КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа№ 927/1364/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Ропій Л.М.

Від позивача - Сабодаш Р.Б. ( довір. б/н від 23.09.2015р);

Від відповідача - Варес М.О. - директор;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІ ГРУП"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016

у справі № 927/1364/15 (головуючий суддя - Головатюк Л.Д., судді - Карабань Я.А., Курдельчук І.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Козелецький комбікормовий завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІ ГРУП"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. у справі №927/1364/15 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Козелецький комбікормовий завод" задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, що розташоване за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, смт Козелець, вул. Комсомольська, буд. 100а, загальною площею 4 784, 7 кв. м. від 04.03.2015, укладений Закритим акціонерним товариством "Козелецький комбікормовий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРІ ГРУП", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною та зареєстрований у реєстрі за номером № 652. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІ ГРУП" на користь Приватного акціонерного товариства "Козелецький комбікормовий завод" 1 218 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що спірний правочин був вчинений виконавчим органом позивача за відсутності рішення загальних зборів акціонерів товариства про вчинення такого правочину, і в подальшому спірний правочин загальними зборами акціонерного товариства схвалений не був, і доказів іншого матеріали справи не містять. Вказане є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що матеріали справи містять протокол від 20 грудня 2011 року, яким оформлене рішення Загальних зборів акціонерів ПрАТ «Козелецький комбікормовий завод», яким прийнято рішення надати згоду голові правління товариства на реалізацію майна товариства за експертною оцінкою. Наведеним протоколом, як зазначає скаржник, не вказано, що дане рішення Загальних зборів акціонерів є попереднім схваленням правочину.

Скаржник зазначає й про те, що матеріали справи містять й рішення позачергового засідання наглядової ради ЗАТ «Козелецький комбікормовий завод» від 19.12.2014 року, яким вирішено погодити продаж об'єктів нерухомості, які належать на праві приватної власності ЗАТ «Козелецький комбікормовий завод».

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

04.03.2015 між Закритим акціонерним товариством «Козелецький комбікормовий завод», правонаступником якого є позивач, як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРІ ГРУП", як покупцем укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 652, відповідно до п. 1.1. якого продавець передає, а покупець приймає у власність комплекс нежитлових будівель, що розташований за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, смт Козелець, вул. Комсомольська, буд. 100а і сплачує за нього ціну визначену договором.

Згідно п. 1.2. договору загальна площа нерухомого майна складає 4 784, 7 кв. м. Комплекс нежитлових будівель складається з:

виробничого комплексу - "А", загальною площею 313,6 кв.м.; вентиляційної "а", загальною площею 24,7 кв.м.; адміністрації "А1", загальною площею 373,1 кв.м.; складу - "А2", загальною площею 395,6 кв.м.; складу - "А3", загальною площею 138,7 кв.м.; силосного корпусу - "А4", загальною площею 1295,5 кв.м.; добудови - "а1", загальною площею 46,3 кв.м.; навісу - "а2", добудови - "а3", загальною площею 30,1 кв.м.; естакади - "а4"; силосного корпусу - "Б", загальною площею 1675,8 кв.м.; естакади - "б"; естакади - "61", майстерні - "В", загальною площею 143,5 кв.м.; зерно-сушильного цеху - "Г", загальною площею 42,9кв.м.; котельні - "Д", загальною площею 67,1 кв.м.; майстерні - "Е", загальною площею 117,5 кв.м.; добудови - "е", загальною площею 33,6 кв.м.; вагової - "Є", загальною площею 24,8 кв.м.; прохідної "Ж", загальної площі 7,4 кв.м.; ганку - "ж1", візеровні - "З", загальною площею 27,0 кв.м.; ганку "з1", сушильні - "Л", загальною площею 27,5 кв.м.; трансформатору - "Т", вбиральні - "У"; огорожі - "1-6"; навісу - "є".

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, складеного ТОВ "Консалтинговий центр "Дисконт - Сервіс", ринкова вартість нерухомого майна, що відчужується, складає 1 700 000, 00 грн. без ПДВ (п. 1.5. договору).

Згідно п. 2.1. договору ціна продажу нерухомого майна за договором складає 1 700 000, 00 грн. без ПДВ.

Згідно наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. документів щодо посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.03.2015, згода голові правління позивача на реалізацію майна товариства за експертною оцінкою була надана рішенням загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства «Козелецький комбікормовий завод», 22.12.2011 (оформлене протоколом від 20.12.2011), а також рішенням наглядової ради товариства від 19.12.2014 (оформлене рішенням № 1 - 15 позачергового засідання наглядової ради Закритого акціонерного товариства «Козелецький комбікормовий завод» від 19.12.2014.

Відповідно до статуту Закритого акціонерного товариства «Козелецький комбікормовий завод», який був чинним на момент укладання спірного договору (в редакції зареєстрованій 24.12.2004) попереднє погодження договорів на суму, що перевищує 10 000, 00 грн., а також будь - яких договорів щодо відчуження, оренди, застави, передачі у спільну діяльність необоротних активів товариства віднесено до компетенції Спостережної (Наглядової) ради товариства (пп. е, п. 9.10 статуту).

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Підставою недійсності правочину згідно ст. 215 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, виходячи із вимог частини першої вказаної статті правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України правочин є чинним за умови дотримання його сторонами наступних вимог: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Згідно із ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Закон України "Про акціонерні товариства", згідно з ч. 1 ст. 1, визначає порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов'язки акціонерів.

При цьому, у відповідності до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства" через два роки з дня набрання чинності цим Законом втрачають чинність статті 1 - 49 Закону України "Про господарські товариства" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 49, ст. 682) у частині, що стосується акціонерних товариств. Тобто з 30.04.2011 всі акціонерні товариства, в тому числі і ті, що не привели свою діяльність у відповідність із Законом України "Про акціонерні товариства", зобов'язані керуватись у своїй діяльності нормами Закону України "Про акціонерні товариства".

Статтею 33 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Згідно ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину.

У разі неприйняття наглядовою радою рішення про вчинення значного правочину питання про вчинення такого правочину може виноситися на розгляд загальних зборів.

Якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради.

Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій.

Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості.

Якщо на дату проведення загальних зборів неможливо визначити, які значні правочини вчинятимуться акціонерним товариством у ході поточної господарської діяльності, загальні збори можуть прийняти рішення про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більш як одного року з дати прийняття такого рішення, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної сукупної вартості. При цьому залежно від граничної сукупної вартості таких правочинів повинні застосовуватися відповідні положення частини другої цієї статті.

Вимоги до порядку вчинення значного правочину, передбачені цією статтею, застосовуються як додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства.

Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину.

В п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року N 11 відповідно до пункту 22 частини другої статті 33 Закону України "Про акціонерні товариства" до виключної компетенції загальних зборів акціонерного товариства належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства. Тому вчинення значного правочину виконавчим органом товариства за відсутності такого рішення є підставою для визнання його недійсним, якщо правочин не було схвалено в подальшому загальними зборами акціонерного товариства (стаття 241 ЦК України).

Господарським судом міста Києва встановлено, що станом на 01.01.2015 (відповідно до балансу позивача за 2014 рік) вартість усіх активів позивача становила 1 810 100, 00 грн. Враховуючи, що ціна продажу нерухомого майна за спірним договором складає 1 700 000, 00 грн. без ПДВ, ціна спірного договору предметом якого є продаж активів товариства, становила більше ніж 93 % загальної вартості активів позивача, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що спірний договір віднесено законом до значного правочину, і рішення про вчинення такого правочину мало прийматися виключно загальними зборами акціонерів товариства.

Договір купівлі - продажу нерухомого майна вчинено сторонами 04.03.2015 року, і з боку позивача такий договір підписаний головою правління Журбою Сергієм Володимировичем - виконавчим органом товариства.

Оскільки спірний правочин був вчинений виконавчим органом позивача за відсутності рішення загальних зборів акціонерів товариства про вчинення такого правочину, і в подальшому спірний правочин загальними зборами акціонерного товариства схвалений не був, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені обставини є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо прийняття рішення загальними зборами позивача про укладання спірного договору в 2011 році до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки в редакції статуту позивача рішення загальних зборів позивача від 22.12.2011 є рішенням про надання попередньої згоди на вчинення значного правочину. Отже, як обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд вказане рішення не можна вважати згодою на вчинення значного правочину (конкретного правочину), в тому числі, оскільки у рішенні загальних зборів від 22.12.2011 не вказано/не деталізовано майно, згода на відчуження якого надається, а також не визначено контрагента на користь якого відбуватиметься відчуження майна товариства.

Крім того, на момент прийняття рішення загальними зборами 22.12.2011 про продаж майна відповідач ще не був заснований (дата внесення запису про створення відповідача - 03.02.2012), окрім того місцевим господарським судом обґрунтовано зазначено про те, що за чотири роки (з 2011 по 2015) могли істотно змінилися обставини, якими збори керувалися при прийнятті рішення про відчуження майна за експертною оцінкою, адже в цей період мали місце значні економічні коливання.

Введення законодавцем поняття "значний правочин" в Законі України "Про акціонерні товариства" є законодавчим обмеженням діяльності органів управління акціонерного товариства та спрямоване на запобігання зловживань з боку виконавчого органу та/або наглядової ради товариства. Головною метою введення цього терміну є захист прав акціонерів, кредиторів акціонерних товариств та третіх осіб.

Прийняття загальними зборами акціонерів рішення про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть ним вчинятися протягом року, означає лише згоду на можливість вчинення значних правочинів у майбутньому, і це не має наслідком реального настання юридичного факту.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи містять протокол від 20 грудня 2011 року, яким оформлене рішення Загальних зборів акціонерів ПрАТ «Козелецький комбікормовий завод», яким прийнято рішення надати згоду голові правління товариства на реалізацію майна товариства за експертною оцінкою до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки протокол загальних зборів акціонерів позивача від 20.12.2011 не є доказом прийняття вищим органом товариства (позивача) рішення щодо відчуження 50 % і більше активів товариства - комплексу нежитлових будівель в 2015 році з урахуванням ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства", яким визначено, що значні правочини можуть вчинятися товариством протягом не більш як одного року з дати прийняття рішення загальними зборами про попереднє схвалення значного правочину.

Посилання відповідача на наявність рішення Наглядової ради про погодження продажу об'єктів нерухомості, оформлене проколом від 19.12.2014, судовою колегією відхиляються, оскільки укладено правочин на суму, що перевищує 50 % вартості активів позивача а прийняття відповідного рішення є виключною компетенцією загальних зборів.

Щодо доводів відповідача стосовно наступного схвалення спірного правочину, шляхом вчинення дій по його виконанню, то таке твердження не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІ ГРУП" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. у справі №927/1364/15 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №927/1364/15.

Повний текст постанови складено та підписано 27.05.2016р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.М. Ропій