ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"27" травня 2016 р. Справа № 920/1131/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Севіда", м. Суми (вх.№1090 Х/2) на рішення господарського суду Сумської області від 17.08.2015р. у справі № 920/1131/15

за позовом: ОСОБА_1, м. Суми,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Севіда", м.Суми,

про стягнення 171 000,00грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 17.08.2015р. у справі №920/1131/15 (суддя Резніченко О.Ю.) позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Севіда" на користь ОСОБА_1 155 400,00грн. - частка майна в товаристві, 2 465,11грн. 3% річних, 54 563,50грн. інфляційних та 4 248,57грн., судового збору; відмовлено в позові в частині стягнення 4 662,00грн. 3% річних та 59 810,90грн. інфляційних.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Севіда" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 17.08.2015р. у справі № 920/1131/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Одночасно апелянт звернувся до апеляційного господарського суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та доданих до неї документів, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 94 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 статті 4 Закону України Про судовий збір зі змінами та доповненнями станом на момент подання апеляційної скарги ставка судового збору, що справляється з апеляційних скарг на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяв про перегляд судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2015р. ОСОБА_1 звернулась до місцевого господарського суду з позовною заявою до ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Севіда" про стягнення 171 000,00грн., 03.08.2015р. було подано заяву про збільшення позовних вимог (а.с.26-27), 17.08.2015р. було подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с.51-55), отже загальна ціна позову становила 276 901,51грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Севіда" при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір у сумі 1 512,50грн., що вбачається з квитанції від 23.05.2016р. №0.0.556960042.1. Проте, відповідно до вимог Закону України Про судовий збір зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, він зобовязаний був сплатити 6 091,83грн. (тобто 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви чи скарги).

Отже, апелянтом не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо, зокрема, до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 1 статті 93 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду протягом п'яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом.

Отже, встановлений законом термін оскарження рішення від 17.08.2015р. закінчився 31.08.2015р.

Відповідно до частини 2 статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

З правового контексту наведеної норми вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Колегія суддів зазначає, що як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв'язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Колегія суддів зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов'язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

В обґрунтування клопотання про відновлення пропущеного строку апелянт посилається на те, що лише 02.02.2016р. на загальних зборах Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Севіда" його, ОСОБА_2, було призначено новим директором, про існування оскаржуваного рішення та справи №920/1131/15 він дізнався 13.05.2016р. під час ознайомлення з її матеріалами. На думку апелянта, вказані обставини є підставою для відновлення пропущеного строку на подання апеляційного скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Оскільки, позов було подано до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Севіда", а не безпосередньо до директора товариства ОСОБА_2, то зміна керівництва не є підставою для задоволення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження. До того ж, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Статуту ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Севіда" (а.с.10-15) ОСОБА_2 був та є учасником товариства.

Крім того, Єдиний державний реєстр судових рішень працює у відкритому доступі, а отже товариство мало можливість ознайомитись з оскаржуваним рішенням.

Отже, можливість вчасного подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Сумської області від 17.08.2015р. залежала виключно від волевиявлення самого апелянта (як юридичної особи), тобто мала субєктивний характер.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], №28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006р., пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010р.) .

У пункті 41 рішення від 03.04.2008р. "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Зважаючи на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України, поважність обставин, які стали причиною пропуску встановленого законом процесуального строку повинна доводити та сторона, яка на такі обставини посилається.

Враховуючи, що апелянтом у клопотанні про поновлення строку не наведено обґрунтованих доводів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а вказані ним обставини, а саме зміна керівництва підприємства, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання апелянта про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Сумської області від 17.08.2015р. та повернення апеляційної скарги заявнику.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Керуючись ст.86, п.3, п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Севіда" у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Сумської області від 17.08.2015р.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Севіда" апеляційну скаргу та додані до неї документи.

Додаток: заявнику - апеляційна скарга з додатками, всього на 34арк., у тому числі квитанція ПАТ А-Банк від 23.05.2016р. №0.0.556960042.1 про сплату судового збору у сумі 1 512,50грн. та акт Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2016р. №13-44/115 на 1-му арк.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Плахов О.В.