ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

06 червня 2016 р. Справа № 902/179/16

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді: В.В. Білоуса

Суддів: Н.Д. Говор, Ф.Ф. Колбасова

Секретар судового засідання : К.В. Вознюк

за участю представників:

позивача : не з'явився (ОСОБА_1 - згідно довіреності, в судових засіданнях 24.03.2016 р., 14.04.2016 р. проведених в режимі відеоконференції з Дніпровським районним судом м.Києва)

відповідача : ОСОБА_2- згідно довіреності.

Місце розгляду справи : приміщення суду,кімн.№1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (м.Київ, вул.Ковпака, 29)

до:Публічного акціонерного товариства "Науково - виробнича компанія "Світязь" (21034, м.Вінниця, вул.Соборна, 85)

про стягнення 55 492,15 грн., в тому рахунку 2 500 грн.- боргу за кредитом, 31 359,82 грн.- боргу зі сплати відсотків за період з 15.11.2002 р. по 28.09.2015 р. згідно Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 63 від 08.10.2002 р., 754,72 грн.- пені за прострочення повернення кредиту з 28.03.2015 р. по 25.09.2015 р., 7 816,82 грн.- пені за прострочення оплати відсотків за користування кредитом з 28.03.2015 р. по 25.09.2015 р., 1 150 грн.- інфляційних втрат за кредитом з вересня 2014 р. по червень 2015 р., 11 910,79 грн.- інфляційних втрат за відсотками з вересня 2014 р. по червень 2015 р.,

ВСТАНОВИВ :

Провадження у справі № 902/176/16 було порушено ухвалою від 03.03.2016 р.. Розгляд справи до 12.05.2016 р. проводився в режимі відеоконференції за участю представника позивача ОСОБА_1 і неодноразово відкладався. В зв'язку із неможливістю 12.05.2016 р. провести розгляд в режимі відеоконференції внаслідок того, що в Дніпровському районному суді м.Києва затягнувся розгляд справи і неможливо було провести розгляд справи № 902/179/16 в режимі відеоконференції і в зв'язку зі складністю розгляду справи про що суду стало відомо 12.05.2016 р., в порядку визначеному Положенням про автоматизовану систему розподілу справ було визначено колегію для розгляду справи: головуючий суддя В.В. Білоус, судді Н.Д. Говор, Ф.Ф. Колбасов. Ухвалою від 12.05.2016 р. справу вказаним складом колегії було прийнято до провадження і розгляд справи призначено на 06.06.2016 р. на 12:00 год.

Копія вказаної ухвали отримана відповідачем - 19.05.2016, позивачем - 20.05.2016 р.. Це стверджується рекомендованими повідомленнями органу поштового зв'язку (т.2 а.с.132-133). Позивач вимог ухвали про направлення в судове засідання представника не виконав. Письмових пояснень з цього приводу не надав. Доказів, які б стверджували поважність причин цього також не надав.

Позивачем із заявою від 04.05.2016 р. надано оригінал договору, копії додаткових документів, заяву про відмову відповідачеві в застосуванні строку позовної давності з посиланням на п.7.3. договору із зазначенням того, що 2 500 грн. 03.03.2004 р. згідно платіжного доручення № 75 зараховані на погашення відсотків за користування, а не тіла кредиту (т.1 а.с.123-248, т.2 а.с.1-98).

З огляду на те, що позивач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, 04.05.2016 р. надав суду додаткові докази, в заявах висловив свою правову позицію з приводу заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд прийшов до висновку про те, що нез'явлення в судове засідання представника позивача не перешкоджає вирішенню спору та про розгляд справи на підставі ст.75 ГПК України за наявними в справі матеріалами у відсутність представника позивача.

Ухвалою від 14.04.2016 р. (т.1 а.с.111-112) провадження у справі, щодо вимог про стягнення 2 500 грн. боргу за кредитом було припинено на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України.

В заяві поданій суду 20.05.2016 р. (т.2 а.с. 104-105) і підтриманій представником відповідача в судовому засіданні 06.06.2016 р. відповідач просить припинити провадження в частині позовних вимог про стягнення 13 190,68 грн. відсотків за користування кредитом за період з квітня 2003 р. по лютий 2004 р.. Суд ухвалою від 06.06.2016 р. задоволив цю заяву відповідача і на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України припинив провадження у справі щодо вимог про стягнення 13 190,68 грн. відсотків за користування кредитом за період з квітня 2003 р. по лютий 2004 р., оскільки із розрахунку позову вбачається, що позивачем пред'явлено до стягнення 31 359,82 грн.- відсотків за користування кредитом з 15.11.2002 р. по 28.09.2015 р.. В цю суму включено 13 190,68 грн. відсотків за користування кредитом за період з квітня 2003 р. по лютий 2004 р. які були стягнуті постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22.09.2004 р. в справі № 6/88-04. Тому провадження у справі № 902/179/16 щодо вимог про стягнення 13 190,68 грн. відсотків за користування кредитом нарахованих по лютий 2004 р. підлягає припиненню на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки щодо цих вимог є рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідач у відзиві на позов (т.1 а.с.36-37), заяві поданій суду 24.03.2016 р. (т.1 а.с.75-76), заяві поданій суду 10.05.2016 р. (т.2 а.с.106-109) і його представник в судовому засіданні просить в позову відмовити покликаючись на те, що платіжним дорученням № 75 від 25.03.2004 р. (т.1 а.с.45) перерахував позивачеві 2 500 грн. в повернення кредиту, та просить застосувати строк позовної давності і відмовити в позові.

Представник позивача ОСОБА_1 в судових засіданнях 24.03.2016 р., 14.04.2016 р. проведених в режимі відеоконференції з Дніпровським районним судом м.Києва, та в заяві від 28.04.2016 р. (т.1 а.с.139) позовні вимоги підтримав. Проти застосування судом строку позовної давності заперечив. Покликався на те, що згідно п.7.3 договору № 63, договір діє з дати його укладення до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Пояснив, що кошти в сумі 2 500 грн. згідно платіжного доручення № 75 03.03.2004 р. зараховано в погашення відсотків, а не самого кредиту.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно, в сукупності дослідивши надані в справу докази, оглянувши том архівний № 31 "Оригінали процесуальних документів вилучених з господарських справ, що підлягають знищенню за 2004 р. № 6, № 72-180" і зокрема аркуші 86-88, 93-94; надавши їм юридичну оцінку суд на підставі ст.35 ГПК України, ст.251-254, 257, 260, ч.1 ст.261, ст.266, ч.1 ст.267, 1054 ЦК України, прийшов до висновку про задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності і про відмову з цих підстав в позові.

До такого висновку суд прийшов з таких підстав.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 12.02.2004 р. в справі № 6/88-04 було стягнено із ЗАТ "Біотехнологічна компанія "Світязь" м.Вінниця (згідно статуту зареєстрованого 22.05.2012 р. перейменованого в ПАТ НВК "Світязь" і є правонаступником ЗАТ "Біотехнологічна компанія "Світязь"- т.1 а.с.53) на користь АКБ "Укрсоцбанк" в особі Кіровоградської філії (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" згідно статуту зареєстрованого 15.06.2015 р.- т.1 а.с.18-19) 50 000 грн. боргу за кредитом згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 63 і відмовлено в стягненні відсотків за користування кредитом. Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22.09.2004 р. в справі № 6/88-04 вказане рішення суду від 12.02.2004 р. щодо стягнення 50 000 грн. боргу за кредитом було залишене без змін, а в частині відмови в стягненні відсотків за користування кредитом скасовано і з відповідача на користь позивача стягнено 13 190,68 грн. відсотків за користування кредитом з квітня 2003 р. по лютий 2004 р..

Вказані рішення суду набрали законної сили з 22.09.2004 р..

Згідно ст.35 ГПК України Обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 12.02.2004 р., Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22.09.2004 р. встановлено такі преюдиційні факти: 8 жовтня 2002р. сторонами був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії за №63, на виконання якого відповідачу був виданий кредит (транш) в сумі 50000 грн., що стверджується платіжними дорученнями №1 від 08.10.02р. на суму 35000 грн. та №2 від 08.10.02р. на суму 15000 грн. (а.с. 13-19, 25). Сторони в договорі погодили кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом - до 7 жовтня 2003р. Додатковою угодою від 8.10.2002р. на видачу траншу в рамках кредитної лінії до кредитного договору №63 сторони погодили надання траншу на придбання сільгоспчастин в сумі 50000 грн. строком з 8 жовтня 2002р. по 8 січня 2003р (а.с. 20). Відповідач кредит в установлений термін не повернув. Пунктом 2.5 договору сторони передбачили нарахування процентів за користування кредитом. Згідно пункту 2.7 договору, нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом; при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Відповідно до пункту 7.3. договір набирає чинності з дати його укладення та діє де остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Оскільки відповідач кредитні кошти не повернув, тобто користується ними по даний час, позивач правомірно нарахував відсотки за користування кредитом за період з квітня 2003р. по лютий 2004р. в сумі 13190 грн..

Із вказаного вбачається, що між сторонами виникли правовідносини за кредитним договором, які регулюються ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обгрунтованим розрахунком позовних вимог (т.1 а.с.16), банківськими виписками (т.1 а.с.193-210) стверджується надання позивачем відповідачу 50 000 грн. кредита зі строком з 08.10.2002 р. по 08.01.2003 р. (три місяці) і сплатою щомісячно 33% річних, повернення відповідачем з 16.09.2004 р. по 29.10.2004 р. тільки 47 500 грн. кредита і боргу по кредиту в сумі 2 500 грн., нарахування відсотків в сумі 41 688, 34 грн. за період з 08.10.2002 р. по 28.09.2015 р. і сплата відповідачем 10 328,52 грн. відсотків за період з 03.12.2002 р. по 28.04.2004 р. і борг зі сплати відсотків в сумі 31 359, 82 грн. за період з 15.11.2002 р. по 28.09.2015 р., 754,72 грн. пені за прострочення повернення кредита з 28.03.2015 р. по 28.09.2015 р., 7 816,82 грн. пені за прострочення сплати відсотків з 28.03.2015 р. по 28.09.2015 р., 1 150 грн. втрат від інфляції з кредиту за період вересень 2014 р. по серпень 2015 р., 11 910,79 грн. втрат від інфляції по відсоткам зі сплати кредиту за період вересень 2014 р.- серпень 2015 р..

Суд не бере до уваги заперечення відповідача які полягають в тому, що відповідач платіжним дорученням № 75 від 25.03.2004 р. повернув позивачеві 2 500 грн., оскільки у відповідача існував борг з повернення кредиту і сплати відсотків і позивач правомірно на підставі домовленостей в п.2.13 договору зарахував цю суму 2 500 грн. в оплату відсотків за користування кредитом, а не в погашення кредиту. Це узгоджується з позицією суду апеляційної інстанції в постанові від 22.09.2004 р. № 6/88-04, який мав би при винесенні цієї постанови врахувати сплачені 22.03.2004 р. 2 500 грн. в погашення кредиту і частково задовольнити позов щодо кредиту тільки в сумі 47 500 грн., але не зробив цього і повністю задоволив позов в сумі 50 000 грн. боргу за кредитом.

Відповідач подав заяви про застосування строку позовної давності і про відмову з цих підстав в позові. Суд задоволив заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

Згідно п.п.2.5., 2.6., додаткової угоди від 08.10.2002 р. кредит в сумі 50 000 грн. надавався з 08.10.2002 р. по 08.01.2003 р. на три місяці зі сплатою 33% річних щомісячно. Тобто кредит в сумі 50 000 грн. мав бути повернений не пізніше 09.01.2003 р.. З цієї дати позивач взнав, або обов'язково мав взнати про порушення свого права в зв'язку із неповерненням 50 000 грн. кредиту і неповним виконанням зобов'язань щодо сплати відсотків.

Згідно ч.1,2 ст.251, ч.1,2 ст.252, ст.253, ч.1 ст.254, ст.256, ст.257, п.1 ч.2 ст.258, ст.260, ч.1,5 ст.261, ч.2,3 ст.264, ст.266, ч.1-5 ст.267 ЦК України Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується тільки за наявності порушення права особи.

Оскільки відповідач заборгував позивачеві 2 500 грн. за кредитом і рішення суду в справі № 6/88-04 якими ця сума стягнена з огляду на зміст ст.599 ЦК України не припиненням зобов'язань щодо 2 500 грн. боргу за кредитом, то нараховані з цієї суми додаткові вимоги - відсотки, пеня, інфляційні втрати підлягали б захисту.

В зв'язку з тим, що позивач в 2004 р. звернувся з позовом до суду про стягнення боргу і відсотків і рішення в справі № 6/88-04 щодо стягнення 50 000 грн. боргу за кредитом, 13 190,68 грн.- відсотків за користування кредитом набрало законної сили 22.09.2004 р. то з огляду на вимоги ст.264 ЦК України відбулося переривання строку позовної давності. Оскільки справа № 6/88-04 знищена, окрім процесуальних документів, то суд обчислює переривання строку позовної давності з дати винесення ухвали про порушення провадження у справі № 6/88-04 - 22.10.2003 р. по дату винесення постанови апеляційним судом - 22.09.2004 р., тобто мало місце переривання строку позовної давності на 11 місяців. Після переривання строк перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту, сплати відсотків за його користування після його переривання почався заново з 23.09.2004 р. і закінчився 22.09.2007 р.. З позовною заявою позивач звернувся до суду тільки 26.02.2016 р. (календарний штемпель на конверті - т.1 а.с.20), тобто через 9 років після збігу строку позовної давності. До аналогічних правових висновків щодо застосування строку позовної давності прийшов і Верховний суд України в постанові № 6-116цс13 від 06.11.2013 р., № 6-20цс14 від 19.03.2014 р.. Позивач не надав доказів поважності причин пропуску строку позовної давності.

Суд не бере до уваги заперечення позивача проти застосування строку позовної давності, які полягають в посиланні на п.7.3 договору, оскільки зі змісту цього пункту договору вбачається, що в ньому встановлюється строк дії договору, а не продовження строку позовної давності.

Зі змісту ст.631, ст.256, 257, 260, 266, 267, ст.251, 252, 253 ЦК України строк дії договору і строк позовної давності це не тотожні а різні поняття, категорії.

Пункт 7.3 договору не розцінюється судом як згода сторін на збільшення строку позовної давності передбаченого в ст.257, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України в порядку визначеному ст.259 ЦК України оскільки в силу вимог ст.252, 253 ЦК України для збільшення строку позовної давності за згодою сторін в договорі мало б бути вказано, що строк позовної давності з повернення кредиту становить 4 або будь-яке інше більше число років, а з неустойки 2 або будь-яке інше число років. Такої домовленості про збільшення строку позовної давності з дотриманням вимог ст.252, 253 ЦК України в договорі немає.

Тому строк позовної давності з повернення кредиту сплив 22.09.2007 р., а згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності по основній вимозі вважається, що позовна давність спливла і по додаткових вимогах - відсотках за користування кредитом, неустойці (пені), інфляційних втратах. Окрім того, пеня обчислена після закінчення строку передбаченого ч.6 ст.232 ГК України.

В зв'язку із вказаним вимоги про стягнення 18 169,14 грн.- відсотків (31 359,82 грн. заявлено 31 359,82 грн. заявлено мінус 13 190,68 грн. щодо яких ухвалою від 06.06.2016 р. провадження припинено) за період з 01.03.2004 р. по 28.09.2015 р., 754,72 грн.- пені за прострочення повернення кредиту з 28.03.2015 р. по 25.09.2015 р., 7 816,82 грн.- пені за прострочення в оплаті відсотків за користування кредитом з 28.03.2015 р. по 25.09.2015 р., 1 150 грн.- інфляційних втрат за кредитом з вересня 2014 р. по червень 2015 р. задоволенню не підлягають.

В зв'язку з відмовою в позові судові витрати на судовий збір в сумі 1 378 грн. на підставі ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на позивача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 35, 36, 43, ст.49,ст.75, 82 - 85, 87, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. В позові Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Публічного акціонерного товариства "Науково - виробнича компанія "Світязь" про стягнення 18 169,14 грн. відсотків за користування кредитом, 754,72 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 7 816,82 грн. пені за прострочення в оплаті відсотків за користування кредитом, 1 150 грн. інфляційних втрат за кредитом, 11 910,79 грн. інфляційних втрат з відсотків за користування кредитом відмовити.

2. Судові витрати на судовий збір в сумі 1 378 грн. покласти на позивача.

3. Копію рішення направити позивачеві рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 06.06.2016 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 09 червня 2016 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Головуючий суддя Білоус В.В.

Судді Говор Н.Д.

ОСОБА_3

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (м.Київ, вул.Ковпака, 29)