РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016Справа №910/5266/16

За позовомСмілянського комунального виробничого підприємства "Комунальник"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Умвельт Україна"
простягнення 257600,00 грн.
Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Кармоліт Я.В. (за дов.)

від відповідача не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 01.06.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Смілянське комунальне виробниче підприємство "Комунальник" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Умвельт Україна" про стягнення безпідставно перерахованих коштів в сумі 257600,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч норм чинного законодавства, зокрема, положень Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з порушенням порядку та черговості задоволення грошових вимог кредиторів з рахунку позивача на рахунок відповідача було перераховано 257600,00 грн. вартості послуг.

Ухвалою суду від 28.03.2016 порушено провадження у справі № 910/5266/16, розгляд останньої призначено на 18.04.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 15.04.2016 позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 15.04.2016 відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначив, що до вимог по договору перевезення застосовується спеціальний строк позовної давності - 1 рік, який сплив 10.02.2016, до звернення позивача з позовом до суду.

В судове засідання 18.04.2016 представник відповідача не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 18.04.2016 розгляд справи відкладено на 18.05.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 16.05.2016 позивачем подано пояснення щодо строків позовної давності на виконання вимог ухвали суду. Позивач зазначив, що спеціальний строк позовної давності не застосовується до правовідносин між сторонами, оскільки, вони виникли не з договору перевезення, а з законодавства про банкрутство.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 17.05.2016 відповідач подав заперечення на позов, в яких зазначає, що до зобов'язань, які виникли з договору не застосовуються норми ст.. 1212 ЦК України; грошові кошти були перераховані після початку процедури ліквідації з вини позивача, оскільки, обов'язок оплати за виставленими рахунками виник ще в період санації; позивач знаходиться у стані припинення з 25.02.2015 згідно даних ЄДРПОУ. В зв'язку з цим у позові слід відмовити, а провадження у справі припинити.

Відповідач в судове засідання 18.05.2016 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представником позивача подано клопотання про продовження строків вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою суду від 18.05.2016 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 01.06.2016.

В судове засідання 01.06.2016 представник відповідача не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.09.2010 року у справі 01/1720 було прийнято заяву СКВП "Комунальник" до розгляду та порушено провадження у справі № 01/1720 про банкрутство СКВП "Комунальник", введено мораторій на задоволення грошових вимог кредиторів, накладено арешт на все майно боржника.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.09.2010 року у справі № 01/1720 було відкрито процедуру санації СКВП "Комунальник" строком на 12 місяців, призначено розпорядника майна - ОСОБА_2 та керуючого санацією - ОСОБА_3, скасовано арешт на майно боржника.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.12.2014 року у справі № 01/1720 було продовжено строк процедури санації СКВП "Комунальник", продовжено повноваження керуючого санацією (ОСОБА_4) та розпорядника майна (Голінного Андрія Михайловича) до 01.02.2015 року.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 14.02.2015 року у справі №01/1720 Смілянське комунальне виробниче підприємство "Комунальник" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича.

Постановлено здійснити офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Зобов'язати ліквідатора:

- заходи ліквідаційної процедури проводити у відповідності до вимог статей 37-48 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

- подати на затвердження до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс до 05.02.2016.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

- господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

- строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав;

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

- відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

- продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

- скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

- вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

- виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

- з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Припинити повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та, розпорядження його майном, а також повноваження власника (власників) майна банкрута. Посадовим особам банкрута, протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора, передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.03.2016 3 01/1720 продовжено строк ліквідаційної процедури СКВП "Комунальник" та повноважень ліквідатора на 6 місяців.

Частиною 4 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон) ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

18 лютого 2015 року на сайті Вищого господарського суду України за № 14794 було розміщено повідомлення про визнання СКВП «Комунальник» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 38, ч. 6 ст. 41 Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном. Протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов'язані передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків відповідні посадові особи банкрута несуть відповідальність відповідно до законів України.

19.02.2015 арбітражний керуючий Голінний А.М. звернувся до керівника СКВП "Комунальник" з вимогою № 01/1720/101 про передання документації, печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута 03.03.2015 за адресою: АДРЕСА_1 (докази направлення в матеріалах справи).

26.02.2015 керуючий санацією СКВП "Комунальник" направив арбітражному керуючому лист № 49, в якому просив відстрочити процес ліквідації на невизначений термін, в зв'язку з поданням документів на апеляцію (докази направлення в матеріалах справи).

03.03.2015 арбітражний керуючий звернувся до керівника СКВП "Комунальник" з вимогою № 01/1720/138 про передання документації, печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей. У вимозі зазначено, що передача документів не відбулась 03.03.2015. Арбітражний керуючий зазначив, що постанова суду від 14.02.2015 набула законної сили в день прийняття та є обов'язковою до виконання, а тому просив передати йому документацію, печатки, тощо 18.03.2015, або повідомити про іншу дату передачі (докази направлення в матеріалах справи).

16.03.2015 листом № 83 керуючий санацією СКВП "Комунальник" повідомив про призупинення передачі документації, за рішенням Київського апеляційного господарського суду (докази направлення в матеріалах справи).

28.04.2015 керуючим санацією СКВП "Комунальник" та ліквідатором СКВП "Комунальник" підписано акт приймання-передачі документації, печаток, штампів.

Судом встановлено, що у вказаний законом та судом строк документація банкрута, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності не були передані ліквідатору.

На виконання вимог Постанови суду ліквідатором банкрута було встановлено, що з рахунку Смілянського комунального виробничого підприємства "Комунальник" на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Умвельт Україна" проводилось перерахування коштів за послуги з перевезення.

25.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕМОНДІС Україна" та Смілянським комунальним виробничим підприємством "Комунальник" укладено договір надання послуг з перевезення ТПВ № 25-11/13, згідно якого виконавець зобов'язується надавати замовникові послуги по перевезенню твердих побутових відходів у м. Сміла, Черкаської області, а замовник зобов'язується оплачувати вказані послуги своєчасно та в повному обсязі (п. 1.1 договору).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 від 22.03.2016, 08.09.2015 було проведено державну реєстрацію змін установчих документів юридичної особи за № 9024376; зміна повного найменування , зміна скороченого найменування, інші зміни, зміна складу або інформації про засновників. ТОВ "РЕМОНДІС Україна" переіменовано на ТОВ "Умвельт Україна".

Договір був укладений в процесі проведення процедури санації.

Сторони домовились, що оплата послуг виконавця здійснюється замовником два рази на місяць: окремо за першу та другу половини поточного місяця надання послуг. Замовник зобов'язується оплатити надані виконавцем послуги протягом 10 календарних днів з дати виставлення рахунку. Загальна вартість надання послуг, що належить до сплати замовником, залежить від фактичного об'єму відходів, вивезених виконавцем. Оплата послуг повинна здійснюватись замовником у повному обсязі та своєчасно на розрахунковий рахунок виконавця, що вказується в рахунку на оплату послуг ( п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 договору).

До матеріалів справи надано рахунки на оплату послуг за період з жовтня 2014 року по січень 2015 року на суму 255632,89 грн.

На підтвердження оплати рахунків за перевезення відходів до матеріалів справи надано платіжні доручення: від 16.02.2015 року № 1188 на суму 5000,00 грн.; від 17.02.2015 року № 1204 на суму 5000,00 грн.; від 18.02.2015 року № 1188 на суму 5000,00 грн.; від 20.02.2015 року № 1227 на суму 5000,00 грн.; від 23.02.2015 року № 1233 на суму 100000,00 грн.; від 23.02.2015 року № 1234 на суму 100000,00 грн.; від 23.02.2015 року № 1240 на суму 5000,00 грн.; від 25.02.2015 року № 1246 на суму 5000,00 грн.; від 02.03.2015 року № 1258 на суму 20000,00 грн.; від 05.03.2015 року № 1297 на суму 2000,00 грн.; від 11.03.2015 року № 1310 на суму 5600,00 грн. Загальна вартість оплачених згідно вказаних платіжних доручень послуг складає 257600,00 грн. Вказане підтверджується також банківськими виписками, долученими до матеріалів справи.

Загальна сума коштів, яка була перерахована за період з 16.02.2015 року по 11.03.2015 року складає 257600,00 грн.

Як вже вище вказувалося постановою господарського суду Черкаської області від 14.02.2015 року Смілянське комунальне виробниче підприємство "Комунальник" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Голінного А.М.

Згідно ч.1 ст. 42 Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

14.02.2015 - господарська діяльність банкрута є завершеною закінченням технологічного циклу. Заборгованість виникла за договором 2013 року, послуги з перевезення відходів були надані до 14.02.2015 року, останній рахунок №57 від 31.01.2015 року підлягав оплаті протягом 10 календарних днів з дати виставлення рахунку, тобто до 10.02.2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані кошти були перераховані безпідставно, всупереч нормам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з порушенням порядку та черговості задоволення грошових вимог кредиторів, оскільки кошти, які з 14.02.2015 року перебували на рахунках СКВП "Комунальник", є ліквідаційною масою банкрута і з 14.02.2015 року розпорядження коштами позивача повинно було здійснюватись виключно ліквідатором у порядку, визначеному Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Вищевказані перерахування грошових коштів проводились без відома ліквідатора (документація та печатки передані 28.04.2015) в період з 16.02.2015 року по 11.03.2015 року на загальну суму 257600,00 грн., тобто вони не можуть розцінюватись як витрати, понесені ліквідатором в ліквідаційній процедурі, та такі, що здійснювались в порядку, та на підставах визначених в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кошти перераховувались особами, які не мають відповідних повноважень на таке перерахування та на розпорядження грошовими коштами банкрута.

16 жовтня 2015 року на адресу відповідача була направлена вимога № 01/1720/266 про повернення коштів в сумі 257600,00 грн. (докази направлення в матеріалах справи).

Відповідач відповіді на вимогу не надав, суму коштів не повернув.

Статтею 45 Закону врегульовано порядок та черговість задоволення грошових вимог кредиторів.

Частиною 2 ст. 45 Закону визначено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

Ухвалами господарського суду Черкаської області у справі №01/1720 були визнані грошові вимоги кредиторів у справі про банкрутство СКВП "Комунальник".

ТОВ "Умвельт Україна" з моменту визнання позивача банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та розміщення повідомлення на сайті Вищого господарського суду України жодні грошові вимоги не заявлялися і відповідно такі вимоги не включались до реєстру вимог кредиторів та не визнавались судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, здійснює наступні повноваження: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Частиною 7 ст. 42 Закону передбачено, що під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов'язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Згідно ч. 8 ст. 42 Закону кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом. З основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Частиною 1 ст. 42 Закону передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Згідно п. 39 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про банкрутство" від 18.12.2009 року № 15 задоволення, отримане кредитором внаслідок дій боржника, що порушують правила про режим мораторію, за позовом арбітражного керуючого має повертатися боржникові (або в ліквідаційну масу) на підставі статей 1212-1214 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявленого позову і вважає, що позов підлягає до задоволення.

Щодо застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд вважає дане клопотання відповідача не обґрунтованими.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Згідно ст. 925 ЦК України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред'явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами). Позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. До вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Предметом спору у даній справі являються позовні вимоги, що виникли не з неналежного виконання договору перевезення перевізником, а з деліктного правовідношення та порушення норм спеціального Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому скорочений строк позовної давності не застосовується до вказаного спору. Загальний трирічний строк позовної давності не був пропущений позивачем, а тому підстав застосовувати позовну давність та в зв'язку з цим відмовляти у позові у суду нема. В зв'язку з викладеним судом не приймаються до уваги вимоги відповідача про припинення провадження у справі та не можливість застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, в зв'язку з тим, що вказаний спір не являється таким, що виник з договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підставі ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Умвельт Україна" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14, ) на користь Смілянського комунального виробничого підприємства "Комунальник" (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Чапаєва, 2, ) 257600 (двісті п'ятдесят сім тисяч шістсот) грн. 00 коп. та 3864 (три тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.06.2016

Суддя І.В.Усатенко