РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016Справа №910/5560/16

За первісним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про розірвання договору № 366-10-4 від 24.10.2014, витребування майна та

стягнення 10 444,94 грн.

за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 276 208,92 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_3 - по договору № б/н від 23.03.2016

від відповідача ОСОБА_4 - по дов. № 1333 від 15.04.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору суборенди № 366-10-4 від 24.10.2014 з 19.01.2016; про зобов'язання повернути надлишково сплачену суму гарантійного платежу у розмірі 10 444,94 грн.; про витребування із незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 порушено провадження у справі № 910/5560/16 та призначено справу до розгляду на 12.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5560/16 від 12.04.2016, у зв'язку з нез'явленням представників сторін в судове засідання та невиконанням відповідачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 30.03.2016, розгляд справи був відкладений на 26.04.2016.

Відповідач у поданому 25.04.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на наступне. Відповідно до умов п. 34 договору № 366-10-4 від 24.10.2014 орендар (позивач) має право на відмову від договору, якщо суборендар (відповідач) не вносить платежі за договором протягом трьох місяців з моменту виникнення такої заборгованості. Оскільки позивачем було порушено свої зобов'язання за договором відповідач направив позивачу повідомлення про відмову від договору та договір є розірваним з 18.03.2016. З огляду на те, що договір був припинений у зв'язку з невиконанням позивачем зобов'язань за договором, то у відповідності до п. 8.12 договору сума гарантійного платежу не повертається. Доказів того, що з боку відповідача чиняться обмеження щодо доступу до орендованих приміщень не подано. Відповідач зазначає, що у повідомленні про розірвання договору відповідач у відповідності до п. 35.1 договору вимагав в строк до 23.03.2016 звільнити приміщення від будь-якого майна і повернути приміщення. Однак позивач 23.03.2016 до приміщення не прибув. Згідно з умовами договору будь-яке майно суборендаря, яке залишиться в приміщенні після закінчення строку, вказаного в п. 35.1. договору вважається сміттям, яке орендар може видворити на свій розсуд з приміщення.

Відповідачем 25.04.2016 подано до Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з останньої суми заборгованості за договором суборенди № 366-10-4 від 24.10.2014 у розмірі 276 208,92 грн.

В судовому засіданні 26.04.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 10.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 прийняти зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/5560/16.

Позивачем за первісним позовом 10.05.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про виклик у судове засідання для надання пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (працівники ОСОБА_1.).

Суд розглянувши дане клопотання відмовив в його задоволенні з огляду на наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи.

У суду відсутні питання, пояснення з приводу яких можуть надати зазначені заявником особи.

Відповідач за зустрічним позовом у поданому 10.05.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на наступне. 19.01.2016 в односторонньому порядку без попередження орендарем було заблоковано доступ до приміщень. Зазначає, що ним зобов'язання по сплаті орендної плати виконувались завжди належним чином до того моменту поки орендар в односторонньому порядку не порушив його умови. Відповідач вказує на те, що він у відповідності до ст. 762 Цивільного кодексу України не має сплачувати орендну плату з 19.01.2016.Зазначає, що вимогу про звільнення приміщення не отримував. не погоджується з твердженнями орендаря, що договір розірваний з вини суборендаря, а отже і гарантійний платіж не повертається, оскільки відсутнє порушення ним своїх зобов'язань та дії суборендаря були продиктовані здійсненням порушення з боку саме орендаря. Вважає необґрунтовану суму вимог в розмірі 276 208,92 грн.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні 10.05.2016 первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні 10.05.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні 10.05.2016 зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом в судовому засіданні 10.05.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 10.05.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 19.05.2016.

Позивачем за зустрічним позовом 13.05.2016 до відділу діловодства суду подано пояснення щодо розрахунку заборгованості.

Позивачем за первісним позовом в судовому засіданні 19.05.2016 подано клопотання про витребування в порядку ст. 38 господарського процесуального кодексу України у відповідача договір оренди № 360-10-4 від 24.10.2014.

Суд розглянувши дане клопотання задовольнив його.

В судовому засіданні 19.05.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 24.05.2016.

Відповідачем за первісним позовом в судовому засіданні 24.05.2016 подано витребувану копію договору № 360-10-4 від 24.10.2014.

В судовому засіданні 24.05.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 26.05.2016.

Позивачем за первісним позовом в судовому засіданні 26.05.2016 подано заяву про уточнення позовних вимог, яка по суті є заявою про зміну предмету позову, відповідно до якої просить витребувати та зобов'язати ФОП ОСОБА_2 повернути майно у належному (непошкодженому) стані за переліком, який вказаний у додатку № 1 до позовної заяви; визнати договір суборенди № 366-10-4 від 24.10.2014 розірваним з 19.01.2016 у зв'язку із істотним порушенням умов договору орендарем (ФОП ОСОБА_2).

Судом відмовлено в прийняті до розгляду вказаної вище заяви з огляду на наступне

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи - протоколу судового засідання від 10.05.2016, суд в судовому засіданні вже заслухав позовні вимоги позивача та заперечення відповідача за первісним позовом, вказане свідчить про те, що суд розпочав розгляд спору по суті.

Позивачем за зустрічним позовом 26.05.2016 до відділу діловодства суду подано пояснення щодо розрахунку заборгованості.

В судовому засіданні 26.05.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.10.2014 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендар) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (суборендар) було укладено договір суборенди № 366-10-4 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендар зобов'язується передати суборендарю в тимчасове платне користування (суборенда) приміщення (далі - приміщений), яке знаходиться в будівлі торгового центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, а суборендар зобов'язується прийняти, оплатити користування і повернути приміщення орендарю на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору приміщенням є торгове приміщення в Торговому центрі за умовним № В39, загальною площею 90,00 кв. м., розрахованому згідно з вимірюваннями, проведеними у відповідності до стандарту ANCI/BOMA Z65.1-1996.

Орендар користується приміщенням на підставі договору оренди оренди № 360-10-4 від 24.10.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Галєна» (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендар).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що первісні вимоги не підлягають задоволенню, а зустрічні підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пункт 3 статті 774 Цивільного кодексу України визначає, що до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до п. 4.1 договору орендар повинен передати, а суборендар прийняти в орендне користування приміщення в термін до 21.11.2014, що підтверджується актом передачі приміщення. Цей акт передачі приміщення суборендар зобов'язаний підписати в день прийняття приміщення.

Обидві сторони у своїх позовних заявах вказують на те, що згідно акту передачі приміщення від 21.11.2014 орендар передав, а суборендар прийняв у користування приміщення на другому поверсі загальною площею 90 кв. м., що знаходиться в торговому центрі за адресою; с. Петропавлівська Борщагівка вул. Петропавлівська, буд. 6.

Згідно з п. 8.8 договору сторони дійшли взаємної згоди, що договірним способом забезпечення зобов'язань суборендаря за цим договором (сплата орендної плати тощо) є внесення суборендарем гарантійного платежу орендарю. На момент укладання цього договору суборендар сплачує орендарю гарантійний платіж в розмірі 34321,50 грн. в термін до 31.10.2014.

Орендарем був виставлений суборендарю рахунок № 3 від 27.10.2014 на оплату гарантійного платежу в розмірі 34 321,65 грн.

Як вбачається з матеріалів справи суборендар згідно квитанцій № 9248834-1 від 29.10.2014, № 9256891-1 від 30.10.2014, № ПН96 від 31.10.2014 та № ПН447 від 02.11.2014 перерахував на рахунок орендаря гарантійний платіж в загальному розмірі 34 321,65 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 34.4 договору сторона має право ставити питання про дострокове розірвання цього договору, про що зобов'язана повідомити іншу сторону в письмовому повідомленні не менше ніж за три місяці. У такому разі інша сторона зобов'язана підписати додаткову угоду до цього договору про дострокове розірвання договору в строк 5 днів з дня отримання письмового повідомлення першої сторони.

Отже даним пунктом договору визначено можливість розірвання договору не менше ніж за три місяці з дня повідомлення, що має бути оформлене додатковою угодою.

В матеріалах справи наявний лист суборендаря адресований орендарю, в якому суборендар пропонує розірвати договір з 01.02.2016.

Проте, належних доказів в підтвердження надіслання даного листа орендарю не подано. Відмітка «вх. № 103 від 18.12.2015» не може бути сприйнята судом як належний доказ вручення листа орендарю, оскільки не містить підпису орендаря або іншої уповноваженої ним особи із зазначенням прізвища та посади.

Стаття 784 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі;

2) наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Належними засобами доказування позивачем не доведено наявність обставин за яких закон надає право наймачу розірвати договір.

З огляду на наведене вимоги позивача за первісним позовом щодо розірвання договору з 19.01.2016 не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Разом з цим, стаття 651 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним або зміненим.

Частиною 1 статті 782 Цивільного кодексу України передбачено право наймодавця відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Пунктом 34.3 договору визначено, що орендар має право відмовитися від цього договору і вимагати повернення приміщення, якщо суборендар не вносить орендну плату, комунальні платежі, плату за обслуговування, гарантійний платіж та інші платежі за договором протягом трьох місяців з моменту виникнення такої заборгованості. У разі відмови орендаря від договору цей договір є розірваним з моменту направлення суборендарю повідомлення орендаря про відмову від договору.

18.03.2016 орендар направив суборендодавцю повідомлення № 24 від 18.03.2016 про відмову від договору суборенди, у зв'язку з наявністю станом на 15.03.2016 заборгованості в розмірі 270 169,35 грн., про необхідність сплати заборгованості та звільнення приміщення в строк до 23.03.2016.

З огляду на викладене, договір вважається розірваним з 18.03.2016.

Вимоги позивача про стягнення надлишково сплаченого гарантійного платежу в розмірі 10 444,94 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне

Згідно з п. 8.9 договору враховуючи, що відповідно до вимог п. 8.8 договору гарантійний платіж є договірним способом забезпечення зобов'язань суборендаря за договором, орендар має право із гарантійного платежу стягнути суми грошових вимог до суборендаря, зокрема, але не обмежуючись: по оплаті несплаченої суборендарем орендної плати/інших платежів за договором: несплачених штрафів і нені (неустойки); сум, необхідних для усунення пошкоджень приміщення або комунікацій систем забезпечення, заподіяних з вини суборендаря; інших дійсних вимог.

Позивач вказує на те, що сплачений суборендарем гарантійний платіж у відповідності до умов договору був зарахований позивачем в рахунок несплачених суборендарем платежів.

Вимоги позивача про витребування майна із незаконного володіння відповідача задоволенню не підлягають з огляду на наступне

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Одним із способів захисту права власності є витребування майна із чужого незаконного володіння. Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тобто, на позивача покладається обов'язок доказування факту порушення його прав як власника майна, наявності вини відповідача у тому, що права позивача, як власника майна, порушені, а також того, що відповідач користується майном незаконно, без відповідної правової підстави.

Отже, враховуючи вимоги зазначеної норми, при зверненні до суду із позовом саме на позивача покладено обов'язок довести суду належними засобами доказування факт, що належне йому майно знаходиться саме у відповідача.

Стаття 328 Цивільного кодексу України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з п. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України право володіння, користування та розпорядження майном належить його власникові.

Позивачем доказів в підтвердження знаходження його майна у відповідача не подано. Належними засобами доказування не доведено, що майно яке знаходиться у відповідача належить йому на праві власності.

За зустрічним позовом

Згідно з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 8.1 договору суборендар зобов'язаний здійснювати оплату за користування приміщенням/інші платежі в розмірах і в терміни, визначувані цим договором.

Згідно з п. 8.2 договору Розмір орендної плати за один місяць визначається па підставі таких критеріїв: розмір площі приміщення, його розташування в Торговому центрі, призначення приміщення, стан приміщення тощо; і визначається як сума в гривнях, що обчислюється по наступній формулі:

Орендна Плата = Індекс К1 х Індекс К2 х площа приміщення х орендна ставка

Згідно з п. 8.3.1 договору Індекс К1 - співвідношення встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара СІІІА на дату виставлення рахунку, а в його відсутність - на 18 число місяця, що передує оплачуваному, до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату укладення цього договору. Індекс КІ застосовується лише у випадках коли він більший одиниці.

Згідно з п. 8.3.4 договору впродовж строку суборенди орендар має право в односторонньому порядку змінювати Індекс К2 на строк суборенди, що залишився.

Відповідно до п. 8.3.5 договору зміна орендарем Індексу К2 здійснюється у формі направлення суборендареві письмового повідомлення, зробленого не пізніше ніж за 10 днів до дня, з якого буде запроваджено збільшення індексу. У випадку неприйняття суборендарем запропонованого розміру Індексу К2 за користування приміщенням договір вважається розірваним з дня, вказаного у повідомленні, відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України. У випадку ненадходження відповіді суборендаря на вказане повідомлення, останнє вважається прийнятим.

Додатковою угодою від 24.10.2014 внесено зміни до п. 8.3.1. договору та з 01.11.2014 по 31.12.2014 встановлено Індекс К2 в розмірі 1.

Додатковою угодою від 18.12.2014 внесено зміни до п. 8.3.1. договору та з 01.01.2015 по 31.03.2015 встановлено Індекс К2 в розмірі 1,062. З 01.04.2015 п. 8.3.1 договору повертається у попередню редакцію, що була при укладенні договору.

Додатковою угодою від 23.03.2015 внесено зміни до п. 8.3.1. договору та з 01.04.2015 по 30.06.2015 встановлено Індекс К2 в розмірі 1,0618. З 01.07.2015 п. 8.3.1 договору повертається у попередню редакцію, що була при укладенні договору.

Додатковою угодою від 18.06.2015 внесено зміни до п. 8.3.1. договору та з 01.07.2015 по 30.09.2015 встановлено Індекс К2 в розмірі 1,0618. З 01.10.2015 п. 8.3.1 договору повертається у попередню редакцію, яка діяла до моменту укладення даної угоди.

Орендар листом № 108 від 02.09.2015 повідомив суборендаря про те, що з 01.09.2015 по 30.09.2015 Індекс К2 дорівнює 1,0410 та з 01.10.2015 Індекс К2 дорівнює 1,0690.

Суборендарем доказів наявності заперечень щодо нового розміру Індексу К2 не подано.

Згідно з п. 8.4 договору сторони дійшли взаємної згоди, що орендна ставка за цим договором складає: за 1 (один) кв. м. торгових приміщень еквівалент 29,45 доларів СІІІА, що відповідно до курсу НБУ на дату укладання цього договору становить 381,35 грн.

Відповідно до п. 8.5 договору орендну плату суборендар зобов'язаний сплатити авансом, не пізніше 25 - го числа календарного місяця, що передує оплачуваному календарному місяцю. У випадку, якщо 25-те число календарного місяця припадає на неробочий день, суборендар зобов'язаний сплатити орендну плату на умовах п. 9.5 договору. За перший місяць строку суборенди суборендар зобов'язаний сплатити орендну плату протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту передачі приміщення.

Згідно з п. 8.6 договору у разі необхідності визначення розміру орендної плати за певну частину календарного місяця або за певну кількість днів, розмір орендної плати за один календарний місяць може бути розділений на кількість днів у відповідному місяці і помножений на кількість днів, за яку здійснюється оплата.

Відповідно до п. 9.1 договору суборендар зобов'язаний щомісячно відшкодовувати орендареві витрати на оплату використаних в приміщенні комунальних послуг, а саме: електропостачання, водопостачання, газопостачання розраховуються пропорційно площі приміщення, яке орендує суборендар.

Згідно з п. 9.2 договору суборендар зобов'язаний компенсувати орендареві вартість використаних в приміщенні комунальних послуг не пізніше 10-го числа календарного місяця, наступного за оплачуваним, на підставі виставлених орендарем рахунків (дата платежу).

Сторони домовились, що плата за обслуговування буде складати 45,00 грн. за 1 кв. м. орендованого приміщення за відповідний календарний місяць. Орендар має право після закінчення кожного календарного року (що спливають в межах строку суборенди) змінювати розміри плати за обслуговування, про що повідомляється письмово за місяць до настання цієї події (п. 9.3 договору).

Згідно з п. 9.4 договору плата за обслуговування сплачується суборендарем не пізніше 10-го числа календарного місяця, наступного за оплачуваним, на підставі виставлених орендарем рахунків (дата платежу).

У випадку, якщо дата платежу не є робочим днем, суборендар повинен буде здійснити платіж не пізніше останнього робочого дня перед датою платежу. При цьому датою платежу вважається дата зарахування грошових коштів на відповідний розрахунковий рахунок орендаря (п. 9.5 договору).

Відповідно до п. 10.4 договору орендар виставляє суборендарю рахунки відносно всіх платежів за договором до 18-го числа місяця, що передує оплачуваному (дата виставлення рахунку). У випадку, якщо дата виставлення рахунку не є робочим днем, орендар надає такі рахунки не пізніше останнього робочого дня, що передує даті виставлення рахунку. У випадку неотримання рахунків суборендар самостійно та вчасно розраховує розміри платежів, передбачених цим договором і зобов'язаний здійснити відповідну оплату у встановлені п.п. 8.5, 9.2., 9.4. договору строки.

Відповідно до п. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав своїх обов'язків за договором в частинні внесення орендних платежів, в результаті чого виникла заборгованість за період грудень 2015 року - березень 2016 року (за 18 днів березня з урахуванням умов п. 8.6 договору), яка становить 241 887,42 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 241 887,42 грн. боргу з орендної плати є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача гарантійного платежу в розмірі 34 321,50 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне

Пунктом 8.11 договору визначено, що якщо договір буде припинений (відмова, розірвання тощо) з будь-якої причини, за винятком випадків припинення договору з вини суборендаря (але включаючи випадок припинення договору за взаємною згодою сторін), то гарантійний платіж, визначений п. 8.8. договору, зараховується в рахунок оплати орендної плати за останній місяць користування приміщенням, при тому сума орендної плати та інших платежів, передбачених цим договором, не покриті гарантійним платежем, підлягають оплаті в загальному порядку, передбаченому цим договором.

Згідно з п. 8.12 договору у інших випадках дострокового припинення (відмови, розірвання тощо) цього договору сума гарантійного платежу суборендареві не повертається.

Як зазначалося раніше сплачений суборендарем гарантійний платіж на підставі п. 8.9 договору був зарахований позивачем в рахунок несплачених суборендарем платежів.

Пунктом 8.10 договору визначено, що у разі реалізації орендарем права, передбаченого п. 8.9 договору, суборендар зобов'язаний в триденний термін з моменту отримання відповідної письмової вимоги від орендаря відновити гарантійний платіж до розміру, передбаченого п. 8.8 договору.

Позивачем доказів того, що він звертався до суборендаря з письмовою вимогою про відновлення гарантійного платежу не подано, а отже у відповідача відсутній обов'язок для сплати гарантійного платежу.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Судові витрати за розгляд первісного позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд зустрічного позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні первісного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Зустрічний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (08292, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (02192, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) 241 887 (двісті сорок одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн. 22 коп. боргу по орендним платежам, 3 628 (три тисячі шістсот двадцять вісім) грн. 31 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 02.06.2016.

Суддя В.В. Сівакова