ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 травня 2016 року Справа № 922/2592/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Владимиренко С.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21 березня 2016 року у справі № 922/2592/15 Господарського суду Харківської області за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз", м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина", м. Харків, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1). Товариство з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн", м. Київ; 2). Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Техінпром", м. Харків, про стягнення 13 977 022,74 грн., та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина", м. Харків, до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз", м. Київ, про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В:

Подана Приватним акціонерним товариством "Укрбудтрансгаз" касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

01.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон), який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання касаційної скарги до господарського суду на рішення суду (у редакції Закону від 22.05.2015, чинної на момент звернення заявника із касаційною скаргою) ставки судового збору встановлюються у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Отже, Законом передбачено сплату судового збору з касаційних скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

З матеріалів справи вбачається, що позов Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз", було подано у квітні 2015 року. Ціна позову становила - 13 977 022,74 грн.

09.06.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Руновщина" звернулось з зустрічним позовом про визнання недійсним договору.

У редакції Закону України "Про судовий збір", чинної на момент звернення Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз", з позовом у даній справі, ставки судового збору становили: за подання позовної заяви майнового характеру - 2 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", у січні 2015 встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1 218,00 грн.

При зверненні до суду з касаційною скаргою заявник повинен був сплатити за вимогу майнового характеру судовий збір у розмірі 87 696 грн., за вимогу немайнового характеру 1 461, 60 грн., а всього 89 157,60 грн.

До касаційної скарги заявником додано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Підставою до відстрочення сплати судового збору заявник зазначає важке фінансове становище та відсутність можливості сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Проте, заявником не надано доказів на підтвердження того, що необхідні кошти для сплати судового збору у встановленому законом розмірі можуть бути реально виділені протягом періоду ймовірної граничної відстрочки, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, тобто в межах місячного терміну розгляду касаційної скарги, передбаченого статтею 1118 Господарського процесуального кодексу України, що могло бути вагомою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2 частини 3 статті 129 Конституції України та статтею 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як роз'яснено в абзаці 3 п. 3.1 постанов Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб'єктів господарювання та громадян поставлено законом у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг бюджетним установам перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для задоволення клопотання заявника касаційної скарги про відстрочку сплати судового збору, тому касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених в пункті 4 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку та з відповідним клопотанням про відновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Зважаючи на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, скарга не дає підстав для перегляду постанови апеляційного господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21 березня 2016 року у справі № 922/2592/15 Господарського суду Харківської області разом з доданими до неї документами повернути скаржнику, а справу - Господарському суду Харківської області.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: С.В. Владимиренко

Н.І. Мележик