ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
31.05.2016 Справа №917/456/16
про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних, інфляційних
Суддя Сірош Д.М.
від позивача: не з'явився
від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 01-11/47-1 від 26.04.2016
У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.
Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.
В судове засідання представник позивача, не з'явився, просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач відзив на позов не надав, 23.05.2016 відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, нарахованої за період з 09.12.2014 по 15.03.2015.
31.05.2016 позивач подав додаткові пояснення, в яких зазначає, що ним не пропущено строк позовної давності, оскільки про факт затримки бюджетного фінансування дізнався лише в грудні 2015 року.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд встановив:
Служба автомобільних доріг у Полтавській області (Замовник), Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп" (позивач) та Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач) уклали договір субпідряду № 01-02-11/с7-18 від 04.07.2013 до договору підряду № 01-02-11 від 25.10.2011 (а.с. 9-12).
При цьому, сторони узгодили, зокрема, наступне:
- відповідач як підрядник доручає, а позивач (субпідрядник) зобов'язується виконати роботи - поточний ремонт автомобільної дороги місцевого значення О1701358 ОСОБА_3 - Красногорівка, км 0+000- км 12+995 Великобагачанський район, а саме: влаштування горизонтальної дорожньої розмітки фарбою дорожньою (п.1.1);
- субпідрядник відраховує Генпідряднику 1% від вартості субпідрядних робіт на покриття витрат останнього, пов'язаних із виконанням зобов'язань щодо забезпечення технічною, дозвільною та іншою документацією, координації дій субпідрядників при виконанні робіт, приймання виконаних Субпідрядником робіт та інші (п.8.8);
- приймання-передача виконаних робіт оформляється актом приймання робіт (форма КБ-2в) (п.9.1);
- підрядник здійснює щомісячні розрахунки за виконані роботи з субпідрядником до 5 числа наступного місяця на підставі актів приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін (п.8.3);
- фінансування робіт здійснюється за рахунок бюджетних коштів (п.7.1);.
- у разі затримки бюджетного фінансування (фінансування замовника) розрахунок за виконані роботи здійснюються протягом 3 банківських днів з дати отримання підрядником на свій рахунок коштів від замовника (п.7.2);
- за порушення строків оплати виконаних робіт з вини Підрядника він сплачує Субпідряднику пеню в розмірі облікової ставки НБУ України, що діяла на момент прострочення за кожен день прострочення (п.15.2);
- договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2013, але в будь-якому випадку до повного виконання взятих на себе сторонами зобов'язань (п.18.2).
Відповідно до п. 8.8 договору субпідряду субпідрядник відраховує генпідряднику 1% від вартості субпідрядних робіт на покриття витрат останнього, пов'язаних із виконанням зобов'язань щодо забезпечення технічною, дозвільною та іншою документацією, координації дій субпідрядників при виконанні робіт, приймання виконаних субпідрядником робіт та інші. Визначений за цим пунктом 1% від вартості субпідрядних робіт становить 535,58 грн.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.
Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучати до виконання роботи інших осіб (субпідрядників). Залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником як замовник.
Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як зазначає позивач у позові, Службою автомобільних доріг у Полтавській області були перераховані на рахунок відповідача грошові кошти за виконані роботи 03.12.2014, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 03.12.2014.
Отже, за умовами п.7.2 договору субпідряду розрахунок за виконані роботи необхідно було провести протягом 3-х банківських днів з дати отримання Підрядником на свій рахунок коштів від Замовника, тобто до 08.12.2014 включно.
В порушення умов договору субпідряду вартість виконаних робіт відповідачем не сплачена.
Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до п.15.2 договору субпідряду за порушення строків оплати виконаних робіт підрядник сплачує субпідряднику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення 6120,14 грн пені за період 09.12.2014 - 08.06.2015.
Відповідачем подано заяву про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені (а.с.22-24).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність у один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
В обґрунтування вимоги про стягнення пені позивач посилається на порушення відповідачем встановленого договором строку оплати та вказує, що такий строк сплив 09.12.2014.
Як розяснено Вищим господарським судом України у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобовязання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.
З даним позовом позивач звернувся до суду 17.03.2016, що підтверджується календарним штемпелем на конверті (а.с.17).
Таким чином, вимога про стягнення пені за період до 17.03.2015 заявлена після спливу позовної давності.
З урахуванням викладеного, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню частково в сумі 3660,75 грн за період з 17.03.2015 по 08.06.2015.
Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Отже, у позові в частині стягнення пені за період 09.12.2014 - 16.03.2015 слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.
Заперечення позивача щодо застосування позовної давності з тих підстав, що він довідався про порушення свого права лише у грудні 2015 року, належними та допустимими доказами не підтверджено, тому відповідно до положень ст. 4-3, ст. 33 ГПК України ці обставини позивачем не доведені.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як розяснено Вищим господарським суд України у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобовязання індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Вищий господарський суд України виклав свою правову позицію також і в постанові від 12.06.2013 №5002/4081-2012, де зазначено: "Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період становить місяць, а тому прострочення платежу за період менший місяця не тягне за собою нарахування інфляційних втрат".
Вищенаведене не враховано позивачем та проведення обчислення інфляційних за періоди неповного місяця існування боргу.
Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 2012,52 грн - 3% річних за період 09.12.2014 - 14.03.2016.
Оскільки, відповідач не розрахувався за виконані роботи, позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення 2012,52 грн - 3% річних за період 09.12.2014 - 14.03.2016. Правильність розрахунку перевірено судом.
Су задовольняє позов в цій частині.
Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
В решті позовних вимог відмовити.
Повне рішення складено: 07.06.16.
Суддя Д.М. Сірош