ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" травня 2016 р. Справа № 924/301/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши матеріали

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод" смт. Теофіполь

про стягнення 31201грн. 08коп.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 - за довіреністю №45-НЮ від 11.03.2016р.

від відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю №33/1 від 19.04.2016р.

Ухвала виноситься 31.05.2016р., оскільки в судовому засіданні 24.05.2016р. оголошувалась перерва.

Суть спору

Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" звернулось до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод" 31201грн. 08коп. плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений між ним та відповідачем договір №1543 від 10.06.2015р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізницею послуги. Зазначає, що у вересні 2015 року на залізничну станцію Білогородка Південно-Західної залізниці на адресу відповідача прибували вагони №65297665, №67193581, №67859611 (за накладною №53595542) та вагон №65533036 (за накладною №53595955). Відправник вагонів згідно вищевказаних накладних - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПФК "НАВІ ТРАНС". Про прибуття вантажів одержувач (відповідач) повідомлявся згідно узгодженого між позивачем та відповідачем порядку електронного документообігу та у телефонному режимі. У відповідності до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі № 75734268/15-к на майно ТОВ "ПФК "НАВІ ТРАНС" накладено арешт, в тому числі - на кам'яне вугілля, яке знаходилося у вагонах №65297665, №67193581, №67859611 та №65533036. 29.09.2015р. вантаж передано ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" у відповідності до протоколу передачі майна на відповідальне зберігання. Вагони №65297665, №67193581, №67859611 та №6553303 знаходились на території станції з 25.09.2015р. по 29.09.2015р., після чого були подані відповідачу для вивантаження, що підтверджується актом №16 від 29.09.2015р. Завантаження вагонів та забирання вагонів після вивантаження відбулось 30.09.2015р. Оскільки затримка та зберігання вагонів здійснена з вини вантажоодержувача (відповідача), позивач нарахував плату за користування вагонами у розмірі 14204грн. 76коп. Відповідач розрахувався за користування вагонами не в повному обсязі, сплативши 243грн. 36коп., залишивши заборгованість у розмірі 13961грн. 40коп. Також позивач, керуючись ст. 46 Статуту залізниць України та п. 8 Правил зберігання вантажів (затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р.), нарахував відповідачу збір за кожну добу зберігання вантажу у вагонах за період з 25.09.2015р. по 29.09.2015р. у розмірі 17239грн. 68коп.

Позивач у додаткових поясненнях по справі (вх. №05-22/4068/16 від 19.04.2016р. та вх. №05-22/4639/16 від 10.05.2016р.) звертає увагу суду, що під час затримки вагонів була нарахована плата за користування вагонами у відповідності до Правил користування вагонами і контейнерами, які затверджені наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. за №113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за №165/3458. Під час нарахування плати за користування вагонами застосовувався підвищений коефіцієнт, який передбачено відповідними нормативними актами, а саме наказом Міністерства інфраструктури України 26.01.2015р. №13, відповідно до наказу коефіцієнт по платі за користування вагонами та контейнерами, що вказана в розділі 5 Збірника тарифів, становить 2,002. Згідно вказаного розділу розмір плати за користування вагонами становить: за 45 годин 206грн. 20коп., понад 45 годин - 16 грн. за кожну годину. Також позивач зазначає, що за весь період затримки вагонів був нарахований збір за зберігання вантажу відповідно до Правил зберігання вантажів, які затверджені наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р. Під час нарахування збору залізниця скористалася правом збільшити розмір збору за зберігання вантажу до двократного розміру користуючись ст. 36 Статуту залізниць України та наказами Козятинської дирекції залізничних перевезень.

Позивач у додаткових поясненнях по справі (вх. №05-22/5219/16 від 24.05.2016р.) та його представник у судовому засіданні 31.05.2016р. підтримують позовні вимоги в повному обсязі, зазначають, що відповідачем після звернення до суду з позовом за договором №1543 від 10.06.2015р. будь-які оплати не проводились. Зазначає, що повідомлення про прибуття вантажів передавались в телефонному режимі уповноваженій особі - начальнику транспортного цеху ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності №1 від 01.01.2015р.

Відповідач у відзиві на позов (вх. №05-22/4640/16 від 10.05.2016р.) зазначив, що повідомлення про прибуття вагонів 25.09.2015р. о 02:00 год. не отримував, а позивач доказів зазначеного не надав. Про прибуття вагонів уповноважений представник позивача дізнався після 9 год. ранку 25.09.2015р., що спростовує правильність визначення суми позовних вимог. Пунктом 2 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. передбачено, що крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов'язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніш ніж за 2 години до подачі, чого позивач не здійснив. Вважає доводи позивача щодо наявності на станції ускладнень у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, тому збільшення розміру оплати за збереження вантажу до двократного розміру є безпідставним. Наголошує на тому, що оплати в сумі 243грн. 36коп. в якості плати за затримку вагонів з вугіллям відповідач не проводив і в матеріалах справи відсутні докази про проведення такої оплати. З урахуванням наведеного вважає, що погодження відповідача з правильністю нарахувань плати за користування вагонами та акцептування виставленої вимоги не здійснювалось. При цьому, якби така сплата відбулася - це було б доказом того, що відповідач погоджується із нарахуванням такої оплати тільки в такому розмірі. Звертає увагу суду, що ніякої вимоги про здійснення оплати за користування вагонами за період з 25.09.2015р. по 30.09.2015р. відповідач не отримував і в матеріалах справи відсутні докази про отримання ним такої вимоги. Наголошує, що відсутня вина товариства у затриманні вагонів, оскільки за ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2015р. жодних претензій або вимог до відповідача не висувалося. Про відсутність вини також свідчать акти загальної форми ГУ-23 від 25.09.2016р. на три вагони та від 26.09.2015р. на один вагон, в яких прямо зазначено, що "вагони затримуються до вияснення обставин згідно розпорядження Уз. від 22.09.2015р.". Тобто самою залізницею вже було прийнято рішення про затримання вагонів із вугіллям ще до прибуття їх на станцію призначення. Причина, з якої було затримано вагони, в жодному випадку не залежала від вантажоодержувача (ПАТ "Теофіпольський цукровий завод"), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У додаткових поясненнях (вх. №05-22/5218/16 від 24.05.2016р.) наголошує, що повідомлення про час подавання вагонів було зроблено залізницею 29.09.2015р., що підтверджується витягом з книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження та визнано позивачем. До 29.09.2015р. відповідач не мав можливості приступити до вивантаження вагонів. Також зазначає, що за договором відповідального зберігання, що був укладений між ТОВ "ЄЛАМ" та ПАТ "Теофіпольський цукровий завод", відповідач виконував функції зберігача. Вважає, що у ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" відсутня вина в затримці вагонів з вугіллям, а тому у позові слід відмовити.

У додаткових поясненнях (вх. №05-22/5362/16 від 26.05.2016р.) відповідач зазначає, що після прибуття на станцію Білогородка чотирьох вагонів із вугіллям у кількості 276 тон. (тобто 25.09.2015р. та 26.09.2016р.) залізниця відмовилась подавати ці вагони на під'їзну колію ПАТ "Теофпольський цукровий завод" для вивантаження. Повідомлення про подання цих вагонів для вивантаження та подача цих вагонів для вивантаження були зроблені залізницею лише 29.09.2015р. після того, як ТОВ "ЄЛАМ", як власник вугілля, передало це вугілля на відповідальне зберігання до ПАТ "Теофіпольський цукровий завод" в межах договору відповідального зберігання за протоколом передачі майна на відповідальне зберігання від 29.09.2016р. Це вугілля у кількості 276 тон, власником якого залишалось ТОВ "ЄЛАМ" знаходилось на відповідальному зберіганні до 25.02.2016р., оскільки 05.01.2016р. ухвалою Печерського районного суду м. Києва було скасовано арешт на вугілля. 25.02.2016р. було складено видаткову накладну № 1 та акт приймання передачі вугільної продукції № 3, згідно із яким вугілля у кількості 276 тон було передано ПАТ "Теофіпольський цукровий завод". Звертає увагу суду, що накладено арешт на майно ТОВ "ПФК "Наві Транс", яке було лише вантажовідправником вугілля, тоді як власником цього вугілля було ТОВ "ЄНАМ" про яке нічого не зазначено ні в розпорядженні №ЦМ-16/346 від 22.09.2015р., ні в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2015р. у справі №757/34268/15-к. Також зазначає, що до суду не надано доказів повідомлення 01:35год. 25.06.2015р. про прибуття трьох вагонів. Вважає, що позивач при визначенні суми позовних вимог в частині нарахування суми збору за збереження вантажу спирався на накази № 491 від 25.09.2015р. та № 492 від 27.09.2015р. щодо виникнення ускладнень на станції у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів, проте не надав доказів, які б підтверджували наявність таких ускладнень, тому збільшення розміру оплати за збереження вантажу до двократного розміру є безпідставним.

Представник позивача в судовому засіданні подав клопотання (вх. №05-22/5553/16 від 31.05.2016р.), про виклик в судове засідання представника Ізяславського відділення поліції Славутського відділу головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області для дачі пояснень з наступних питань:

- коли було повідомлено працівників Ізяславського відділу поліції про надходження вагонів №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955 з вантажем, на який накладено арешт;

- коли прибули працівники Ізяславського відділу поліції на станцію Білогородка для проведення відповідних слідчих та інших дій, що пов'язані з надходженням вантажу у вагонах №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955, на який накладено арешт;

- чи мала право залізниця видавати вантаж вантажоодержувачу, який прибув у вагонах №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955 одразу після прибуття вантажу без участі та повідомлення працівників правоохоронних органів.

Відповідно ст.30 ГПК України в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів. Зазначені особи зобов'язані з'явитись до господарського суду на його виклик, сповістити про знані їм відомості та обставини у справі, подати на вимогу господарського суду пояснення в письмовій формі.

Розглянувши подане представником позивача клопотання (вх. №05-22/5553/16 від 31.05.2016р.), суд вважає можливим частково задовольнити останнє та зобов'язати Ізяславське відділення поліції Славутського відділу головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області - (Хмельницька обл., м. Ізяслав, вул. Грушевського, 24) надати письмове пояснення стосовно наступних питань:

- коли було повідомлено працівників Ізяславського відділу поліції про надходження вагонів №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955 з вантажем, на який накладено арешт ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі № 75734268/15-к;

- коли прибули працівники Ізяславського відділу поліції на станцію Білогородка для проведення відповідних слідчих та інших дій, що пов'язані з надходженням вантажу у вагонах №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955, на який накладено арешт ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі № 75734268/15-к;

- чи мала право залізниця видавати вантаж вантажоодержувачу, який прибув у вагонах №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955 одразу після прибуття вантажу без участі та повідомлення працівників правоохоронних органів.

Також представник позивача у судовому засіданні подав клопотання (вх. №05-22/5522/16 від 31.05.2016р.) про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

За змістом ч.3 ст.69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Розглянувши подане представником позивача клопотання про продовження строку вирішення спору, зважаючи на необхідність витребування додаткових доказів, суд вважає можливим, відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України, продовжити строк вирішення спору на 15 днів та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Керуючись ст. 30, ст. 69, ст. 77, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Строк вирішення спору у справі № 924/301/16 за клопотанням позивача продовжити на 15 днів по 15.06.2016р. включно.

Розгляд справи відкласти на 11:30 год. "13" червня 2016 р.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1, каб. 318.

В порядку ст. 30 ГПК України, зобов'язати Ізяславське відділення поліції Славутського відділу головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області (м. Ізяслав, вул. Грушевського, 24) до дня слухання справи - 13.06.2016р. надати суду письмові пояснення стосовно наступних питань:

- коли було повідомлено працівників Ізяславського відділу поліції про надходження вагонів №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955 з вантажем, на який накладено арешт ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі № 75734268/15-к;

- коли прибули працівники Ізяславського відділу поліції на станцію Білогородка для проведення відповідних слідчих та інших дій, що пов'язані з надходженням вантажу у вагонах №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955, на який накладено арешт ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015р. по справі № 75734268/15-к;

- чи мала право залізниця видавати вантаж вантажоодержувачу, який прибув у вагонах №65297665, №67193581, №67859611, №65533036 по накладним №53595542 та №53595955 одразу після прибуття вантажу без участі та повідомлення працівників правоохоронних органів.

Зобов'язати позивача подати в судове засідання довідку про заборгованість відповідача на час розгляду справи; письмове пояснення стосовно того, кому і на який номер здійснювалося повідомлення від 29.09.2015р. о 01:35 год., про яке міститься запис у книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження; пояснення з підтверджуючими документами стосовно наявності на станції ускладнень.

Визначити явку в судове засідання уповноважених представників сторін (з довіреностями та документами, що посвідчують особу) - на розсуд учасників судового процесу.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 4 примірників:

1 - до справи;

2 - позивачу простим (м. Київ, вул. Лисенка, 6);

3 - відповідачу простим (Хмельницька обл., Теофіпольський р-н., смт. Теофіполь, вул. Жовтнева, 12);

4 - Ізяславському відділенню поліції Славутського відділу головного управління Національної поліції України в Хмельницькій

області рек. з пов. (м. Ізяслав, вул. Грушевського, 24).