донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

30.05.2016 справа №913/89/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача не з'явився; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського судуЛуганської області
від15.03.2016 р. (підписано 17.03.2016 р.)
у справі№ 913/89/16 (суддя Іванов А.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Лучстройцентр", с. Коломийчиха, Луганська область
до Головного територіального управління юстиції в Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 184 574,05 грн.
В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Лучстройцентр", с. Коломийчиха, Луганська область (Позивач) із позовом до Головного територіального управління юстиції в Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 184 574,05 грн., з яких: інфляційні нарахування в розмірі 170 192,74 грн. та 3% річних в розмірі 14 381,31 грн.

Позивачем у суді першої інстанції в порядку ст. 22 ГПК України було збільшено розмір позовних вимог, остаточно просив стягнути інфляційні нарахування в розмірі 174 285,06 грн. за період з січня 2013 року по листопад 2015 року та 3% річних в розмірі 14 399,68 грн. за період з 01.01.2013р. по 21.12.2015р. Зазначені вимоги розглянуті господарським судом.

Рішенням господарського суду Луганської області від 15.03.2016 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Крім того, заявник апеляційної скарги посилається на те, що кредиторська заборгованість за спірними договорами виникла у звязку з несвоєчасним перерахуванням коштів Державною казначейською службою України.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представників сторін, що не скористалися правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду Луганської області від 24.11.2015 р. по справі № 913/944/15, яке набрало законної сили, встановлені факти укладення між сторонами Договорів про закупівлю послуг за державні кошти №45 тор від 06.03.2012р., №17-00ор від 23.01.2013р., №44 тор від 06.03.2012р., №17-03ор від 23.01.2013р., №43 тор від 06.03.2012р., №17-02ор від 23.01.2013р. та №17-01ор від 23.01.2013р., за умовами п. 1.1 яких, відповідач зобовязався у 2012 2013 роках надавати відповідачу послуги зі здавання під найм власної нерухомості, код за Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-2010-68.20.1, а відповідач приймати та оплачувати такі послуги, а також факти укладення Договорів про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №17-00ву від 23.01.2013р., №17-03ву від 23.01.2013р., №17-02ву від 23.01.2013р., №17-01ву від 23.01.2013р. за період січень 2012 грудень 2013 років.

В той же час, вказаним рішенням суду було стягнуто з відповідача заборгованість Договорами про закупівлю послуг за державні кошти №45 тор від 06.03.2012р., №17-00ор від 23.01.2013р., №44 тор від 06.03.2012р., №17-03ор від 23.01.2013р., №43 тор від 06.03.2012р., №17-02ор від 23.01.2013р., №17-01ор від 23.01.2013р. та Договорами про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №17-00ву від 23.01.2013р., №17-03ву від 23.01.2013р., №17-02ву від 23.01.2013р., №17-01ву від 23.01.2013р. за період січень 2012 грудень 2013 років у загальній сумі 223 839,02 грн.

Зазначеним судовим рішенням встановлені факти наявності у відповідача заборгованості в розмірі 223 839,02 грн. за надані послуги за період з січня 2012 року по грудень 2013 року та неналежне виконання відповідачем умов Договору щодо своєчасної оплати за надані послуги.

Згідно до вимог ст. 35 ГПК України зазначені факти є встановленими та не вимагають окремого підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, зобовязання щодо сплати на користь позивача грошових коштів, стягнутих рішенням господарського суду Луганської області від 24.11.2015р. у справі № 913/944/15 у вигляді суми 223 839,02 грн. основного боргу, відповідачем виконано з порушенням визначених Договорами строків.

Згідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних 14 399,68 грн. за період з 01.01.2013р. по 21.12.2015р. та збитків від інфляції в розмірі 174 285,06 грн. за період з січня 2013 року по листопад 2015 року за неналежне виконання зобовязань за договорами про закупівлю послуг за державні кошти №45 тор від 06.03.2012р., №17-00ор від 23.01.2013р., №44 тор від 06.03.2012р., №17-03ор від 23.01.2013р., №43 тор від 06.03.2012р., №17-02ор від 23.01.2013р., №17-01ор від 23.01.2013р. та Договорами про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №17-00ву від 23.01.2013р., №17-03ву від 23.01.2013р., №17-02ву від 23.01.2013р., №17-01ву від 23.01.2013р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін за Договором, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Виходячи із положень зазначеної норми, відповідальність за прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 3% річних 14 399,68 грн. за період з 01.01.2013р. по 21.12.2015р. та збитків від інфляції в розмірі 174 285,06 грн. за період з січня 2013 року по листопад 2015 року, судова колегія вважає його вірним.

За таких підстав доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 15.03.2016 року у справі № 913/89/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 15.03.2016 року у справі № 913/89/16 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В.Стойка

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3