РІШЕННЯ

01 червня 2016 року Справа № 913/517/16

Провадження № 9/913/517/16

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Єнакієве Донецької області

до Державного підприємства «Антрацит», м. Дружківка Донецької області

про стягнення 463 046 грн. 00 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув,

від відповідача представник не прибув,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача, ДП «Антрацит», заборгованість за договором про надання послуг з охорони № 36 від 01.01.2014 в сумі 463046,00 грн.

Сторони у судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

Відповідач, ДП «Антрацит», відзиву на позовну заяву та інші витребувані судом матеріали не надав.

Явка учасників судового процесу в засідання суду не визнавалася обовязковою.

При цьому, сторони не заявили клопотань про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

В пункті 3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Згідно з інформацією, яка містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 29-32) відповідач знаходиться за адресою: 84200, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, буд. 60, офіс 24.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд на вказану вище адресу направляв відповідачу копії процесуальних документів.

Таким чином, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.

01 січня 2014 року між позивачем, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, та відповідачем, ДП "Антрацит", було укладено договір про надання послуг з фізичної охорони об'єктів № 36 (а.с. 11-16) (далі - договір), згідно з яким відповідач (замовник) доручає, а позивач (виконавець) приймає на себе зобов'язання забезпечити фізичну охорону території певних об'єктів відповідача за певними адресами.

Згідно з п. 2.1 договору фізична охорона об'єкту полягає в погодинному об'їзді, автоматизованою мобільною групою охорони, території шахти "Комсомольська", шахтного поля відповідача екіпірованими спеціальними засобами, та здійснення ними огляду цілісності майна відповідача з метою припинення правопорушень з боку третіх осіб тощо.

Відповідно до п. 3.1 загальна сума договору становить 1248000 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться після пред'явлення позивачем рахунка на оплату послуг, які передбачають відстрочку платежу до 60 днів. При цьому до рахунку мають бути надані акти виконаних робіт, підписані та завірені печатками обох сторін.

01 січня 2014 року сторони уклали до цього договору додаткову угоду № 1, якою збільшили обсяг послуг, що надаються, змінили об'єкти охорони та визначили їх адреси, збільшили ціну договору та зменшили відстрочку платежу до 30 днів.

За своєю юридичною природою спірний договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Господарського кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

За правилом п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивач стверджує, що 31 липня 2014 року позивач у письмовій формі повідомив про настання форс-мажорних обставин через початок військових дій, однак належних доказів надсилання цього листа суду не надано.

Проте, матеріали справи містять лист (а.с. 26) про настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання позивачем своїх договірних зобов'язань. Цей лист містить відбиток штампу відповідача за вх. № 24-1512 від 31.07.2014.

Такий же відбиток штампу відповідача від 07.10.2014 проставлений на листі позивача від цієї ж дати.

Позивач стверджує, що 08 жовтня 2014 року відповідачу було направлено рахунок № 069 від 08.10.2014 на оплату послуг з охорони на суму 17333,00 грн., однак жодних доказів надсилання цього рахунку позивач не надав.

Позивачем до позовної заяви надані рахунки за період з 31 січня по 08 жовтня 2014 року (а.с. 17-24), при цьому підписаними обома сторонами є акти від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.06.2014, від 31.07.2014, від 31.08.2014 та від 30.09.2014 на загальну суму 1010283,00 грн.

Акт від 08.10.2014 не підписаний обома сторонами, а тому не може бути доказом надання охоронних послуг.

Позивачем надані докази часткового погашення відповідачем суми боргу за отримані послуги охорони, а саме, платіжні доручення за період з 21.03.2014 по 10.07.2014 (а.с. 43-50) на загальну суму 940520,00 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності складу цивільного правопорушення з боку відповідача та про наявність спричинених відповідачем збитків у заявленому розмірі через порушення договірних зобов'язань, оскільки не передав у передбачений договором спосіб майно в оренду.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, позивачем доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своєї вимоги, натомість відповідач не спростував це в належний спосіб та не довів іншого.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, Державного підприємства "Антрацит", 84200, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, буд. 60, офіс 24, код 32226065, на користь позивача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 86400, Донецька область, м. Єнакієве, вул. Войкова, буд. 56-А, ід. номер НОМЕР_1, (адреса для листування: 93400, АДРЕСА_1) заборгованість за надані послуги з охорони в сумі 463046,00 грн., крім того, 6945,69 грн. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане - 02.06.2016.

Суддя А.Г. Ворожцов