КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Справа№ 910/29197/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Жигальська Ю.Ю. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р.

у справі №910/29197/15 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 16 024,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 16 024,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як страховик за договором добровільного страхування майна потерпілого, виплатив тому страхове відшкодування і з моменту здійснення виплати набув права вимоги до страховика ризику цивільно-правової відповідальності особи, яка завдала шкоди.

Стверджуючи, що несплатою відповідачем позивачу грошових коштів у розмірі 11 773,40 грн., індексу інфляції 4 006,58 грн., 3% річних 244,82 грн. відповідно до положень ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. у справі №910/29197/15 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" 11 773,40 грн. В частині вимог про стягнення індексу інфляції 4 006,58 грн. та 3% річних у розмірі 244,82 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині відмови від задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У доводах апеляційного оскарження апелянт не погоджується з висновками рішення суду першої інстанції, зокрема, на його думку були неправильне застосовані та порушені норми матеріального права, а саме ст.ст. 548-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. у справі №910/29197/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В., прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.03.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.03.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці та перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016р. прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. у справі №910/29197/15 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.

02.03.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу та додаткові документи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016р. розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" відкладено на 06.04.2016р.

09.03.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких його представник просив змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.04.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. у справі №910/29197/15 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" відкладено на 23.05.2016р.

11.04.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача.

20.05.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.05.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.

У судове засідання 23.05.2016р. представники відповідача не з'явились. Про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того, ст. 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, виходячи зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський не бачить підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням того, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, а відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи.

У судовому засіданні представник позивача доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови позовних вимог.

Заслухавши доводи апелянта, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційних господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30.07.2104р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (Страховик) та ОСОБА_4 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №1-01, предметом якого є страхування транспортного засобу "Мазда", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

19.08.2014р. по вул. Червоногвардійській, 3 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Мазда", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу "Iveco", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, що підтверджується Довідкою №9425129 про дорожньо-транспортну пригоду.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль "Мазда", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30.09.2014р. у справі №3/754/3815/14 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення водія транспортного засобу "Iveco" - ОСОБА_5.

Звітом про оцінку колісного транспортного засобу №14/12/994/622219 від 18.12.2014р., складеним Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, встановлено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Мазда" за державним реєстраційним номер НОМЕР_1 у розмірі 12 419,50 грн. , з урахуванням фізичного зносу деталей

Позивач на виконання зобов'язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 30.07.2014р., відшкодував на користь Страхувальника 12 273,40 грн., згідно платіжних доручень № 11655 від 13.10.2014р. та № 13955 від 08.12.2014р.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Iveco", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, на момент настання страхової події була застрахована у відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3444003, Розмір франшизи згідно з Полісом встановлено у розмірі 500,00 грн.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до частини першої статті 993 ЦК України до страховика , який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інші особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Поряд з цим, особа, яка застрахувала відповідальність деліквента, є страховиком особи, відповідальної за завдані збитки, тому до такого страховика може бути подано позов про стягнення грошових коштів в порядку суброгації.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015р. у справі №3-303гс15).

При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку. Вказане означає, що особа, відповідальна за збитки, відшкодовані у результаті страхування, не відповідає за прострочення, яке допустив страховик.

19.08.2014р. стався страховий випадок, страхове відшкодування було виплачено позивачем частинами - згідно платіжних доручень № 11655 від 13.10.2014р. та № 13955 від 08.12.2014р., отже до Позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, у розмірі виплаченого страхування у межах загального строку давності відносно кожної виплати.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Також, Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу (Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. у справі №3-50гс15).

Таким чином, реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення (аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2011р. у справі № 42/92).

Враховуючи зазначене, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу у межах фактичних витрат останнього за мінусом франшизи, тобто 11 773,40 грн. (12 273,40 грн. сума страхового відшкодування - 500,00 грн. франшизи).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про стягнення вказаної суми з відповідача є вірним.

Крім цього, при зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача за період прострочення з 21.01.2015р. - 30.09.2015р. 3% річних у розмірі 244,82 грн. та інфляційні у розмірі 4 006,58 грн.

Такі вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відшкодування шкоди є цивільно-правовою відповідальністю, а не борговим (грошовим зобов'язанням). Обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках, зокрема відшкодування збитків та шкоди (деліктне зобов'язання), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав (п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р.). Таким чином, дія приписів ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не поширюється на правовідносини, що виникли у зв'язку із заподіянням шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Враховуючи аналогічні позиції Вищого господарського суду України в Постановах № 910/26074/14 від 08.07.2015р. №922/3234/15 від 16.02.2016р., № 922/3234/15 від 16.02.2016р., № 922/5572/15 від 03.03.2016р., № 910/15013/15 від 29.03.2016р., колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. відповідає нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи, а отже, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних не підлягають задоволенню.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. у справі №910/29197/15 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. у справі №910/29197/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. у справі №910/29197/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/29197/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко