ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" травня 2016 р.Справа № 924/251/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Вибодовський О.Д., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЗЗІ-ФУД", м.Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області

до Приватного підприємства "Бондар", м.Хмельницький

про стягнення 38 173,60 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Самолюк М.В. - за довіреністю №287/03-УРБ-16 від 26.02.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_1 - директор

Рішення приймається 30.05.2016р., оскільки в судовому засіданні 16.05.2016р. оголошувалась перерва.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовною заявою про стягнення з відповідача на свою користь 38 173,60грн. з яких 24 225,00грн. - основна заборгованість, 213,05грн. - 3% річних, 13 444,88грн. - пеня та 290,67грн. - інфляційні втрати.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову обгрунтовуючи наявними в матеріалах справи доказами.

Крім цього, додатково надавши суду уточнення до позовної заяви, згідно якого просить суд стягнути з відповідача 288,27грн. інфляційних нарахувань, нарахованих на суму основної заборгованості 24 225,00грн. за грудень 2015р., січень, лютий 2016р.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, однак надав суду заяву в порядку ч.3, ст.83 ГПК України з проханням суд зменшити розмір нарахованої пені на 70% посилаючись на важке матеріальне становище підприємства.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

02 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (надалі по тексту - Позивач) та Приватним підприємством «Бондар» (надалі по тексту - Відповідач) було укладено Договір поставки обладнання № 2847-ГСП56/15 (надалі по тексту - Договір).

Відповідно до умов п.1.1 Договору, Постачальник постачає на визначені магазини «Сільпо» торговельне обладнання, а саме комірки (ячейки) для вагової кондитери (надалі - обладнання), а Покупець приймає і оплачує обладнання на Умовах поставки, викладених в Додатку №1 до Договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно п.1.2 Договору, кількість, розгорнутий асортимент, ціна поставки та одиниці поставленного товару визначаються в Специфікації, викладені в Додатку №2 до Договору, який є його невід'ємною частиною.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що оплата товару здійснюється в порядку, зазначеному в Додатку №1 до Договору.

Згідно Додатку № 1 до Договору, Умови поставки, строк поставки здійснюється протягом 21 календарного дня, з моменту отримання передоплати. Передоплата - 60%.

У відповідності до рахунку №5 від 22.01.2015р. Позивачем платіжним дорученням №2758917 від 24.02.2015р. перераховано Відповідачу передоплату 60 % вартості обладнання в розмірі 9 180,00 грн. за поставку обладнання на магазин «Сільпо» за адресою: м. Хмельницький, пр. Миру, 46.

У відповідності до рахунку №7 від 22.01.2015р. Позивачем платіжним дорученням №2758916 від 24.02.2015р. перераховано Відповідачу передоплату 60 % вартості обладнання в розмірі 5 355,00 грн. за поставку обладнання на магазин «Сільпо» за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 265А.

Передоплата 60 % вартості обладнання (24.02.2015р.) - на суму 14 535,00 грн.

Строк поставки (протягом 21 календарного дня з моменту отримання передоплати) до 17 березня 2015р. включно.

У відповідності до рахунку № 5 від 22.01.2015р. Позивачем платіжним дорученням №2921428 від 30.06.2015р. перераховано Відповідачу 40 % вартості обладнання в розмірі 6 120,00 грн. за поставку обладнання на магазин «Сільпо» за адресою: м. Хмельницький, пр. Миру, 46.

У відповідності до рахунку №7 від 22.01.2015р. Позивачем платіжним дорученням №2921430 від 30.06.2015р. перераховано Відповідачу 40 % вартості обладнання в розмірі З 570,00 грн. за поставку обладнання на магазин «Сільпо» за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 265А.

Отже, Відповідачем не було виконано умов Договору щодо поставки обладнання на магазини «Сільпо» за адресами: м. Хмельницький, пр. Миру, 46 та м. Чернівці, вул. Головна, 265А на загальну суму 24 225,00 гривень.

12 листопада 2015року позивач надіслав відповідачу претензію №1280/03 з проханням у семиденний строк з моменту її отримання перерахувати на рахунок позивача отримані кошти за які відповідачем зобов"язання по Договору поставки обладнання № 2847-ГСП56/15 не виконано. Однак, відповідач відповіді на дану претензію позивачу не надав, отримані кошти у вказаний термін не повернув.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що за порушення Постачальником строків передбачених п.4.4, п.6.3 Договору Постачальник сплачує Покупцю пеню пеню в розмірі 0,3% за кожен день прострочення від вартості товару.

Відповідно до п.7.2 Договору позивачем нараховано відповідачу 0,3% пені на суму основної заборгованості 24 225,00грн. за період з 18.03.2015р. по 18.09.2015р., що становить 13444,88грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних віл простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку позивачем додатково нараховано відповідачу 213,05грн. - 3% річних та 288,27грн. - інфляційних втрат з урахуванням поданого уточнення посилаючись на ст.625 ЦК України.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 24 225,00грн. - основна заборгованість, 213,05грн. - 3% річних, 13 444,88грн. - пеня та 288,27грн. - інфляційних втрат.

Відповідачем доказів погашення заборгованості не надано.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом враховується наступне:

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки.

Відповідно до п.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав зобов'язань по договору щодо поставки товару.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 24 255,00грн. основного боргу відповідають нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи, підтверджено належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

А тому, правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача 288,27грн. - інфляційних нарахувань за грудень 2015р., січень, лютий 2016р., 213,05грн. - 3% річних за період з 27.11.2015р. по 12.03.2016р., що підтверджується доданими до матеріалів справи розрахунками.

Також, відповідно до п.7.2 Договору позивачем нараховано відповідачу 0,3% пені на суму основної заборгованості 24 225,00грн. за період з 18.03.2015р. по 18.09.2015р., що становить 13444,88грн.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, однак надав суду заяву в порядку ч.3, ст.83 ГПК України з проханням суд зменшити розмір нарахованої пені на 70% посилаючись на важке матеріальне становище підприємства.

Відповідно до ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Частиною 3, ст.83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3, статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача про стягнення 24 225,00грн. - основної заборгованості, 213,05грн. - 3% річних, 13 444,88грн. - пені та 288,27грн. - інфляційних втрат задовольнити частково.

В частині позову про стягнення 9 411 грн. (70%) пені належить відмовити.

У зв'язку із задоволенням позову відповідно до ст.49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача. При цьому, судом враховано п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Бондар", м.Хмельницький, вул. Галана, 6/18, (ідентифікаційний код 32995097) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЗЗІ-ФУД", м.Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Промислова, 5 (ідентифікаційний код 32294926) 24 225,00 грн. (двадцять чотири тисячі, двісті двадцять п"ять гривень, 00коп.) - основного боргу, 4 034,00грн. (чотири тисячі, тридцять чотири гривні, 00коп.) - пені, 213,05грн. (двісті тринадцять гривень, 05коп.) - 3% річних, 288,27грн. (двісті вісімдеся вісім гривень, 27коп.) - інфляційних втрат та 1 378,00грн. (одну тисячу, триста сімдесят вісім гривень, 00коп.) - витрат по оплаті судового збору.

В частині позову про стягнення 9 411 грн. (70%) пені відмовити.

Видати наказ.

Суддя О.Д. Вибодовський