Господарський суд Чернігівської області
___________________________________________________________________________________ УХВАЛА
31.05.16 № 927/387/16
Предмет спору: про визнання договору недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем, зобов'язання укласти додаткову угоду про продовження терміну дії договору
Суддя В.В. Шморгун
ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
від позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність б/н від 16.11.2015;
від відповідача: ОСОБА_2 - заступник начальника юридичного відділу, довіреність № 31- 25-0.6-7747/2-16 від 16.03.2016;
Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» подано позов до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у якому позивач просить:
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.04.2016 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.05.2016.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.05.2016 розгляд справи відкладався на 31.05.2016.
Сторони у судове засідання з'явились.
Від представників позивача та відповідача клопотання про фіксацію судового засідання технічними засобами не надходило.
У судовому засіданні представником позивача подано письмове клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи, зокрема, і письмові пояснення, у яких позивачем зазначено лише щодо правомірності залучення фізичної особи ОСОБА_3 для участі у справі саме у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з посиланням на норми Господарського процесуального кодексу України.
Усі зазначені документи судом прийнято, залучено до матеріалів справи.
На питання суду щодо участі у справі ОСОБА_3 саме у якості третьої особи, а не у якості відповідача, оскільки та є стороною у спірному договорі, своїх обґрунтованих позивач знову не надав.
Представник відповідача заявила усне клопотання про необхідність залучення ОСОБА_3 до участі у справі саме у якості співвідповідача, оскільки та є стороною у договорі оренди земельної ділянки від 15.10.2015, який позивач просить визнати недійсним.
Крім того, представник позивача, не вбачаючи необхідності участі ОСОБА_3 у справі саме у якості відповідача, не наполягав щодо неможливості або неприйнятності такого залучення, фактично поклавши це питання на розсуд суду.
Таким чином, вимоги позивача, що стосуються цього спірного договору, фактично направлені на скасування прав та законних інтересів не лише Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області а й безпосередньо ОСОБА_3, як рівноправного учасника спірних відносин, незалежно від того, чиї дії неправомірними вважає позивач.
У даному випадку ОСОБА_3 є повноправним учасником двостороннього правочинну, отже наділена відповідними правами та обов'язками нарівні з Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, а відтак, виступає або повинна виступати як зобов'язана сторона.
Відповідно до ч.1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.
Згідно до п. 1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі Постанова № 18) господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона.
За наведених обставин та зважаючи на відповідне клопотання відповідача, відсутність належних обґрунтувань або заперечень позивача, суд залучає ОСОБА_3 до участі у справі у якості другого відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України при залученні до участі у справі іншого відповідача позивач повинен надіслати відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що зазначені документи направлялись ОСОБА_3 як третій особі, суд вважає, що такі вимоги Господарського процесуального кодексу Україні виконано.
Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.
За приписами ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.
Відповідно до положень ст. 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України.
У відповідності до п. 2, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» (далі Постанова № 10) з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ( 2453-17 ), згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.
У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.
Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов - участь у спорі суб'єкта господарювання.
Згідно до ст. 2 Господарського кодексу України у учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
За приписами ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є юридичні особи громадяни України, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Таким чином, аналізуючи норми матеріального та процесуального права суд дійшов висновку, що не підлягають розгляду у господарському суді справи, предметом регулювання яких є майнові та особисті немайнові відносини фізичних осіб, які не є субєктами господарювання, крім випадків, передбачених законодавством, отже у даному випадку спір, стороною якого є фізична особа ОСОБА_3, не підлягає вирішенню у господарському суді.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.
Відповідно до п. 4.2 Постанови № 18 припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.
Суд роз'яснено, що відповідно до ч.2 статті 80 ГПК України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.
У судовому засіданні під час розгляду справи по суті позивачем та відповідачем було заявлено клопотання про оголошення перерви у звязку з необхідністю надання додаткових пояснень та доказів по справі.
Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З метою повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, у звязку з необхідністю надання витребуваних судом документів, з метою надання сторонам права реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголосити перерву у судовому засіданні.
Керуючись ст. 22, 24, 33, 77, 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
3.Оголосити перерву у судовому засіданні до 09.06.2016 на 11:00, яке відбудеться у приміщенні господарського суду Чернігівської області у м. Чернігові, проспект Миру, 20, каб. № 4.
4. Зобов'язати позивача надати письмові заперечення на доводи іншої сторони, додаткові обґрунтування та підтверджуючі їх докази по суті спору, у тому числі:
- щодо настання реальних наслідків і реалізації своїх прав та інтересів при одночасній дії двох договорів оренди на одну земельну ділянку;
- доказ оплати за спірну земельну ділянку у період 2015-2016 роки;
- докази фактичного використання спірної земельної ділянки після фактичної дії спірного договору;
- проект додаткової угоди, направленої листом №211 від 17.06.2015;
- дані про нормативну грошову оцінку та розмір орендної плати з урахуванням індексації по Договору оренди земельної ділянки від 26.05.2010, а також належні та допустимі докази щодо встановлення такої нормативної грошової оцінки відповідно до Закону України Про оцінку земель, у тому числі щодо виготовлення та затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки.
5. Зобов'язати відповідача надати письмові заперечення на доводи іншої сторони, додаткові обґрунтування та підтверджуючі їх докази по суті спору, у тому числі:
- стосовно неможливості автоматичного продовження строку дії спірного договору оренди земельної ділянки при застосуванні переважного права на подовження строку дії такого договору у розумінні положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі»;
- журнал реєстрації вихідної кореспонденції, як доказ направлення листа №27-25-0.3-7460/2-15 від 14.04.2015;
- проект додаткової угоди, направленої листом №211 від 17.06.2015.
6. Сторонам забезпечити явку представників з належними повноваженнями та документами, які посвідчують особу.
Суддя В.В. Шморгун