ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016р. Справа№ 914/930/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: до відповідача:Приватного підприємства Постінтур, м.Дрогобич Львівської області Комунального підприємства Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради, м.Дрогобич Львівської області
про: стягнення інфляційних відсотків, 3% річних в сумі 20 332,59грн.
Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання Децик С.Я.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 директор;

від відповідача: Лішнянський керівник;

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив представникам сторін. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Приватним підприємством Постінтур, м.Дрогобич Львівської області до відповідача, Комунального підприємства Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради, м.Дрогобич Львівської області про стягнення інфляційних відсотків, 3% річних в сумі 20 332,59грн.

Ухвалою суду від 08.04.2016р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 11.05.2016р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

Ухвалою суду від 11.05.2016р. розгляд справи відкладено на 01.06.2016р.

23.05.2016р. позивач подав пояснення по суті позовних вимог з додатковими документами, які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

26.05.2016р. відповідач подав відзив на позовну заяву від 24.05.2016р. №8, який судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю. Заявлені позовні вимоги представник обґрунтовує тим, що рішенням господарського суду Львівської області від 21.05.2013р. у справі №5015/5259/12 з відповідача на користь ПП Постінтур було стягнуто 374347,25 грн. боргу. На виконання вказаного рішення 07.06.2013р. судом видано наказ, на підставі якого ВДВС Дрогобицького МУЮ відкрито виконавче провадження та накладено арешти на рахунки відповідача. Однак, незважаючи на винесене рішення, таке було виконане відповідачем лише частково, до сплати залишилося 355804,27 грн. У звязку з цим представник просить суд в порядку ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 15014,94 грн. інфляційних втрат та 5317,65 грн. 3% річних за період з 01.09.2015р. по 29.02.2016р. включно.

Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, у якому зокрема зазначає, що повідомленням від 06.11.2013р. запропоновано стягувачу залишити за собою майно КП «Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради», а саме автомобіль марки ВАЗ 21093-20, 2006р.в., Д.Н.З. НОМЕР_1, не реалізоване під час виконання рішення. Проте стягувач - ПП «Постінтур», не виявив бажання залишити даний транспортний засіб за собою в погашення заборгованості.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що стягувач, ПП «Постінтур» фактично відмовився від прийняття майна в рахунок погашення боргу, тобто відмовився від прийняття належного виконання боржником свого зобовязання згідно рішення господарського суду Львівської області від 21.05.2013р. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Обовязок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), зобовязання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обовязок, виконання зобовязання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відтак, відповідач вважає позовні вимоги ПП «Постінтур» про стягнення з КП «УКБ Дрогобицької районної ради» 15014,94 грн. інфляційних відсотків та 5317,65грн. річних відсотків, безпідставними та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Однак, суд зазначає, що прийняття в рахунок погашення заборгованості майна КП «Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради», а саме автомобіль марки ВАЗ 21093-20, 2006р.в., Д.Н.З. НОМЕР_1, не є належним виконанням рішення суду від 21.05.2013р. у справі №5015/5259/12, оскільки вказаним рішенням стягнено з відповідача на користь позивача саме грошові кошти, а не майно, а відтак суд вважає твердження відповідача безпідставними.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем оплати виконаних робіт за договором від 27.12.2010р., договором №01/10 на виготовлення проектно-кошторисної документації від 28.12.2010р., договором №15 на виготовлення проектно-кошторисної документації від 25.01.2011р., договором №17 на виготовлення проектно-кошторисної документації від 22.11.2011р., ПП Постінтур звернулося до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з КП Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради 375449,25 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.05.2013р. у справі №5015/5259/12, позов ПП Постінтур було задоволено частково, стягнуто з КП Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради на користь ПП Постінтур 374347,25 грн. основного боргу та 7486,47 грн. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення, 07.06.2013р. господарським судом видано відповідний наказ.

Як встановлено судом, на виконання рішення суду від 21.05.2013р. КП Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради було перераховано 26029,45 грн.

В подальшому у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання з оплати решти частини боргу в розмірі 355804, 27 грн., позивачем за період з 01.02.2014р. по 27.07.2014р. нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 5176,22 грн., пеню в розмірі 28551,51 грн. та 44333,21 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2014 р. по липень 2014 р. включно.

17.09.2014 р. господарським судом Львівської області винесено рішення у справі №914/2827/14, яким позов задоволено частково, стягнуто з КП Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради на користь ПП Постінтур 5176,22 грн. 3% річних, 44333,21 грн. інфляційних втрат та 1158,68 грн. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. На виконання рішення видано наказ.

Крім цього, судом встановлено, що в березні 2015р. ПП Постінтур зверталося до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 71374, 33 грн. інфляційних втрат та 5293,19 грн. 3 % річних за період з 01.09.2014р. по 01.03.2015р.

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.05.2015р. у справі №914/956/15 позов задоволено повністю, стягнуто з КП Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради на користь ПП Постінтур 5293,19 грн. 3% річних, 71374,33 грн. інфляційних втрат та 1827,00 грн. судового збору. На виконання рішення видано наказ.

Крім того, судом зясовано, що рішенням господарського суду Львівської області від 16.11.2015р. у справі №914/3439/15 позов задоволено повністю стягнуто з КП Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради на користь ПП Постінтур 97063,40 грн. інфляційних втрат, 5380,93 грн. 3% річних за період з 01.03.2015р. по 31.08.2015р. та 1537,00 грн. судового збору. На виконання рішення видано наказ.

Жодною із сторін справи не заперечується той факт, що станом на день розгляду даної справи, рішення суду у справі №5015/5259/12 виконане частково, до стягнення залишилося 355804,27 грн. основної суми боргу.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст.193 ГК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 5317,65 грн. 3% річних та 15014,94 грн. інфляційних втрат за період з 01.09.2015 р. по 29.02.2016 р., протягом якого зобовязання відповідача належним чином не було виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтями 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав припинення зобовязання, і вказані статті не передбачають підставою припинення зобовязання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, що відображено, зокрема, у постанові від 05.12.2011 р. по справі №16/164 (2010)).

З огляду на все вищенаведене, беручи до уваги що в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості встановленої рішенням господарського суду Львівської області від 21.05.2013 р. у справі №5015/5259/12, яка станом на дату подання позову до суду складала 355 804,27 грн., суд дійшов висновку про прострочення виконання зобовязання відповідачем, що в свою чергу є підставою для стягнення з відповідача суми 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, 3% річних, які відповідно до поданого позивачем розрахунку за період з 01.09.2015 року по 29.02.2016 року (включно) складають 5317,65 грн., та інфляційні втрати, які відповідно до поданого позивачем розрахунку за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року (включно) складають 15014,94 грн., розраховані позивачем відповідно до ст.625 ЦК України, а позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат, суд звертає увагу на те, що на підтвердження сплати судового збору позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію №16 від 01.04.2016р. на суму 2067,00грн.

Водночас, відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Беручи до уваги ціну позову, суд приходить до висновку, що за подання такої позовної заяви до суду до сплати підлягав судовий збір за мінімальною визначеною законом ставкою, з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2016р., в розмірі 1378,00грн., відтак, 689,00грн. судового збору сплачено позивачем надмірно.

Суд розяснює позивачу, що відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

В решті, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00грн. слід покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.1, 2, 12, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Управління капітального будівництва Дрогобицької районної ради (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. 22 Січня, 43; ) на користь Приватного підприємства Постінтур, (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. 22 Січня, 40; ) 15014,94 грн. інфляційних втрат, 5317,65 грн. грн. 3% річних та 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 06.06.2016 р.

Суддя Кітаєва С.Б.