РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

26 травня 2016 року Справа № 903/844/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Коломис В.В. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Німчук А.М.

за участю представників:

Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області: ОСОБА_1 (довіреність №6 від 18.02.2016 року)

арбітражний керуючий: ОСОБА_2 (посвідчення №308 від 12.03.2013 року)

кредиторів: не з'явились

боржника: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 05.04.2016 року у справі №903/844/15 (суддя Шум М.С.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Марлін"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська сирна компанія"

про банкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 05 квітня 2016 року у справі №903/844/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Марлін" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська сирна компанія" про банкрутство було затверджено представлений суду звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська сирна компанія" (вул.Лідавська, 2, м.Луцьк, ), ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська сирна компанія" (вул.Лідавська, 2, м.Луцьк, ), зобов'язано державного реєстратора вчинити дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" та спрямовані на припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська сирна компанія" (вул.Лідавська, 2, м.Луцьк, ). Провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська сирна компанія" (вул.Лідавська, 2, м.Луцьк, ) було припинено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 05 квітня 2016 року у даній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 квітня 2016 року у справі №903/844/15 було прийнято до провадження апеляційну скаргу ДПІ, призначено дату судового засідання на 26 травня 2016 року та відстрочено сплату судового збору до закінчення перегляду в апеляційному порядку апеляційної скарги Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 05 квітня 2016 року у справі №903/844/15.

Від ліквідатора - ОСОБА_2 надійшов відзив №17 від 24.05.2016 року на апеляційну скаргу, у якому остання зазначає, що ухвала господарського суду Волинської області від 05.04.2016 року є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята без порушень норм матеріального та процесуального права, а апеляційне провадження за апеляційною скаргою Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 05.04.2016 року у справі №903/844/15 слід припинити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області та арбітражного керуючого, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дійшла висновку про припинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, з огляду на наступне.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Названа конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, у відповідності до вказаного Закону, ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Господарський процесуальний кодекс України містить імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити прийняті господарським судом рішення (в цьому випадку - ухвалу місцевого господарського суду) в апеляційному чи касаційному порядку.

Положеннями частини 1 статті 91 ГПК України встановлено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених ст. 106 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 106 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка набрала чинності з 19.01.2013 року), положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Провадження у справах про банкрутство здійснюється в порядку провадження, передбаченому ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство, стаття 1 якого визначає сторін та учасників провадження у справі про банкрутство, якими є, зокрема, кредитори (представник комітету кредиторів).

Також, стаття 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачає, що учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до статті 23 Закону особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише у разі подання у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Тобто, в силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи, щоб попередити необґрунтоване втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідно до абзацу 7 статті 1 Закону, визначено термін "кредитор", як юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Таким чином, інші випадки участі органу державної податкової служби у справі про банкрутство платника податків, окрім як в якості кредиторів, Законом не передбачені.

У зв'язку з наведеним, органи державної податкової служби та інші державні органи є кредиторами неплатоспроможних боржників, якщо вони мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, що узгоджується з вимогами частини 1 статті 210 Господарського кодексу України, і чинне законодавство не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство.

Як вбачається колегією суддів з матеріалів справи, 20 серпня 2015 року ухвалою господарського суду Волинської області було порушено провадження у справі про банкрутство боржника ТОВ "Українська сирна компанія", розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, розгляд справи в попередньому засіданні призначено на 06 жовтня 2015 року.

21 серпня 2015 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство цього боржника.

13 жовтня 2015 року, ухвалою господарського суду Волинської області було, зокрема, затверджено реєстр вимог кредиторів боржника - ТОВ "Українська сирна компанія" та визнано вимоги конкурсних кредиторів в розмірі:

- ТОВ "Золотий Екватор" - 2436,00 грн., вимоги першої черги, 28 147 120,02 грн. вимоги четвертої черги;

- ТОВ "Комо-Експорт" - 2436,00 грн., вимоги першої черги, 63 928 031,15 грн., вимоги четвертої черги;

- ТОВ "Марлін" - 8 526,00 грн., вимоги першої черги, 4 523 924,85 грн., вимоги четвертої черги, та встановлено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами ТОВ "Українська сирна компанія", а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Постановою господарського суду Волинської області від 03 листопада 2015 року визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю Українська сирна компанія, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Українська сирна компанія призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2.

04 листопада 2015 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури ТзОВ Українська сирна компанія.

Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області було подано до господарського суду Волинської області заяву про визнання кредиторських вимог від 22 грудня 2015 року №14988/10/03-18-10-07.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 26 січня 2016 року заяву Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області про визнання поточних кредиторських вимог прийнято до розгляду, а ухвалою від 11 лютого 2016 року в задоволенні даної заяви було відмовлено з підстав відсутності підтвердженого податкового боргу ТОВ "Українська сирна компанія".

Не погоджуючись із ухвалою суду, Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 11 лютого 2016 року та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області про визнання кредиторських вимог до ТзОВ "Українська сирна компанія" в сумі 11460346,90 грн.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 березня 2016 року у справі №903/844/15 було повернуто апеляційну скаргу Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на підставі пунктів 2, 3 частини 1 статті 97 ГПК України.

Таким чином, ухвала господарського суду Волинської області від 11 лютого 2016 року у справі №903/844/15 набрала законної сили, а орган державної податкової служби не набув статусу кредитора неплатоспроможного боржника, відповідно сторони чи учасника у справі про банкрутство ТОВ "Українська сирна компанія".

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку у Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області відсутнє право, відповідно до статті 91 ГПК України, на подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду від 05 квітня 2016 року.

Відповідно до п.52 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17 травня 2011 року, у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Зважаючи на вищевикладене, та те, що Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області не набула статусу учасника провадження у даній справі про банкрутство, права апелянта оскаржуваною постановою не порушені, питання про права і обов'язки апелянта стосовно сторін у справі судом першої інстанції в даному випадку не вирішувались, апелянт не довів права на оскарження прийнятої судом першої інстанції ухвали від 05 квітня 2016 року у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що провадження за даною апеляційною скаргою Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області підлягає припиненню.

Керуючись ст.ст. 4, 41, 32-34, 43, пунктом 1 частини 1 статті 80, статтями 86, 99 ГПК України, статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 05 квітня 2016 у справі №903/844/15.

Матеріали справи №903/844/15 повернути до господарського суду Волинської області.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.