РІШЕННЯ

25 травня 2016 року Справа № 913/525/16

Провадження №15/913/525/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Стальпром, м.Харків

до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 399264 грн 09 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю, довіреність б/н від 02.02.2016;

від відповідача ОСОБА_2 заступник начальника юридичного відділу по коксохімічному виробництву управління комбінату, довіреність №01-026-873 від 14.12.2015.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю Стальпром звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про стягнення заборгованості за договором підряду №05/14-АМК-1419-2014-усл від 23.04.2014 в сумі 243431 грн 72 коп., інфляційних втрат в сумі 144307 грн 71 коп.,3% річних у сумі 11524 грн 66 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 08.04.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 26.04.2016.

Позивач письмовими поясненнями б/н від 19.04.2016 зазначив, що договір №05/14-АМК-1419-2014-усл був укладений між сторонами 23.04.2014 і одночасно підписані його невідємні частини, а також протокол розбіжностей з погодженням редакції замовника; що оскільки відповідачем був сплачений аванс у розмірі 104327 грн 88 коп. та між сторонами був підписаний акт №05/14-1-АМК-1419-2014-усл на суму 54000 грн 00 коп., сума до сплати за актом №05/14-1-АМК-1419-2014-усл складає 543431 грн 72 коп.; що оскільки відповідач ухиляється від підписання та оплати робіт за актом здачі-приймання №05/14-2-АМК-1419-2014-усл, провести звірку розрахунків не вбачається можливим.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 26.04.2016 розгляд справи відкладений на 11.05.2016.

Позивач додатковими поясненнями б/н від 04.05.2016 зазначив, що датою початку прострочення оплати за договором №05/14-АМК-1419-2014-усл від 23.04.2014 є 07.09.2014; що 12.08.2014 відповідач отримав лист №120814/01 від 12.08.2014, до якого долучались для підписання два акти здачі-приймання та рахунок-фактура на суму 243431 грн 72 коп.

Листом б/н від 11.05.2016 позивач зазначив, що представником ТОВ Стальпром ОСОБА_3 15.08.2014 з електронного ящика на адресу ОСОБА_4 було направлено лист №120814/01 та акт №05/14-2 з рахунком-фактурою.

Відповідач відзивом №026-21/1 від 06.05.2015 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що в порушення п.3.2 договору позивач не надіслав одночасно з актами здачі-приймання виконаних робіт проектно-кошторисну документацію, що підтверджується листами №040316/01 від 04.03.2016 та №050216/01 від 05.02.2016 та описами вкладення, що позбавило відповідача права дотриматися строків, передбачених п.3.3, п.3.4 договору; що акт №05/14-2-АМК-1419-2014-усл здачі-приймання науково-технічної продукції на суму 293759 грн 60 коп. було отримано відповідачем 14.03.2016; що позивачем безпідставно нараховано 3% річних в сумі 11524 грн 66 коп. та інфляційні втрати в сумі 144307 грн 71 коп. з 07.09.2014.

Заявою №026-21/3 від 06.05.2016 відповідач просив розстрочити виконання рішення у справі №913/525/16 на 3 місяці зі сплатою щомісячно рівними частками.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.05.2016 розгляд справи відкладено на 25.05.2016.

Додатковими письмовими поясненнями б/н від 24.05.2016 позивач зазначив, що на виконання вимог п.9.3 договору №05/14-АМК-1419-2014-усл від 23.04.2014 накладні передавалися в паперовій та електронній формі; що співробітником позивача ОСОБА_5 з адреси електронної пошти: , на адресу електронної пошти відповідальної особи відповідача ОСОБА_4: , використовуючи програмне забезпечення The Bat направлені наступні накладні: 18.07.2014 накладна №05/14-4 від 18.07.2014, 28.07.2014 накладна №05/14-7 від 28.07.2014, 08.08.2014 накладна №05/14-9 від 08.08.2014; що 14.07.2014 листом №019/ДП1-ПРО-ПРОЧ-исх/2225 від 14.07.2014 відповідач погодив основні технічні рішення системи аспірації підбункерного приміщення ДП-1 та просив продовжити видачу проектно-звітної документації.

Заявою про відмову від позову б/н від 25.05.2016 позивач відмовився від позову в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з вересня 2014 по лютий 2016 року в сумі 72153 грн 86 коп.

Відповідно до присів ст.22 Господарського процесуального кодексу України вказана заява приймається судом до розгляду.

Заявою б/н від 25.05.2016 позивач повідомив, що не заперечує проти розстрочки виконання рішення у справі на 3 місяці зі сплатою боргу, інфляційних втрат, 3% річних рівними частками.

Доповненням до відзиву №026-21/4 від 19.05.2016 відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 243431 грн 72 коп., інфляційних втрат в сумі 144307 грн 71 коп., 3% річних в сумі 11524 грн 66 коп.

У судовому засіданні 25.05.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Стальпром (підрядник, позивач) та Публічним акціонерним товариством Алчевський металургійний комбінат (замовник, відповідач) 23.04.2014 був укладений договір підряду на проведення проектних робіт №05/14-АМК-1419-2014-усл з протоколом розбіжностей, за умовами якого замовник доручає і зобовязується оплатити відповідно до п.2 цього договору, а підрядник приймає на себе виконання визначених в п.1.2 цього договору робіт. Проектні роботи, які виконуються в рамках даного договору, будуть застосовані для: інвестиційного проекту будівництва Капітальний ремонт доменної печі №1 з модернізацією системи охолодження; інвестиційного обєкту будівництва Капітальний ремонт доменної печі №1 з модернізацією системи охолодження (п.1.1 договору в редакції протоколу розбіжностей).

Відповідно до п.1.2 договору розробка проектних робіт: ПАТ Алчевський металургійний комбінат. Капітальний ремонт ДП-1. Аспірація підбункерного приміщення. Обстеження і робоча документація.

Згідно з п.1.3 договору зміст, строки виконання робіт визначаються календарним планом (додаток №1), що складає невідємну частину цього договору.

Вартість робіт за цим договором визначена на підставі протоколу угоди про договірну ціну на проектні роботи (додаток №2) і складає: 289799 грн 67 коп., крім того, ПДВ - 20% - 57959 грн 93 коп., всього до сплати 3477596 грн 60 коп. (п.2.1 договору в редакції протоколу розбіжностей).

Відповідно до п.2.2 договору в редакції протоколу розбіжностей від 23.04.2014 оплата робіт здійснюється відповідно з календарним планом робіт (додаток №1) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника. Замовник до початку проектування перераховує підряднику аванс в розмірі 30% договірної ціни, що складає 86939 грн 90 коп., крім того, ПДВ 20% - 17387 грн 98 коп., всього 104327 грн 88 коп. Підрядник приступає до виконання робіт по договору після отримання авансу в повному обсязі і вихідних даних. Оплату робіт замовник здійснює поетапно протягом 15 календарних днів з дня підписання акта здачі-приймання виконаних робіт обома сторонами.

Моментом остаточного розрахунку по договору вважається перерахування повної вартості за виконану і передану замовнику, в повному обсязі, проектну документацію, після підписання акта здачі-приймання виконаних робіт по договору (п.2.4 договору).

Згідно з п.3.1 договору передача оформленої в установленому порядку проектно-кошторисної документації згідно календарному плану (додаток №1) до договору здійснюється супровідними документами підрядника (накладна, лист).

Замовник підписує акт здачі-приймання за цим договором протягом 5 календарних днів після передачі документації (.3.3 договору).

На виконання умов договору підряду позивачем виконано для відповідача проектні роботи, які останній оплатив частково, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 243431 грн 72 коп.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду, до яких відноситься і договір №05/14-АМК-1419-2014-усл від 23.03.2014, одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 1 ст.854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до п.2.2 договору оплата робіт здійснюється відповідно з календарним планом робіт (додаток №1) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника. Замовник протягом 10 календарних днів до початку проектування перераховує підряднику аванс в розмірі 30% договірної ціни, що складає 88899 грн 00 коп., крім того, ПДВ 20% - 17779 грн 80 коп., всього 106678 грн 80 коп. Підрядник приступає до виконання робіт по договору після отримання авансу в повному обсязі і вихідних даних. Оплату робіт замовник здійснює поетапно протягом 15 календарних днів з дня підписання акта здачі-приймання виконаних робіт обома сторонами.

Моментом остаточного розрахунку по договору вважається перерахування повної вартості за виконану і передану замовнику, в повному обсязі, проектну документацію, після підписання акта здачі-приймання виконаних робіт по договору (п.2.4 договору).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт виконання робіт позивачем за договором підряду №05/14-АМК-1419-2014-усл від 23.03.2014 підтверджується матеріалами справи, в т.ч. актами здачі-приймання науково-технічної продукції (а.с.41, 44), податковою накладною (а.с.65) та визнаний відповідачем.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду №05/14-АМК-1419-2014-усл від 23.03.2014 в сумі 243431 грн 72 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 07.09.2014 по 04.04.2016 в сумі 11524 грн 66 коп. та інфляційних втрат за період з вересня 2014 року по лютий 2016 року в сумі 72153 грн 85 коп. суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Заявою про відмову від позову б/н від 25.05.2016 позивач відмовився від позову в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з вересня 2014 по лютий 2016 року в сумі 72153 грн 86 коп.

Частиною 4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст.5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Згідно з п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Судом розяснені представнику позивача наслідки відмови від позову в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з вересня 2014 по лютий 2016 року в сумі 72153 грн 86 коп.

З огляду на викладене господарський суд вважає можливим прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з вересня 2014 по лютий 2016 року в сумі 72153 грн 86 коп., оскільки дане право надано йому процесуальним законодавством і не порушує нічиїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з вересня 2014 по лютий 2016 року в сумі 72153 грн 86 коп. слід припинити на підставі п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з вересня 2014 по лютий 2016 року в сумі 144307 грн 71 коп. підлягає задоволенню частково в сумі 72153 грн 85 коп.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 07.09.2014 по 04.04.2016 в сумі 11524 грн 66 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю, оскільки наданий позивачем розрахунок, наведений в позовній заяві (а.с.6) зроблений відповідно до діючого законодавства, з урахуванням умов договору підряду №05/14-АМК-1419-2014-усл від 23.03.2014 та даних первинних документів.

Відповідно до ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При зверненні позивача з даним позовом до суду було сплачено за платіжним дорученням №88 від 05.04.2016 судовий збір у сумі 5988 грн 97 коп., в той час як, виходячи із заявленої до стягнення суми (399264 грн 09 коп.) повинно було бути сплачено судовий збір у сумі 5988 грн 96 коп.

Таким чином, наразі існує необхідність повернення Товариству з обмеженою відповідальністю Стальпром судового збору в сумі 00 грн 01 коп., який у відповідності до приписів Закону України Про судовий збір може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене судовий збір з частини позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з вересня 2014 по лютий 2016 року в сумі 72153 грн 86 коп. покладається на позивача.

Судовий збір в сумі 4906 грн 65 коп. покладається на відповідача згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відносно заяви відповідача №026-21/3 від 06.05.2016 про розстрочку виконання рішення у справі №913/525/16 на 3 місяці зі сплатою щомісячно рівними частками, суд зазначає наступне.

В обґрунтування зазначеної заяви відповідач посилається на те, що виконання рішення суду шляхом єдиноразового платежу в теперішній час є неможливим, оскільки обставини, які склалися на Сході України (зокрема, в Луганській області) потягли за собою призупинення кредитування банківськими установами підприємства реального сектору економіки України і зупинили товарне кредитування виробничих підприємств України з боку торгових партнерів в силу критичного росту фінансових ризиків, що призвело до значної втрати портфеля замовлень на продукцію відповідача; що місцезнаходженням виробничих потужностей відповідача є м.Алчевськ Луганської області; що під час активної фази АТО внаслідок бойових дій було пошкоджено залізничні ділянки контактних мереж, а саме Дебальцеве-Вуглегірськ-Ясинувата, Дебальцеве-Попасна, Ясинувата-Авдіївка та Дебальцеве-Торез, в результаті цього для відповідача стали неможливими залізничні перевезення по цим напрямкам; що за 12 місяців 2015 відповідач має збитки на суму 23448880 тис. грн; що з липня 2015 року відповідач поступово відновлює свою роботу і згідно з наказом №313 від 31.07.2015 основні засоби були введені в експлуатацію.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підпунктами 7.1.1 та 7.1.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 №9 передбачено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з пп.7.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 №9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач повинен довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у справі.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

У звязку з проведенням на території м.Алчевська Луганської області антитерористичної операції, наказами директора підприємства відповідача №686 та №685 від 11.08.2014, №695 та №696 від 15.08.2014 через виробничу необхідність, що повязана з відсутністю сировини, було здійснено гарячу консервацію цехів основного виробництво, тобто фактично зупинено роботу підприємства.

Наказами директора Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат №313 та №314 від 31.07.2015, №421 від 23.09.2015, №500 від 29.10.2015, №502 від 30.10.2015 було знято з гарячої консервації основні засоби виробництво, тобто фактично частково відновлено роботу підприємства.

Відповідно до звіту про фінансові результати роботи Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат за 12 місяців 2015 року відповідач має збитки на суму 23448880 тис. грн.

Господарський суд вважає, що вказані відповідачем обставини безпосередньо вплинули на господарську діяльність підприємства відповідача та його фінансовий стан.

З огляду на викладене, беручи до уваги згоду позивача на розстрочку виконання рішення у справі №913/525/16, суд прийшов до висновку про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат №026-21/3 від 06.05.2016 та розстрочення виконання рішення в частині стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи в сумі 243431 грн 72 коп., інфляційних втрат в сумі 72153 грн 85 коп., 3% річних у сумі 11524 грн 66 коп., судового збору в сумі 4906 грн 65 коп. на 3 місяці зі сплатою боргу щомісячно рівними частинами зі здійсненням першого платежу по 30.06.2016.

Керуючись ст.ст.44, 49, 78, п.4 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Стальпром до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, вул.Вілєсова, б.20А, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 05441447, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Стальпром, вул.Шатилова Дача, б.4, м.Харків, ідентифікаційний код 24270537, заборгованість за виконані роботи в сумі 243431 грн 72 коп., 3% річних у сумі 11524 грн 66 коп., інфляційні втрати в сумі 72153 грн 85 коп., судовий збір у сумі 4906 грн 65 коп. (всього 322016 грн 88 коп.), розстрочивши виконання наступним чином:

- 110672 грн 29 коп. по 30.06.2016 включно;

- 110672 грн. 29 коп. по 30.07.2016 включно;

- 110672 грн. 30 коп. по 30.08.2016 включно,

про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з вересня 2014 по лютий 2016 року в сумі 72153 грн 86 коп. припинити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.05.2016.

Суддя С.В. Смола