 1 статті 83 ГПК України та статті 233 ГК України.

На підставі викладеного, господарський суд визнає позов обґрунтованим повністю, але вважає за можливе зменшити розмір штрафу на одну провізну плату по кожному вагону, у звязку з чим позов слід задовольнити частково в сумі 29 808 грн 00 коп., у задоволенні решти позовних вимог в сумі 7 452 грн 00 коп. слід відмовити.

Судові витрати у сумі 1 378 грн 00 коп. покладаються на відповідача в повному обсязі, згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з обґрунтованістю вимоги позивача про стягнення суми штрафу в сумі 37 260 грн 00 коп.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 37 260 грн 00 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд.30/1, ідентифікаційний код 37713861, на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ідентифікаційний код 40075815, в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», 49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд.108, ідентифікаційний код 40081237, штраф у розмірі 29 808 грн 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 7 452 грн 00 коп. відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 07.06.2016.

Суддя Р.Є. Якушенко