УХВАЛА

30.05.2016Справа № 910/23094/14

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до третя особаПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2
провизнання недійсними договорів
Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників сторін:

від позивача ОСОБА_3 (за дов.)

від відповідача ОСОБА_4 (за дов.)

від третьої особи ОСОБА_3 (за дов.), ОСОБА_5 (за дов).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, визнання недійсним договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.09.2008; визнання недійсним договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.12.2008; визнання недійсним договору банківського рахунку від 13.12.2007 № 883.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.06.2015 року у справі №910/23094/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю, рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2015 у справі № 910/23094/14 скасовано. Постановлено визнати недійсними кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, Договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.09.2008, Договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.12.2008 та Договір банківського рахунку від 13.12.2007 за № 883 та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 3774,00 грн. витрат по оплаті проведення судово-почеркознавчої експертизи, 4 872,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 2436,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 609,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2016 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 у справі №910/23094/14 - скасовано, а справу в цій частині передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Розпорядження в.о. керівника апарату Господарського суду м. Києва № 04-23/772 від 18.04.2016 року, відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/23094/14.

В результаті зазначеного автоматичного розподілу справу №910/23094/14 передано на новий розгляд судді Усатенко І.В.

Ухвалою суду від 21.04.2016 справу № 910/23094/14 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 12.05.2016.

Ухвалою суду від 25.04.2016 виправлено описку в Ухвалі суду від 21.04.2016.

В судове засідання 12.05.2016 представники позивача та третьої особи не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 12.05.2016 розгляд справи відкладено на 30.05.2016.

Рішенням суду від 15.03.2016 у справі № 910/17687/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання нікчемними договору банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 у позові відмовлено повністю. Дане рішення не набрало законної сили, в зв'язку з поданням апеляційної скарги та його переглядом апеляційною інстанцією.

Як вбачається с судового рішення позивач обґрунтовував свої позовні вимоги саме нікчемністю договорів, оскільки сторонами не додержано письмової форми договору, так як позивачем ніколи не підписувалися та не узгоджувалися зазначені договори.

Предметом розгляду у даній справі № 910/23094/14 є визнання недійсними договорів, а предметом розгляду у справі №910/17687/15 є нікчемність тих самих договорів.

Позивач та третя особа заперечували щодо зупинення провадження по справі.

Відповідно до п. 2.5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" необхідно з урахуванням приписів статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, частина перша статті 220, частина друга статті 228 ЦК України, частина друга статті 207 ГК України, стаття 13 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України"), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, частина перша статті 227, частина перша статті 229, частина перша статті 230,частина перша статті 232 ЦК України, частина перша статті 207 ГК України). За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Отже в даній справі позивач наполягає, що договори являються недійсними, тобто оспорюваними. А у справі № 910/17687/15 позивачем зазначено, що договори являються нікчемними, тобто недійсними в силу закону. Справа № 910/23094/14 не може бути розглянута до вирішення спору у справі № 910/17687/15 про нікчемність договору банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 в силу закону, оскільки необхідно встановити обставини щодо нікчемності оспорюваних правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій i статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі (п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що справа № 910/23094/15 та справа № 910/17687/16 є пов'язаними, і спір у даній справі не може бути вирішений до розгляду по суті справи про нікчемність оспорених договорів. Суд вважає за необхідне з власної ініціативи зупинити провадження у справі до набрання рішенням у справі № 910/17687/15 законної сили.

Керуючись ст. ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №910/23094/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів до набрання рішенням у справі № 910/17687/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів, законної сили.

Зобов'язати сторони негайно повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі та надати належним чином засвідчені копії процесуальних документів на підтвердження.

Ухвала може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя І.В.Усатенко