ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.05.16р. Справа № 904/10353/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ", м. Нікополь

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 14-138 від 13.05.2014 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 55 від 07.12.2015 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ звернулось до господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ", м. Нікополь про стягнення про стягнення штрафних санкції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем сплачено суму основного боргу з порушенням строків, у зв'язку з чим позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню, інфляційні та 3% річних.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить зменшити розмір пені до 1грн., в решті позовних вимог відмовити.

Ухвалою господарського суду від 20.01.2016 року по справі призначено експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено було наступні питання:

- яка кількість газу фактично була спожита протягом вересня-грудня 2014 року?;

- на яку суму фактично було спожито природного газу протягом вересня - грудня 2014 року?;

- Яка сума виплат за природний газ, отриманий протягом вересня-грудня 2014 року, здійснена ПрАТ «ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ» підтверджується документально?;

- яка сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за отриманий природний газ нарахована ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» ПРАТ «ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ» підтверджується документально?;

- яка сума втрат від інфляційних процесів в зв'язку з несвоєчасним погашенням заборгованості за отриманий природний газ нарахована ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» ПРАТ «ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ» підтверджується документально?;

- яка сума трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення заборгованості за отриманий природний газ нарахована ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» ПРАТ «ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ» підтверджується документально?;

- який об'єм природного газу, поставлений ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» ПРАТ «ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ» протягом вересня-грудня 2014 року, та на яку суму підтверджується документально?;

- чи підтверджуються документально зазначені в позовній заяви ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» суми заборгованості ПрАТ «ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ» за природний газ, отриманий протягом вересня - грудня 2014 року, та дати їх виникнення та погашення?;

- чи відповідає розрахунок пені, інфляційних втрат, 3% річних, зазначений у позовній заяві, умовам укладеного між ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» та ПрАТ «ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ» Договору на купівлю - продажу природного газу № 2554/14-КП-З/ПТ від 19.09.2014 року та вимогам діючого законодавства з урахуванням фактичних (документально підтверджених) дат виникнення та погашення заборгованості?

Ухвалою господарського суду від 10.05.2016 року провадження по справі поновлено.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 30.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2014 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач, Продавець) та приватне акціонерне товариство «Теплогенерація» (далі - Відповідач, Покупець) уклали договір №2554/14-КП-3/ПТ на купівлю-продаж природного газу (далі Договір), відповідно до умов якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, а Покупець зобовязався прийняти і оплатити газ на умовах цього Договору.

Відповідно до пункту 2.1. договору, продавець передає покупцю в період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ в обсязі до 6700 тис.куб.м. в тому числі по місяцях кварталів, згідно графіку передбаченого договором.

У розділі 11 договору, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 вересня 2014 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У відповідності до пункту 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

У пункті 3.4. договору сторони узгодили, що не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства два примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставною для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п.6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов Договору Позивачем протягом вересня - грудня 2014 року було передано, а Відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 47 137 666,42 грн.

Факт поставки природного газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач допустив порушення зобовязання з оплати отриманого газу у встановлений договором строк.

Стаття 199 Господарського кодексу України передбачає, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частина перша статті 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою.

Виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі невиконання покупцем п. 6.1. Договору умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3. договору сторони передбачили, що строк у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалість у 5 років.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивачем було нараховано відповідачу відповідно до п. 7.2. договору пеню в розмірі 3 856 982,58 грн. за загальний період з 15.10.2014 року по 01.07.2015 року (по кожному акту окремо).

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що розмір пені за спірний період складає 3647286,95 грн.

В свою чергу, відповідач просив зменшити розмір пені оскільки основною причиною порушення зобов'язань є тяжкий фінансовий стан підприємства, велика кредиторська заборгованість, яка складає 34367136,77 грн., яка утворилась через несвоєчасні і не в повному обсязі платежі бюджетних організацій та інших суб'єктів господарювання. Слід зазначити, що сума дебіторської заборгованості також значна та складає 31 084 870,30 грн. Відповідач просить визнати причини порушення зобов'язань виключними, які залежать від несвоєчасних та не в повному обсязі оплат населення та бюджетних і інших організацій за та зменшити розмір пені. На підтвердження доводів відповідачем надано баланси підприємства, банківські довідки, докази в підтвердження дебіторської заборгованості.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшити розмір штрафних санкцій (пені, штрафу).

Згідно з п. 3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 23.12.2011 року, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Затримка виконання грошового зобов`язання відповідачем обґрунтовується доказами, які надані до матеріалів справи, які свідчать про поважність причин несвоєчасного виконання розрахунків з позивачем, і частково викликана наявністю зазначених вище та встановлених під час розгляду даної справи об`єктивних обставин, а саме за даними відповідача він має велику кредиторську заборгованість, яка утворилась через несвоєчасні і не в повному обсязі платежі бюджетних організацій та інших суб'єктів господарювання, ці дані свідчать про часткову вину відповідача у неналежному виконанні своїх зобов`язань перед позивачем.

Приймаючи до уваги фінансовий стан підприємства, дебіторської та кредиторської заборгованості, наявність кризових процесів в економіці держави, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50%, тому сума пені, яка підлягає стягненню складає 1 823 643,48грн.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з рахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 246050,92 грн. та інфляційні втрати в розмірі 6656950,01 грн.

Зважаючи на те, що позивачем невірно здійснено нарахування 3% річних та інфляційних, оскільки останнім при розрахунку 3% річних було враховано дні оплати відповідачем заборгованості та нарахування інфляційних за кожний наступний місяць здійснено з урахуванням суми боргу, в яку вже включено інфляційні втрати за минулий місяць, господарським судом здійснено перерахунок вказаних нарахувань та встановлено, що сума 3% річних складає 227905,37грн. за загальний період нарахування з 15.10.2014 по 01.07.2015 року розрахований за кожним актом окремо, сума інфляційних складає 6489233,38 грн. за загальний період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року (тобто за заявлений період прострочення з вересня 2014 року по грудень 2014року).

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що об'єм газу поставлений позивачем відповідачу за спірний період, сума на яку фактично було спожито природного газу підтверджено висновком експерта.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з присудженням до стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 6489233,38 грн., 3% річних в розмірі 227 905,37 грн. та пені в розмірі 1823643,48 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Теплогенерація" (53201, м. Нікополь, пр. Трубників, 56, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) інфляційні в розмірі 6489233,38 грн., 3% річних в розмірі 227 905,37 грн., пеню в розмірі 1823643,48 грн. та судовий збір в розмірі 155 466,38 грн.

В решті позовних вимог -відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 07.06.2016

Суддя ОСОБА_3