ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Справа № 916/2694/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
відповідачівНауменко О.В. - довіреність від 03.12.2015 року
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна
на постановувід 18.02.2016 р. Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 916/2694/15 господарського суду Одеської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна
до - Державного підприємства "Одеська залізниця"; - Приватного підприємства "Ексімтрансервіс-Південь"; - Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"; - Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"; - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська національна стивідорна компанія"
простягнення 163 812,36 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ДП "Одеська залізниця", ПП "Ексімтрансервіс-Південь", ДП "Одеський морський торговельний порт", ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України", ТОВ "Українська національна стивідорна компанія" про стягнення (з врахуванням уточнень до позовної заяви № 1-51/15 від 07.07.2015 року) пропорційно ступінню вини кожного з відповідачів 163812,36 грн. вартості нестачі вантажу на підставі статей 217, 224 Господарського кодексу України, статей 934, 611 Цивільного кодексу України, статей 12, 23, 52, 53, 110, 113, 114, 115, 129, 130, 131, 134, 133 Статуту залізниць України, статей 12, 22 Закону України "Про залізничний транспорт", пунктів 2, 4, 16 Правил складання актів, статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.09.2015 року залучено до участі у даній справі Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в якості іншого відповідача.

Ухвалою місцевого господарського суду від 10.11.2015 року залучено до участі у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська національна стивідорна компанія" в якості іншого відповідача.

У відзиві на позовну заяву ДП "Одеська залізниця" просило відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав того, що позивачем необґрунтовано та документально не підтверджено заявлено позов, вантаж відправки №46848073 був отриманий одержувачем повністю та без претензій.

У відзиві на позовну заяву ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" просило у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

ТОВ "Українська національна стивідорна компанія" у відзиві на позовну заяву просило у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що починаючи з дати відвантаження вантажу зі складу й по теперішній час позивач не пред'являв претензій ТОВ "Українська національна стивідорна компанія" щодо неналежного виконання зобов'язань за договором, виявлення нестачі чи стягнення збитків.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.11.2015 р. (суддя С.Г. Власова) позов задоволено, стягнуто з ДП "Одеська залізниця" на користь ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна 163812,36 грн. вартості нестачі вантажу та 3276,25 грн. судового збору, виходячи з встановлених обставин, що нестача вантажу виникла саме з вини перевізника.

В частині позовних вимог до ПП "Ексімтрансервіс-Південь", ДП "Одеський морський торговельний порт", ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України", ТОВ "Українська національна стивідорна компанія" відмовлено, за недоведеністю їх вини.

За апеляційною скаргою ДП "Одеська залізниця" Одеській апеляційний господарський суд (судді: Л.О. Будішевська, М.А. Мишкіна, Л.В. Поліщук) переглянувши рішення господарського суду Одеського області від 24.11.2015 р. в апеляційному порядку, постановою від 18.02.2016 року, рішення господарського суду Одеської області від 24 листопада 2015 року скасував в частині задоволення позову до ДП "Одеська залізниця" та прийняв в цій частині рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 24 листопада 2015 року залишив без змін та стягнув з ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна на користь ДП "Одеська залізниця" 3603,88 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Мотивуючи постанову суд апеляційної інстанції вказуючи на те, що на станції призначення - Одеса - порт Одеської залізниці вантажоодержувачем під час прийняття вантажу у вагоні № 67386326 за накладною № 46764635 від 06.03.2015 року виявлено нестачу вантажу у кількості 2 пачок, внаслідок чого були складені приймальний акт № 151042 від 09.03.2015 року, Рапорт на складання комерційного акта від 09.02.2015 року, Тальманська розписка від 09.03.2015 року. Проте, матеріали справи не містять в собі доказів на підтвердження того, що вантажоодержувач скористався правом, передбаченим статуту 52 Статуту залізниць України з врахуванням того, що Рапорт на складання комерційного акта від 09.02.2015 року складений без участі представників залізниці, так само як і приймальний акт № 151042 від 09.03.2015 року, Тальманська розписка від 09.03.2015 року. Також, матеріали справи не містять в собі відповідних доказів звернення вантажоодержувача до начальника станції або Дирекції залізничних перевезень в строк, передбачений пунктом 16 Правил складання актів, що безумовно свідчить про відсутність законних підстав вважати приймальний акт № 151042 від 09.03.2015 року, Рапорт на складання комерційного акта від 09.02.2015 року, Тальманську розписку від 09.03.2015 року належними доказами, в розумінні статті 43 ГПК України з врахуванням положень статей 129, 130 Статуту залізниць України, що підтверджують нестачу вантажу у вагоні № 67386326 за накладною № 46764635 від 06.03.2015 року у кількості 2 пачок масою 5828 кг.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що рішення місцевого господарського суду від 24.11.2015 року в частині стягнення з ДП "Одеська залізниця" на користь позивача 163812,36 грн. вартості нестачі вантажу підлягає скасуванню як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 року та задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 217, 224 Господарського кодексу України, статей 934, 611 Цивільного кодексу України, статей 12, 23, 52, 53, 110, 113, 114, 115, 129, 130, 131, 134, 133 Статуту залізниць України, статей 12, 22 Закону України "Про залізничний транспорт", пунктів 2, 4, 16 Правил складання актів, статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність".

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Українська національна стивідорна компанія" просить у задоволенні касаційної скарги відмовити посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції в повному обсязі, всебічно та об'єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності, оцінив представлені по справі докази та прийняв правомірне та обґрунтоване рішення.

У відзиві на касаційну скаргу ДП "Одеський морський торговельний порт" просить у задоволенні касаційної скарги відмовити посилаючись на те, що останній є неналежним відповідачем у даній справі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 06.03.2015 року вантажовідправником - ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна, на підставі залізничної накладної № 46764635 на станції відправлення Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці здійснено відправлення вагону № 67386326 прокату чорних металів не поіменованих в алфавіті у кількості 33 пачок масою 65428 кг на адресу одержувача - "Адміністрація Одеського морського порту" за дорученням ПП "Ексімтрансервіс-Південь" (станція призначення - Одеса - порт Одеської залізниці).

Залізнична накладна містить відомості, що вантаж у кількості 33 пачок промаркований фарбою жовтого кольору відповідно до інструкції № 2023 від 28.02.2013 року, маса одиниці вантажу більше 100 кг. Маса вантажу визначена за трафаретом. Вантаж прокату чорних металів не поіменованих в алфавіті масою 65428 кг завантажений у вагон № 67386326 засобами вантажовідправника, вантаж розміщено та закріплено відповідно до пунктів 2, 4, 3 глави 3 Прил. 14 до СМГС. Вантаж - експорт для вивозу водним транспортом до Туреччини.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що на підтвердження того, що вантажовідправником в накладну № 46764635 від 06.03.2015 року внесені правильні відомості і визначено правильну масу вантажу, позивач послався на акт приймання продукції № ZA 1520-0262.2, який місцевим господарським судом взято до уваги. Вказаний акт містить відомості про те, що місцем проведення перевірки вантажу являється центральний склад готової продукції ПАТ „Дніпроспецсталь" у місці Запоріжжя і перевірка здійснюється 04-05 березня 2015 року. Також в акті зазначено, зокрема, що перевірка 33 одиниці вантажу здійснена представниками компанії СЖС , маса нетто якого складає 65098 кг, що відповідає даним на бирках і інформації, зазначеній у формі 56 системи R/З та вантаж допущено до завантаження у вагон № 67386326.

Актом приймання продукції № ZA 1520-0262.2 зазначено, що нетто вантажу - 33 пачки становить 65098 кг, тоді як накладна № 46764635 від 06.03.2015 року містить в собі відомості про завантаження у вагон № 67386326 вантаж у кількості 33 пачок масою в 65428 кг. (Т.1, а/с 22-23) Крім цього, акт приймання продукції № ZA 1520-0262.2 засвідчує, що спірний вантаж допущено до завантаження у вагон № 67386326, а відтак, викладене спростовує висновок місцевого господарського суду, що зазначений акт засвідчує про завантаження вантажем вагону № 67386326 у присутності інспектора організації СЖС Україна, яке є атестованим сюрвеєром.

Відповідно до відмітки в накладній № 46764635 від 06.03.2015 року завантаження вантажем вагону № 67386326 призначено на 05.03.2015 року, а перевізником до перевезення його прийнято 06.03.2015 року, і матеріали справи не містять в собі доказів на підтвердження знаходження вагону № 67386326 з вантажем на протязі доби під охороною.

В процесі перевезення вантажу, 08.03.2015 року на проміжній станції Тимкове Одеської залізниці здійснено контрольне зважування вагону № 67386326, що прибув за накладною № 46848073 від 06.03.2015 року, на тензодінамічних вагах та встановлено, що брутто за документом становить 86328 кг, брутто за протоколом зважування становить 80500 кг. Під час огляду з оглядового моста виявлено, що вантаж у вагон завантажено у два штабеля, вантаж марковано жовтою фарбою. Маркування вантажу виявилось без порушень та відповідає документу. Окантовочні стрічки не порушені. Вага вантажу визначена вантажовідправником за трафаретом. Вантаж прибув на станцію без охорони, вагон слідує за місцем призначення, у зв'язку з чим 08.03.2015 року станцією Тимкове Одеської залізниці складені акти загальної форми № 302, № 355.

Наявна в матеріалах справи накладна № 46764635 від 06.03.2015 року містить в собі відмітку, що на станцію призначення - Одеса - порт Одеської залізниці вантаж у вагоні № 67386326 прибув 09.03.2015 року.

Після приймання вантажоодержувачем вантажу від перевізника, 09.03.2015 року ТОВ "Українська національна стивідорна компанія" було складено Приймальний акт № 151042 згідно з яким, під час відвантаження вантажу з вагону № 67386326, що прибув за відправкою № 46764635 від 06.03.2015 року виявилась нестача вантажу у кількості 2 пачок, вага 31 пачки складає 59468 кг, датою приймання до складу № 14 зазначено - 09.03.2015 року (том 1, а.с 54).

Також, матеріали справи містять копію Рапорту на складання комерційного акта від 09.02.2015 року з якого вбачається, що у вагоні № 67386326 за накладною № 46764635 виявлено нестачу вантажу з прокату чорного металу у кількості 2 пачок. Також Рапорт містить в собі відомості, що під час відвантаження вантажу та перевірки піввагону № 67386326, що прибув за накладною № 46764635 значиться 33 пачки вагою 65428 кг. Фактично відвантажено 31 пачка: за специфікацією зазначено 6314 кг (22 пачки); 6297 кг (2 пачки); 6313 кг (7 пачок), що не відповідає ТСД № 293379, де зазначено: 1 пачка ф.65,0 вагою брутто 3160 (26 шт.) та 1 пачка ф. 65,0 вагою 2800 (23 шт.), які фактично у піввагоні були відсутні. Під час відвантаження вантажу був присутній експедитор ПП "Ексімтрансервіс-Південь" (том 1, а.с 52, 53).

Разом з цим, матеріали справи містять в собі копію Тальманської розписки від 09.03.2015 року, в якій зазначено, що у вагоні № 67386326 знаходиться 31 пачка. (том 1, а.с 54).

10.03.2015 року ПАТ "Дніпроспецсталь" у місці Запоріжжя складено акт, яким засвідчено про те, що спеціалістом 1 категорії УЕБ Панасенко К.Г. разом із спеціалістом 1 категорії УЕБ Заботиним В.Є. у присутності в.о. начальника ЦСГП Шульгіна С.В. у приміщенні складу експортної продукції ЦСГП склали акт про те, що з 11:30 до 12:30 здійснено огляд готової продукції, що знаходиться на складі внутрішнього ринку ЦСГП з метою виявлення можливої наявності 2 пачок сталі 30Х2Н2М, плавка №В36604 ф.65 мм, вагою нетто 3,150 т. (26 шт) та вагою нетто 2,790 т. (23 шт.). Під час огляду та здійснення звірки у ЦСГП зазначених пачок не виявлено. Звіряння проводилось за бирками та гарячому клейму на металі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна про пропорційне ступінню вини кожного з відповідачів стягнення 163812,36 грн. вартості нестачі вантажу на підставі статей 217, 224 Господарського кодексу України, статей. 934, 611 Цивільного кодексу України, статей 12, 23, 52, 53, 110, 113, 114, 115, 129, 130, 131, 134, 133 Статуту залізниць України, статей 12, 22 Закону України "Про залізничний транспорт", пунктів 2, 4, 16 Правил складання актів, статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність".

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України, що кореспондується з приписами частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

За приписами статті 2 Статуту залізниць України (визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Із змісту вищенаведених положень законодавства випливає, що наявна в матеріалах справи накладна № 46764635 свідчить про укладення 06.03.2015 року між ПАТ Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна (вантажовідправник) та ДП "Одеська залізниця" (перевізник) договору перевезення вантажу на користь "Адміністрація Одеського морського порту" (вантажоодержувач) за дорученням ПП "Ексімтрансервіс-Південь".

За приписами статей 23 та 24 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції.

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Статтею 111 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно статті 114 Статут залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом 2 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за N 567/6855 (далі - Правила) встановлено, що комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

З викладеного випливає, що перевізник зобов'язаний скласти саме комерційний акт у разі виявлення ним, під час перевезення вантажу, невідповідність відомостям, зокрема, кількості місць, маси вантажу, зазначених в перевізному документі з фактично встановленою кількістю місць та масою вантажу.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пунктом 15 Правил видачі вантажів (статті 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за N 862/5083 передбачено, що видача на станціях призначення імпортних вантажів, що перевозяться не в прямому міжнародному сполученні через порти й прикордонні станції, а також експортних вантажів у портах, на прикордонних станціях, якщо вантажі прибули в справних вагонах, контейнерах з непошкодженими пломбами (ЗПП) відправників, портів, експедиторських організацій, митних органів, провадиться без участі залізниці, за винятком випадків, передбачених статтею 52 Статуту.

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Пунктом 2 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за N 567/6855 (далі - Правила) встановлено, що комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Відповідно до пункту 16 Правил складання актів, у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що станцією Тимкове Одеської залізниці, з порушенням вимог чинного законодавства складено акт загальної форми № 302 від 08.03.2015 року, оскільки мав бути складений комерційний акт.

При цьому, місцевий господарський суд взявши до уваги відомості акта загальної форми № 302 від 08.03.2015 року, приймальний акт № 151042 від 09.03.2015 року, Рапорт на складання комерційного акта від 09.02.2015 року, Тальманську розписку від 09.03.2015 року дійшов висновку про доведеність тієї обставини, що нестача вантажу у вагоні № 67386326 за накладною № 46764635 відбулась у кількості 5828 кг.

Проте, дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що акт загальної форми № 302 від 08.03.2015 року складений станцією Тимкове Одеської залізниці щодо нестачі вантажу у вагоні № 67386326, що прибув за накладною № 46848073, тоді як спір по даній справі стосується нестачі вантажу у вагоні № 67386326, що прибув до вказаної станції за накладною № 4676463, тобто відомості цього акта не можуть слугувати доказом на підтвердження кількості та маси недостаючого вантажу, що прибув у вагоні за відправкою № 46764635.

Беручи до уваги встановлені обставини справи щодо відсутності доказів на підтвердження того, що вантажоодержувач скористався правом, передбаченим статтею 52 Статуту залізниць України, з врахуванням того, що Рапорт на складання комерційного акта від 09.02.2015 року складений без участі представників залізниці, так само як і приймальний акт № 151042 від 09.03.2015 року, Тальманська розписка від 09.03.2015 року та доказів звернення вантажоодержувача до начальника станції або Дирекції залізничних перевезень в строк, передбачений пунктом 16 Правил складання актів, що безумовно свідчить про відсутність законних підстав вважати приймальний акт № 151042 від 09.03.2015 року, Рапорт на складання комерційного акта від 09.02.2015 року, Тальманську розписку від 09.03.2015 року належними доказами, в розумінні статті 43 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням положень статей 129, 130 Статуту залізниць України, що підтверджують нестачу вантажу у вагоні № 67386326 за накладною № 46764635 від 06.03.2015 року у кількості 2 пачок масою 5828 кг, судова колегія вважає вірним висновок апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене та встановлені обставини справи, судова колегія вважає постанову у даній справі такою, що підлягає залишенню без змін, а доводи скаржника, викладені ним у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає прийняту у справі постанову такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Доводи заявника викладені ним у касаційній скарзі, колегія вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 р. у справі № 916/2694/15 господарського суду Одеської області залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач