ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.16 Справа № 904/3548/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Аліас-Компані", м. Дніпропетровськ

до комунального підприємства "Жилсервіс-1" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 777 522, 53 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 08 квітня 2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 04 від 06 січня 2016 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аліас-Компані", м. Дніпропетровськ звернулось з позовом до господарського суду Дніпропетровської області, яким просить стягнути з комунального підприємства "Жилсервіс-1" Дніпропетровської міської ради заборгованість за виконані за договором №2015/04/01 від 01.02.2014 роботи у сумі 777 522,53грн., з яких:

- основний борг у сумі 529 961,7грн.,

- пеню у сумі 224 475,69грн.,

- 3% річних у сумі 8 052,63грн.,

- втрати від інфляції у сумі 15 032,51грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору №2015/04/01 від 01.02.2014 у квітні-липні 2015 року виконав роботи з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації, електромереж, що підтверджується актами здачі-приймання-робіт (послуг) №6 від 30.04.2015 на суму 443 247,85грн., №14 від 29.05.2015 на суму 443 247,85грн., №22 від 30.06.2015 на суму 443 247,85грн., №34 від 31.07.2015 на суму 443 247,85грн., а всього на загальну суму 1 772 991,40грн. Відповідач частково розрахувався за виконані роботи, сплатив на користь позивача 1 243 029,7грн., у звязку з чим заборгованість, яка залишилась несплаченою складає 529 961,7грн. Зазначена сума - 529 961,7грн., є заборгованістю за наступними актами: №22 від 30.06.2015 на суму 89 731,53грн., №34 від 31.07.2015 на суму 443 247,85грн. Залишок несплаченої суми відповідач в установлений договором строк (відповідно до п.2.2. договору замовник здійснює остаточний розрахунок за виконані роботи протягом 20 днів з дати підписання), відповідачем не оплачені. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував три відсотки річних за період прострочення з 11.05.2015 по 07.02.2016 у сумі 8 052,63грн., втрати від інфляції у сумі 15 032,51грн. за період з 11.08.2015 по 07.04.2016.

На підставі п.4.2. договору позивачем нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за загальний період прострочки з 11.05.2015 по 07.02.2016 у сумі 224 475,69грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, наявність заборгованості за договором обґрунтовує тим, що протягом терміну виконання робіт відповідно до умов договору та після їх виконання, жодних вимог щодо сплати за виконані роботи у строки, встановлені договором позивачем відповідачу не заявлялись. Після виконання робіт відповідачем для належного обслуговування житлового фонду було укладено низьку договорів з іншими підрядними організаціями, за якими контрагенти вимагали своєчасної оплати за виконані роботи, тому відповідач в першу чергу здійснював оплату саме за вказаними договорами, а оплата за договором підряду була здійснена частково. Відповідач зазначає, що стягнення заборгованості з відповідача у спірній сумі може негативно вплинути на стан розрахункової дисципліни з іншими контрагентами, які на даний час здійснюють виконання поточних ремонтів та технічне обслуговування житлового фонду підприємства.

У судовому засіданні 16.05.2016 оголошена перерва на 26.05.2016.

У судовому засіданні 26.05.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аліас-Компані" (виконавець) та комунальним підприємством "Жилсервіс-1" Дніпропетровської міської ради (замовник) укладено договір №2015/04/01 на виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації, відповідно до п.1.1. якого замовник доручає та зобовязується оплатити виконавцю, а виконавець приймає на себе зобовязання безпосередньо або шляхом залучення на договірних засадах фізичних та юридичних осіб організувати і виконувати роботи з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації житлового фонду комунальної власності, згідно переліку робіт/послуг (Додаток №1) та згідно дислокації будинків, що обслуговуються відповідно до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 №76 та Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу від 10.08.2004 №150.

Договір набирає чинності з 01 квітня 2015 року та діє по 31.12.2015 (п.6.1 договору).

Відповідно до п.2.1. договору вартість робіт за цим договором визначається по статтях витрат на технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення, згідно переліку робіт/послуг та їх вартості в межах діючого тарифу.

Вартість робіт з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації складає 443 247,85грн. (Додаток №1 до договору).

Порядок приймання передачі виконаних робіт обумовлено пунктами 2.2., 2.3. договору. Так, виконавець до п'ятого числа місяця, наступного за звітним, дає замовнику акти виконаних робіт і рахунок на оплату. Замовник підписує акти, засвідчує підпис печаткою і у триденний термін повертає один примірник актів виконавцю. На підставі підписаних актів та рахунку виконавця, замовник здійснює розрахунок за виконані роботи протягом десяти днів з дати підписання. У разі мотивованої відмови замовника прийняти виконані роботи, сторонами у триденний термін складається рекламаційний акт з переліком претензій замовника, які виконавець має усунути в розумні строки та за власний рахунок.

На виконання умов договору сторони склали та підписали акти виконаних робіт (послуг):

№6 від 30.04.2015 на суму 443 247,85грн.,

№14 від 29.05.2015 на суму 443 247,85грн.,

№22 від 30.06.2015 на суму 443 247,85грн.,

№ 34 від 31.07.2015 на суму 443 247,85грн., а всього на загальну суму 1 772 991,40грн. (а.с.24-27).

Відповідач частково розрахувався за виконані роботи, сплатив на користь позивача 1 243 029,7грн., що підтверджується звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку №2655 ТОВ "Аліас-Компані" у звязку з чим заборгованість, яка залишилась за період з 26.08.2015 по 15.09.2015.

Залишок несплаченої суми становить 529 961,7грн., яка є заборгованістю за актами №22 від 30.06.2015 на суму 89 731,53грн., №34 від 31.07.2015 на суму 443 247,85грн.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати вартості виконаних робіт не виконав, заборгованість у сумі 529 961,7грн. не сплатив, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За умовами частини першої статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до пункту 2.2. договору на підставі підписаних актів та рахунку виконавця, замовник здійснює розрахунок за виконані роботи протягом десяти днів з дати підписання актів приймання-передачі виконаних робіт.

Враховуючи дату підписання актів приймання-передачі виконаних робіт: акт №6 на суму на суму 443 247,85грн. підписано 30.04.2015, №14 на суму 443 247,85грн. підписано 29.05.2015, №22 на суму 443 247,85грн. підписано 30.06.2015, № 34 на суму 443 247,85грн. підписано 31.07.2015, строк оплати, з урахуванням наведених положень п.2.2. договору, є таким, що настав 11.05.2015 - за актом №6; 08.06.2015 - за актом №14, 10.07.2015 за актом 22, 10.08.2015 - за актом №34.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у сумі 529 961,7грн. відповідачем суду не надано.

Отже, вимога позивача про стягнення боргу у сумі 529 961,7грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (cт.610 Цивільного кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Договором №2015/04/01 на виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації передбачена відповідальність замовника за порушення терміну оплати вартості робіт в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від несплаченої суми (п.4.2. договору).

Позивач просить стягнути пеню у сумі 224 475,69грн. за загальний період з 11.05.2015 по 07.02.2016.

Відповідно до п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Оскільки при підрахунку пені позивачем день часткової (повної) оплати боргу враховувався як день прострочки, позовні вимоги про стягнення пені є правомірними в частині суми 217 589,99грн.:

за актом №6 від 30.04.3015 розмір пені за період з 11.05.2015 по 20.07.2015 складає 26 751,51грн.;

за актом №14 від 29.05.2015 розмір пені за період з 11.06.2015 по 21.08.2015 складає 36983,36грн.

за актом №22 від 30.06.2015 розмір пені за період з 11.07.2015 по 31.12.2015 складає 50 494,19грн.;

за актом №34 від 31.07.2015 розмір пені за період з 11.08.2015 по 07.02.2016 складає 103 360,93грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував три відсотки річних за період прострочення з 11.05.2015 по 07.02.2016 у сумі 8 052,63грн., втрати від інфляції у сумі 15 032,51грн. за період з 11.08.2015 по 07.04.2016.

Позивачем при обчисленні трьох відсотків річних допущена аналогічна помилка, що й при обчисленні пені, тобто, день фактичної сплати суми заборгованості включено в період часу, за який здійснюється стягнення.

Розрахунок трьох відсотків річних:

за актом №6 від 30.04.2015 за період з 11.05.2015 по 20.07.2015 три відсотки річних складають 1 377,58грн.,

за актом №34 від 31.07.2015 за період з 11.08.2015 по 07.02.2016 три відсотки річних складають 6 594,07 грн.

Оскільки прострочення виконання зобовязань щодо сплати основного боргу має місце, є правомірною та підлягає частковому задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у сумі 7 971,65грн.

Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача суми втрат від інфляції.

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., втрати від інфляції складають 15 032,51грн. (443 247,85грн. х 103,3914451% (сукупний індекс інфляції за серпень 2015 року по лютий 2016 року) = 458280,36грн. - 443 247,85грн.).

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 770 555,85грн., з яких: 529 961,7грн. основний борг, 217 589,99грн. - пеня, три відсотки річних у сумі 7 971,65грн., втрати від інфляції у сумі 15 032,51грн.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд враховує наступне.

При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 11 675,39грн. згідно платіжного доручення №651 від 14.04.2016, а необхідно було сплатити 11 662,84грн. (777 522,53грн. х1,5%). Отже, сума судового збору 12,55грн. (11 675,39грн. - 11 662,84грн.) сплачена позивачем в більшому розмірі ніж встановлено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Разом з тим, станом на час розгляду справи клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору позивачем не подавалось.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача у сумі 11 558,34грн. (770 555,85грн.х1,5%).

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Жилсервіс-1" Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд.73, блок 4, код ЄДРЮОФОП 32350283) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аліас-Компані" (49000, Дніпропетровськ, вул. Шинна, будинок 22, код ЄДРЮОФОП 39323999) заборгованість у сумі 529 961,7грн., пеню у сумі 217 589,99грн., три відсотки річних у сумі 7 971,65грн., втрати від інфляції у сумі 15 032,514грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 11 558,34грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, - 27.05.2016.