РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Справа № 902/1616/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Мельник О.В.

суддів Бучинська Г.Б.

при секретарі судового засідання Вох В.С.

розглянувши апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Вінницької області від 05.04.16 р.

у справі № 902/1616/15 (суддя Грабик В.В. )

позивач ОСОБА_1 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

відповідач ОСОБА_2 підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго"

про стягнення 16 186 017,41 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, представник, доручення у справі

відповідача - ОСОБА_4, представник, довіреність у справі ( в режимі відеоконференції)

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Судове засідання відбулось в режимі відеоконференції.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 05 квітня 2016 року у справі № 902/1616/15 (суддя Грабик В.В.) за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення 16 186 017,41грн., припинено провадження в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 9 054 964,14 грн.

Відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" в частині стягнення основного боргу в сумі 00,01 грн., пені в сумі 2 649 632,03грн., інфляційних втрат в сумі 4 292 472,00грн., 3% річних в сумі 188 949,23грн.

Розглядаючи позовні вимоги, місцевий господарський суд керувався положеннями ст. ст. 530, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 175, 193 Господарського кодексу України, п. 16 ст.14 та ст. 32 Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік, абз. 3 п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", п.1-1 ст. 80 ГПК України та вказав, що відповідно до договору про організацію взаєморозрахунків №606/375 від 22.12.2015р. строк виконання зобовязання за цим договором повязаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету, тому в даному випадку розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договором про організацію взаєморозрахунків, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення 9 054 964, 14 грн.основного боргу, у звязку з чим в цій частині припинив провадження , а у стягненні непогашеного боргу в сумі 0, 01 грн відмовив.

Крім того, відмовляючи у стягненні пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне проведення відповідачем оплати за поставлений газ в період з травня по серпень 2015р., зазначив, що уклавши договір про організацю взаєморозрахунків,сторони визначили новий строк для погашення заборгованості за договором. Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 01.07.2015р. у справі № 924/1230/14.

Не погодившись із винесеним рішенням, ОСОБА_1 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось із апеляційною скаргою, в якій вказує, що 27 листопада 2013 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та ОСОБА_2 підприємством Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго був укладений договір №562/14-БО-1 купівлі-продажу природного газу.

На виконання умов Договору Позивач поставив протягом січня - грудня 2014 року, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 12 775,826 тис. куб. м. на загальну суму 64 514 015,49 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу.

Відповідач перерахував на рахунок Позивача грошові кошти в якості оплати поставленого природного газу в сумі 55 459 051,34 грн., отже не повністю виконав зобов'язання з оплати поставленого природного газу та станом на момент звернення Позивача до суду (12.12.2015 року) сума основного боргу Відповідача за природний газ, спожитий протягом січня - грудня 2014 року за договором №562/14-БО-1, становила 9 054 964,15 грн.

Крім цього, всупереч п.1.1. та п.6.1. Договору, Відповідач неодноразово порушував строки оплати поставленого природного газу, виконував зобов'язання неналежним чином, з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Керуючись ст.ст.610-612 ЦК України та умовами Договору Позивачем було здійснено нарахування пені за порушення грошових зобов'язань (загальний розмір пені, станом на 13.08.2015 року складає 2 649 632,03 грн.)

Оскільки Відповідачем несвоєчасно виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, Позивачем у відповідності до частина 2 ст. 625 ЦК України заявлено вимоги про зобов'язання Відповідача сплатити на користь Позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір яких, станом на 13.08.2015 року складає 4 292472,00 грн. (інфляційні) та 188 949,23 грн. (3% річних).

Вказує, що станом на день прийняття рішення господарського суду Вінницької області у справі № 902/1616/15 (станом на 05.04.2016 року) залишок основного боргу складає - 00,01 грн.

Заявлені Позивачем до стягнення з Відповідача пеня, інфляційні втрати та три відсотки річних, нараховані Позивачем станом на 13.08.2015 року за період прострочення Відповідачем оплати зобов'язань у період з 03.01.2014р. по 14.07.2015 року та виключно на борг, що був сплачений Відповідачем власними коштами у порядку, встановленому Договором купівлі-продажу природного газу №562/14-БО-1 від 27.11.2013р.

На думку апелянта, сплата відповідачам 9 054 964,14 грн. за договором про організацію взаєморозрахунків від 22.12.2015р. № 606/375-в не звільняє його від відповідальності за порушення строків оплати боргу у тій частині, яка була погашена за рахунок власних коштів підприємства на підставі Договору купівлі-продажу природного газу №562/14-БО-1 від 27.11.2013р.

Апелянт вважає, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватися правові позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 01.07.2015р. у справі №924/1230/14, на яку послався суд першої інстанції.

Вважає, що надаючи юридичну оцінку договору про організацію взаєморозрахунків №606/375в від 22.12.2015р., суд першої інстанції припустився неправильного трактування його п.16.

Так, у п.16 договору сторони засвідчили, що після виконання договору не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору, тобто стосовно організації проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною п. 16 ст. 14 та ст. 32 Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік, як це зазначено у п. 1 даного Договору.

У договорі про організацію взаєморозрахунків №606/375в від 22.12.2015р. жодним словом не передбачено, що його п.16 стосується зобов'язань Сторін по Договору купівлі-продажу природного газу №562/14-БО-1 від 27.11.2013р., зокрема обов'язку Відповідача по сплаті пені, передбаченої п.7.2. Договору та ст.ст.610-612 ЦК України, або права Позивача на відшкодування збитків від інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Скаржник вказує, що викладені у рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а нарахування неустойки, інфляційних нарахувань та 3% річних здійсненні Позивачем правомірно у відповідності до чинного законодавства та умов договору купівлі-продажу газу.

Крім того,апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні 0,01 грн. основного боргу .

Скаржник наголошує, що господарським судом Вінницької області не взято до уваги, що у спірних правовідносинах між позивачем та відповідачем сторонами підписали договір про організацію взаєморозрахунків, який стосувався погашення лише певної суми (частини) заборгованості - 9 054 964 грн. 14 коп. для часткового погашення заборгованості за спожитий природний газ за договором від 27 листопада 2013 року №562/14-БО-1 (п.7).

Станом на день прийняття рішення залишок основного боргу складає - 00,01 грн., що підтверджує той факт, що договір про організацію взаєморозрахунків передбачав можливість існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстави для інших грошових вимог, тобто не змінював строки виконання боржником грошового зобов'язання перед кредитором, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу природного газу.

Таким чином, договір про організацію взаєморозрахунків, укладений між ОСОБА_2 підприємством Вінницяміськтеплоенерго та Національною акціонерною компанією Нафтогаз України не змінює умови спірного договору купівлі-продажу газу, а лише встановлює джерело коштів, за рахунок яких відбувалося погашена заборгованості за природний газ.

На думку апелянта, суд першої інстанції грубо порушив норми матеріального права, а саме ст.ст.525, 526, 599, 625, 631, 651, 654 ЦК України, ст. 617 ГК України та ст.ст. 4-7, 43 ГПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, що по суті призвело до винесення незаконного рішення, а тому воно підлягає скасуванню, в частині відмови у стягненні основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних, та відповідному задоволенню позовних вимог.

Просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло,що відповідно до ч.2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду .

У судовому засіданні представник апелянта повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в режимі відеоконференції заперечив вимоги апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими і такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 05.04.2016 р. без змін.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 27.11.2013 року між ПАТ "Нафтогаз України" (продавець) та КП Вінницької міської ради "Вінницямісктеплоенерго" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 562/14-БО-1.

Пунктом 1.1 Договору передбачено , що продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ , на умовах договору; продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 24 800 тис. куб. м.) (п.2.1.); приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3.); не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4.); ціна (граничний рівень ціни) на природний газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ (п.5.1); ціна за 1000 куб. м природного газу становить 3459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; - податок на додану вартість за ставкою 17%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 295,60грн., крім того ПДВ 17% - 50,25грн., всього з ПДВ 345,85 (триста сорок пять гривень 85 коп.). До сплати за 1000 куб. м. природного газу 3823,78 грн., крім того ПДВ 17% - 650,04грн., всього з ПДВ 4473,82 (чотири тисячі чотириста сімдесят три гривні, 82 коп.) гривень (п.5.2.); у разі зміни НКРЕ ціни на газ або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію (п.5.3.); загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.5.); оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу (п.6.1); за невиконання або неналежне виконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційну до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2.); строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років (п.9.3.); усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного у пункті 10.4 цього договору (п.10.3.); договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.) (а.с.16-21).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було укладено додаткові угоди: № 1 від 28.01.2014 року, № 2 від 29.04.2014 року, № 3 від 22.05.2014 року, № 4 від 13.06.2014 року, № 5 від 05.09.2014 року, № 6 від 12.11.2014 року, №7 від 09.12.2014р., якими вносилися зміни до умов договору ,в тому ч. й до п.5.2 (а.с.22-28).

На виконання умов договору продавець передав, а покупець прийняв протягом січня-грудня 2014р. природний газ в обсязі 12 775,826 тис. куб. м на загальну суму 64 514 015,49 грн., що підтверджується актами приймання-передачі газу:

- від 31.01.2014р. на суму 9 005 334,43 грн.; від 28.02.2014р. на суму 7 645 711,85 грн.; від 31.03.2014р. на суму 5 558466,79 грн., від 30.04.2014р. на суму 3085282,85грн., від 31.05.2014р. на суму 316 337,62грн., від 30.06.2014р. на суму 321881,46грн., від 31.07.2014р. на суму 171247,83грн., від 31.08.2014р. на суму 125166,10грн., від 30.09.2013р. на суму 453 723,95грн., від 31.10.2013р. на суму 5398847,36грн., від 30.11.2013р. на суму 12 797 507,44грн., від 31.12.2013р. на суму 19 634507,81грн. (а.с.29-40).

КП ВМР Вінницяміськтеплоенерго за отриманий природний газ розрахувався частково в сумі 55 459 051,34грн., що стверджується довідкою про операції по КП "Вінницяміськтеплоенерго" з 01.01.2014р. по 31.07.2015р. (а.с.42-45).

Згідно акту звірки взаємних розрахунків, обопільно підписаного представниками сторін, станом на 31.10.2015р. борг КП ВМР Вінницяміськтеплоенерго перед ПАТ НАК Нафтогаз України по договору №562/14-БО-1 становить 9 054 964,15грн. (а.с.70).

В подальшому, 22.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області (сторона перша), Департаментом фінансів Вінницької області державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації (сторона третя), КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" (сторона четверта), НАК Нафтогаз України(сторона пята ), ПАТ Укргазвидобування (сторона остання) було укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 606/375-в .

Договором передбачено наступне: предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною п. 16 ст. 14 та ст. 32 Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік, відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 375. (п.1.).

Відповідно до п.7 Договору сторона четверта перераховує на рахунок сторони пятої кошти у сумі 9 054 964 гривні 14 коп. (девять мільйонів пятдесят чотири тисячі девятсот шістдесят чотири гривні 14 коп.) у тому числі податок на додану вартість 1 509 160 гривень 69 коп. (один мільйон пятсот девять тисяч сто шістдесят гривень 69 коп.) для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 27 листопада 2013 року №562/14-БО-1 .

З метою виконання договору сторони зобов'язуються, окрім іншого, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору (п.п.2 п.11), перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання як сплату розстрочених податкових зобовязань з рентної плати за користування підприємствами нафтогазової галузі надрами для видобування природного газу, що спрямовується на формування ресурсу природного газу для населення, та відсотків, нарахованих на суму таких зобовязань до державного бюджету не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунки (п.п.3 п.11); сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору (п.16) (а.с.76-80).

На виконання умов договору про організацію взаєморозрахунків КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" платіжним дорученням № 18 від 24.12.2015 року перераховано на рахунок НАК Нафтогаз України кошти в сумі 9 054 964,14грн. (платіж проведено Управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області 28.12.2015р.) (а.с. 75).

Разом з тим, позивач звернувся з позовом, яким просить стягнути борг в сумі 9 054 964,15грн., пеню в сумі 2 649 632,03грн. за період з 15.05.2014р. по 13.08.2015р., 3% річних в сумі 188 949,23грн. за період з 15.05.2014р. по 13.08.2015р., інфляційні втрати в сумі 4 292 472,00грн. за період з травня 2014р. по липень 2015р.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне застосувати наступні положення чинного законодавства .

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України,покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі договору купівлі - продажу природного газу №562/14-БО-1 від 27.11.2013р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у період з 1 січня 2014р. по 31 грудня 2014р. передав, а КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" прийняв природний газ в обсязі 12 775,826 тис. куб. м на загальну суму 64 514 015,49 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу.

Пунктом 6.1 договору №562/14-БО-1 від 27.11.2013р. визначено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Невиконання відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо оплати поставленого природного газу у строки, встановлені п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу від 27.11.2013р. №562/14-БО-1, слугувало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача основного боргу 9 054 964,15грн., пеню в сумі 2 649 632,03грн. за період з 15.05.2014р. по 13.08.2015р., 3% річних в сумі 188 949,23грн. за період з 15.05.2014р. по 13.08.2015р., інфляційні втрати в сумі 4 292 472,00грн. за період з травня 2014р. по липень 2015р.

В свою чергу, слід відзначити, що згідно акту звірки взаємних розрахунків, обопільно підписаного представниками сторін, станом на 31.10.2015р. борг КП ВМР Вінницяміськтеплоенерго перед ПАТ НАК Нафтогаз України по договору №562/14-БО-1 становить 9 054 964,15грн. (а.с.70).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про теплопостачання" державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Так, 22.12.2015р. між головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області (сторона перша), Департаментом фінансів Вінницької області державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації (сторона третя), КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" (сторона четверта), НАК Нафтогаз України(сторона пята ), ПАТ Укргазвидобування (сторона остання) було укладено договір про організацію взаєморозрахунків №606/375-в ,предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною п. 16 ст. 14 та ст. 32 Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік, відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 375..

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору про організацію взаєморозрахунків КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" платіжним дорученням № 18 від 24.12.2015 року перераховано на рахунок НАК Нафтогаз України кошти в сумі 9 054 964,14грн. (платіж проведено Управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області 28.12.2015р.) (а.с. 75).

З огляду на зазначене , колегія судів відзначає, що згідно п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" , господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у спорі.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 9 054 964,14грн. підлягає припиненню на підставі ст.80 ч.1 п.1-1 ГПК України .

Апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення непогашеного боргу в сумі 0,01грн. (9 054 964,15 9 054 964,14 = 0,01грн)., оскільки п.16 Договору про організацію взаєморозрахунків від 22.12.2015р. № 606/375-в сторони засвідчили , що після його виконання вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 2 649 632,03грн. за період з 15.05.2014р. по 13.08.2015р., 3% річних в сумі 188 949,23грн. за період з 15.05.2014р. по 13.08.2015р., інфляційних втрат в сумі 4 292 472,00грн. за період з травня 2014р. по липень 2015р., колегія суддів відзначає наступне

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (част.1 ст.546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (част.1, 3 ст.549 ЦК України).

Пунктом 7.2 договору №562/14- БО-1 від 27.11.2013р. визначено, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до част.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином , для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу №. 562/14- БО-1 від 27.11.2013р. у вигляді пені, 3% річних та інфляційних необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорам про організацію взаєморозрахунків.

Разом з тим, судом першої інстанції правильно встановлено, що укладенням договору про організацію взаєморозрахунків від 22.12.2015р. № 606/375-в сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу. Крім того,п.16 Договору сторони засвідчили , що після його виконання вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору .

Оскільки розрахунок за поставлений протягом січня - грудня 2014 року природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договором про організацію взаєморозрахунків від 22.12.2015р. № 606/375-в, правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення 1633403,77 грн. пені, 569529,11 грн. 3% річних, 2094199,47 грн. інфляційних втрат - відсутні.

Аналогічна правова позиція про відсутність підстав для стягнення пені та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України викладена в постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 року № 3-101гс14, від 09.09.2014 року № 3-102гс14, від 09.09.2014 року № 3-105гс14, від 16.09.2014 року № 3-111гс14, від 30.09.2014 року № 3-114гс14, від 25.03.15р. №3-23гс15.

Згідно з ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. (постанова ВГСУ від 21.04.15р. у справі №924/1265/13).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з позицією апелянта про те, що договір про організацію взаєморозрахунків, укладений між ОСОБА_2 підприємством Вінницяміськтеплоенерго та Національною акціонерною компанією Нафтогаз України не змінює умови спірного договору купівлі-продажу газу, а лише встановлює джерело коштів, за рахунок яких відбувалося погашена заборгованості за природний газ.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо припинення провадження у справі № 902/1616/15 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 9 054 964,14 грн. Відсутні правові підстави і для стягнення боргу в розмірі 0,01 грн., та про відмову в задолволенні позову в частині стягнення основного боргу в розмірі 00,01 грн, пені в сумі 2 649 632,03 грн., інфляційних втрат в сумі 4 292 472,00 грн, 3% річних в сумі 188 949,23 грн.

В силу ст.ст. 33, 38, 43, 47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення господарського суду Вінницької області від 05 квітня 2016 року у справі № 902/1616/15.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України в зв'язку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 05.04.2016 р. у справі № 902/1616/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Бучинська Г.Б.