ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.06.16р. Справа № 904/2315/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Екопрон-Юг", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 45840,00 грн за виконані роботи згідно договору підряду №3088 від 31.07.2015

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність від 21.04.2016;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Екопрон-Юг" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - відповідач) про стягнення основного боргу у сумі 45 840,00 грн, з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду № 3088, укладеного між сторонами 31.07.2015.

Позивачем 25.04.2016 до суду подано доповнення до позовної заяви, у якому він окрім заявлених вимог просив суд відшкодувати йому за рахунок відповідача витрати, пов'язані з отриманням адвокатської допомоги, надавши при цьому документальні докази цього факту.

Заявлені позивачем вимоги прийнято судом до розгляду та враховуються при вирішенні спору по суті.

17.05.2016 позивач до суду подав додаткові документальні докази на підтвердження виконання умов за договором підряду № 3088 від 31.07.2015 (листи, платіжні доручення, повідомлення).

Відповідач позов не визнав, заявлені вимоги вважає безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на порушення самим позивачем умов договору щодо надання відповідачу оригіналу рахунку-фактури до Центру об'єднаних бізнес-послуг відповідача та підготовки і надання останньому повного пакету документів для здійснення оплати. Тому просить суд відмовити у задоволенні позову (відзив на позовну заяву від 16.05.2016).

Позивач не погодився з доводами відповідача та 25.05.2016 подав заперечення на відзив, у яких повністю підтримав заявлені вимоги.

Відповідач участь свого повноважного представника у засіданні суду, призначеному на 01.06.2016, не забезпечив, хоча був обізнаний про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується підписом його представника на бланку запису про оголошення перерви у засіданні суду від 25.05.2016.

На підставі ст. 77 ГПК України у судових засіданнях оголошувались перерви: з 17.05.2016 до 25.05.2016 та з 25.05.2016 до 01.06.2016.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Екопрон-Юг" (далі - позивач, підрядник) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - відповідач, замовник) було складено договір підряду № 3088 (далі - договір), за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботу по технологічному налагодженню систем очистки повітря після реконструкції джерел №173, 174 РЗФ-2 гірничого департаменту ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації в строки, установлені план-графіком виконання робіт у 2015 році. У разі зміни строків виконання робіт їх тривалість визначається узгодженим обома сторонами план-графік виконання робіт, або будь-яким іншим документом, що узгоджений і підписаний обома сторонами. Замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Вартість робіт за даним договором складає 40 000,00 грн, згідно з договірною ціною. ПДВ у розмірі 20 % складає 8 000,00 грн. Всього вартість робіт за договором, включаючи ПДВ, складає 48 000,00 грн (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору оплата підрядником наданих йому послуг замовником:

А) послуг, що входять до складу загальновиробничих витрат (пожежна охорона, мед. допомога, благоустрій території та ін.) у розмірі 1,5 % від вартості фактично виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів);

Б) витрат замовника по утриманню приміщень замовника, використаних для харчування робітників підрядника в розмірі 3% вартості фактично виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів) здійснюється шляхом зменшення суми, що підлягає оплаті за виконані роботи на суму вищезазначених послуг замовника. Вартість послуг замовника відображається в актах форми КБ-2в.

Тобто, після вирахування 4,5% вартості послуг замовника з 48 000,00 грн з урахуванням ПДВ зазначених у договорі підряду, замовник повинен сплатити підряднику 45 840,00 грн.

На виконання умов договору позивач виконав на замовлення відповідача підрядні роботи, які було прийнято останнім, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками обох сторін актом приймання виконаних робіт № 373-01-12 від 17.12.2015.

В порушення умов договору відповідач не виконав свої фінансові зобов'язання щодо оплати за виконанні підрядні роботи.

Таким чином, заборгованість за виконанні підрядні роботи у відповідача перед позивачем склала 45 840,00 грн, за стягненням якої останній і звернувся до суду.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання.

Факт виконання позивачем підрядних робіт підтверджений матеріалами справи, зокрема, актом приймання виконаних підрядних робіт № 373-01-12 за грудень 2015 року на суму 45 840,00 грн та відповідачем не оспорений.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в обумовлений договором строк заборгованість за виконані підрядні роботи в сумі 45 840,00 грн не оплатив, тобто в даному випадку має місце неналежне виконання зобов'язань за вказаним договором відповідачем.

Однак, відповідач не визнав позовні вимоги, оскільки за його твердженнями позивач порушив взяті на себе зобов'язання за п. 5.1 договору, тому, на його думку, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Не зважаючи на прийняті відповідачем підрядні роботи, останній все ж таки відмовляється оплачувати їх виконання, посилаючись на неотримання ним від позивача всіх необхідних документів для здійснення оплати, зокрема, податкових накладних, складених в електронній формі, з дотриманням умов реєстрації електронного цифрового підпису уповноваженої особи підрядника у порядку, встановленому законодавством, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд не вбачає підстав для відмови у позові та вважає, що доводи відповідача не містять під собою правового підґрунтя, оскільки позивачем доведено і підтверджено матеріалами справи, що позивач повністю виконав підрядні роботи та передав їх замовнику, намагаючись зареєструвати податкові накладні в Дніпропетровському відділенні ПАТ "Український іноваційний банк" (ПАТ Укрінбанк), в якому з моменту заснування фірми позивач обслуговувався та в якому знаходився його основний поточний рахунок, зіткнувся з проблемою не проведенням банком його платежів у тому числі і бюджетних: 03.09.2015 ТОВ ВКФ "Екопрон-Юг" оплатило 1) ПДВ за вересень, грудень, місяць 2015 року в сумах 61 062,40 грн, 10 791,65 грн та 25 000,00 грн (платіжні доручення №109 від 03.09.2015, №114 від 17.09.2015 та №2 від 20.10.2015).

Після прийняття Верховною Радою України Закону №71VI 11 від 28.12.2014 "Про внесення змін до податкового кодексу України" та листа ДФС від 19.01.2015 №1403/7/99-99-03-01-17 "Про систему електронного адміністрування ПДВ" платежі позивача неможливо побачити в реєстрі сплати ПДВ і останній ніби то рахується боржником, про що останній неодноразово повідомляв НБУ, Державну фіскальну службу України, ПАТ "Укрінбанк". Однак платежі не були проведені, хоча грошові кошти на поточному рахунку позивача є в достатній кількості. Враховуючи цей факт позивач звертався до всіх фіскальних органів починаючи з районної податкової інспекції і закінчуючи Державною фіскальною службою України за допомогою.

У відповідь на звернення позивача, останньому повідомлено про те, що згідно пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України від 05.04.21 "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні", з вини банку, в якому відкриваються рахунки вкладників, платник звільняється від відповідальності за несвоєчасне перерахування таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів включаючи пеню та штрафні санкції.

Враховуючи ситуацію, що склалася у позивача з банком, за якою реєстраційну суму не можливо збільшити через не переведення 96 854, 05 грн з 03.09.2015 на рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ у казначействі України, податкові накладні складені, та не зареєстровані в ЄРПН, позивач включає до податкових зобов'язань та відображає у податковій звітності з ПДВ у тому звітному періоді, в якому їх складено, чим ще більше зменшує свою реєстраційну суму.

Листом від 18.02.2016 № 12 позивач повідомив відповідача про зазначену ситуацію, а отже останній був обізнаний про відсутність вини позивача у не виконанні свого обов'язку щодо реєстрації податкових електронних накладних.

Відповідно до п 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України, останній регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що не відображення факту проведення господарської операції у податковій звітності позивача не позбавляє відповідача обов'язку по проведенню оплати за виконані роботи, адже податкова накладна є лише підставою для виникнення податкових зобов'язань, а її відсутність не впливає на виникнення чи припинення господарських зобов'язань. Тим більше, що підрядні роботи були виконані повністю та отримані відповідачем без зауважень та заперечень, а тому посилання відповідача на відсутність у нього зобов'язання щодо оплати є неправомірним та безпідставним, що свідчить про навмисне ухиляння відповідача від оплати отриманих послуг.

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів суд вважає, що позивач належним чином довів наявність вини відповідача у невиконанні свого обов'язку щодо оплати підрядних робіт, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 ст.614 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги належним чином обгрунтовані та підлягають задоволенню повністю у сумі 45 840,00 грн заборгованості за неналежне виконання грошового зобов'язання за виконані підрядні роботи, з підстав про які йдеться вище у цьому рішенні.

Стосовно витрат позивача на адвокатські послуги у розмірі 3 000, 00 грн, які позивач просить покласти на відповідача, як на особу, внаслідок неправомірних дій якої виник спір, суд зазначає наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Пунктом 6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем до матеріалів справи надано лише договір про надання юридичної допомоги адвокатом від 21.04.2016, ані платіжного доручення, за яким мало бути перераховано заявлену суму, ані свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, на яке мається посилання у договорі чи взагалі будь-якого іншого доказу, що підтверджував понесення позивачем таких витрат до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо відшкодування йому за рахунок відповідача витрат на послуги адвоката у сумі 3 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України у сумі 1 378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ідентифікаційний код 24432974) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Екопрон-Юг" (м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна, буд. 17, ідентифікаційний код 19319017) - 45 840,00 грн заборгованості за неналежне виконання грошового зобов'язання за виконані роботи за договором підряду та 1 378,00 грн витрат по сплаті судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Витрати на послуги адвоката покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 02.06.2016.

Суддя В.Д. Воронько