РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016Справа №910/6314/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "2ПАК"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Сапронов О.В.- за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "2ПАК" про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою від 07.04.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.04.2016 р.

Судове засідання 26.04.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання призначено на 17.05.16р.

16.05.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру заборгованості за договором поставки №5 від 05.02.13р. в бік зменшення.

Так, абзацом 4 пунктом 3.12. Постанови пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 передбачено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

За таких обставин, суд приймає до розгляду подану заяву про зміну предмету позову. 17.05.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує.

В судовому засіданні 17.05.16р. оголошено перерву до 31.05.16р.

31.05.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі, клопотання про призначення товарознавчої експертизи, клопотання про витребування доказів.

31.05.16р. судове засідання не відбулося.

Наступне судове засідання призначене на 07.06.15р.

Розглянувши в судовому засіданні 07.06.16. клопотання позивача про витребування доказів, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Право сторони у справі на подачу клопотання про витребування доказів у разі неможливості їх надати самостійно регулюються приписами ст. 38 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України визначено, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. Це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об'єктом судового пізнання.

Виходячи зі змісту ст. 32 ГПК України, належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

В пункті 2.1 постави Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Документи позивача, на які він вказує в клопотанні про витребування доказів, не є необхідними для розгляду даної справи по суті позовних вимог, а також не обґрунтовано неможливість надати такі докази самостійно та не подано доказів того, що він звертався до відповідача за витебовуваними документами.

В судовому засіданні також розглянуто клопотання про призначення експертизи, яке судом не задоволено. Оскільки, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 07.06.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « 2» ПАК» (в якості Постачальника) та Приватним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «ЛАГОДА» (в якості Замовника) було укладено договір поставки за № 5 (далі по тексту - Договір). У відповідності до умов п. 1.1. Договору, Постачальник зобов'язувався поставити та передати у власність стретч-плівку та стрічку липку-пакувальну надалі - Товар, а Замовник зобов'язувався прийняти цей Товар та оплатити його.

Відповідно п. 3.1. Договору, Товар поставляється партіями на підставі письмових заявок Замовника.

Вартість окремої партії товару узгоджується Сторонами та зазначається в видаткових накладних (п. 4.2. Договору).

Згідно п. 3.5. приймання Товару за кількістю здійснюється на складі замовника відповідно до видаткових накладних, які підписуються представниками Сторін.

Пунктом 3.8. Договору визначено, що моментом переходу права власності на Товар є підписання видаткових накладних уповноваженими представниками обох Сторін на складі Замовника.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача сторонами не погоджено у відповідності до п.4.2. договору ціну окремої вартості товару, а також поставлено товар іншого асортименту в зв'язку з чим посилаючись на ст. ст. 712,679, 672 ЦК України, просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру заборгованості за договором поставки №5 від 05.02.13р. в бік зменшення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач поставив позивачеві товар на загальну суму 592 962,24 грн., що підтверджується накладними копії яких містяться в матеріалах справи.

У вересні 2015 року ПП "Кондитерська фабрика "Лагода" звернулося до суду з позовом до ТОВ " 2ПАК" про зобов'язання останнього допоставити продукцію за договором поставки № 5 від 05.02.2013.

Так, Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/23896/15 залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2016 у справі № 910/23896/15 за позовом Приватного підприємства "Кондитерська фабрика "Лагода" до Товариства з обмеженою відповідальністю " 2ПАК" про зобов'язання вчинити дії , в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Судовими рішеннями у справі № 910/23896/15 встановлено, що:

ТОВ « 2» ПАК» на виконання договірних зобов'язань поставило ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» товари, що підтверджується відповідними видатковими накладними, підписаними повноважними представниками і скріпленими печатками сторін;

видаткові накладні, на підставі яких здійснювалась поставка стреч-плівки містять дані щодо кількості поставленої плівки, яка вимірюється в рулонах. Зауважень ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» щодо кількості рулонів отриманої плівки до Позивача не надходило. Разом з тим, сторони не погоджували умовами договору чи додатковими угодами характеристики рулонів зі стреч-плівкою, зокрема довжину плівки в рулонах;

посилання ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» на технічні характеристики плівки, є безпідставними, оскільки вказані документи не містять посилань на видаткові накладні чи договір в межах якого здійснювалась поставка;

при здійсненні поставки товару, товар прийнято ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» без претензій та зауважень;

В силу положень ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, Рішеннями Господарського суду Київської області від 28.03.2016 р. по справі № 911/3178/15 та від 07.04.2016 по справі № 911/304/16 було постановлено стягнути з ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ТОВ « 2»ПАК» заборгованість за спірними накладними.

В матеріалах справи наявні накладні № 56 від 17.06.15р, №30 від 01.04.15р., №33 від 07.04.16р., № 35 від 15.04.16р., № 42 від 29.04.15р., № 49 від 18.05.16р., № 56 від 03.06.15р, № 60 від 15.06.15р., які підписані позивачем без зауважень та заперечень.

Отже, сторони досягли згоди щодо вартості усіх партій товару, Відповідачем було належним чином виконано свої договірні зобов'язання по поставці товару, а Позивачем було отримано та прийнято відповідний товар без заперечень щодо його кількості, якості та вартості, що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними, підписаними сторонами та скріпленими відбитками печаток.

Факт узгодження вартості всіх партій товару та належне виконання зобов'язань з боку Відповідача підтверджується також актом звірки взаєморозрахунків станом на 30.06.2015 року в редакції Позивача, що підписаний сторонами та скріплений відбитками печаток.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначена родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Приймаючи до уваги встановлені вище обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.06.16 р.

Суддя І.О. Домнічева