КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Справа№ 910/2207/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Портянка О.В. (представник за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43"

на рішення господарського суду міста Києва

від 09.03.2016 року

у справі №910/2207/16 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43"

про стягнення штрафу у розмірі 68 000 грн. та пені 68 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" про стягнення штрафу у розмірі 68000 грн. та пені 68000 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.03.2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) та пеню у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень та зарахувати зазначену суму в дохід загального фонду Державного бюджету України. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2040 (дві тисячі сорок) грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Пересувна механізована колона-43" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2016 року у справі №910/2207/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник посилається на те, що висновки, викладені в прийнятому рішенні Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015 р. №13/03-р/к є безпідставними, а факт порушення законодавства про захист економічної конкуренції недоведеним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 25.04.2016 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 01.06.2016 р.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача не з'явився.

01.06.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника у судове засідання, посилаючись на перебування голови правління та юриста Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" у відрядженні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Перебування представників відповідача (голови правління та юриста) у відрядженні не може бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Також колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин.

Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та вважає можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2016 року у справі №910/2207/16 - без змін, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015 р. №13/03-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення) визнано, що позивачем було вчинено порушення, передбачене пунктом 1 ст. 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

Вказаним рішенням до відповідача застосовано адміністративно-господарський штраф - грошову суму, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності (частина перша статті 241 Господарського кодексу України).

Перелік порушень, розмір та порядок стягнення адміністративно-господарських штрафів регулюються законами, що регулюють відносини, в яких допущено господарське правопорушення (відповідно до частини другої статті 241 Господарського кодексу України).

Частиною другою статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються (у тому числі) спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (у тому числі) є антиконкурентні узгоджені дії.

Стаття 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлює, що органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього ж Закону, у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Прийняте відносно позивача рішення відповідає вимогам Закону, що підтверджено рішенням господарського суду міста Києва від 27.07.2015 р. у справі №910/13982/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 р.

Таким чином, доводи скаржника, викладені в апеляційної скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, фактично зводяться до визнання недійсним рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015 р. №13/03-р/к, відхиляються судом як необґрунтовані та недоведені.

Як вбачається з матеріалів справи, за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення Комітету, на відповідача накладено штраф у розмірі 68000 грн.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (надалі - Закон) особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Комітету, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Копію рішення було направлено відповідачу листом Комітету від 19.03.2015 р. №26/03-817. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення №348 копію рішення відповідачем отримано 24.03.2015 р., отже строк сплати штрафу закінчився 24.05.2015 р.

Відповідно до частини восьмої статті 56 Закону протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати до Комітету документи, що підтверджують сплату штрафу.

Проте доказів сплати відповідачем штрафу накладеного рішенням не надано, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованих штрафних санкцій.

Крім того, за невиконання рішення у встановлений законом строк, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 68000 грн. нараховану за періоди з 28.07.2015 року по 26.08.2015 року та з 25.09.2015 р. по 10.02.2016 р., з урахуванням вимог ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», згідно якої за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Відповідно до частин сьомої і дев'ятої статті 56 Закону у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Комітету стягують штраф та пеню у судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Період та розмір заявлений до стягнення пені визначений позивачем вірно та не суперечить вимогам ч.5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Враховуючи те, що рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015 р. №13/03-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано відповідача винним у вчиненні порушень передбачених п.4 ч.2 ст.6, п.1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та накладено штраф в сумі 68000 грн. є чинним, з урахуванням того, що відповідач на час прийняття рішення не сплатив штраф, накладений рішенням Комітету, вимога позивача про стягнення з відповідача 68000 грн. штрафу та 68000 грн. пені є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують.

Враховуючи викладені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2016 року у справі №910/2207/16 прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення необхідно залишити без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2016 року у справі №910/2207/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/2207/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко