ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"26" травня 2016 р.Справа № 3/7-79
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

розглянув скаргу №31/13-1152 від 31.03.2016р. Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

у справі №3/7-79

за позовом: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м. Київ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", вул. М. Шептицького, 20, м. Тернопіль

про: cтягнення заборгованості

За участі представників сторін від:

Скаржника (стягувача/позивача): не з'явився;

Боржника (відповідача): ОСОБА_1 - представник (довіреність №5 від 20.01.2016р.);

Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області: не з'явився

Учасникам судового процесу в судовому засіданні розяснено права та обовязки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України.

Суть справи: 06.04.2016 р. Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України", в порядку ст. 121-2 ГПК України, звернулась до господарського суду Тернопільської області із скаргою за № 1/13-1152 від 31.03.2016 р. (вх. № 169) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Зокрема, просить суд:

- прийняти скаргу ДК "Газ України НАК "Нафтогаз України" до розгляду;

- визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2012 р. за № 583569, винесену державним виконавцем при виконанні ухвали господарського суду Тернопільської області від 01.07.2005 р. у справі №3/7-79;

- зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження №8583569 та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду.

Відповідно до п.2.3.47 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв'язку із смертю судді Турецького І.М., який розглядав дану справу, призначено повторний автоматизований розподіл справи для розгляду скарги на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, згідно якого скаргу призначено до розгляду у складі судді Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 08 квітня 2016 року призначено судове засідання для для вирішення питання щодо прийняття скарги до розгляду на 26.04.2016р., який відкладався на 12.05.2016р. та на 26.05.2016р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Представник скаржника в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву факс №31/13-1748 від 06.05.2016р. (вх.№9973 від 12.05.2016р.), в якій просить суд розглядати скаргу без участі представника ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за наявними у справі матеріалами (оригінал надіслано та зареєстровано канцелярією суду за вх. №10171 від 16.05.2016р.).

Представник боржника в судовому засіданні заперечив щодо скарги з підстав, викладених у відзиві №351 від 26.05.2016р. (вх.№10889), просить суд залишити скаргу без розгляду.

Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області явки свого представника в судове засідання не забезпечив, однак, через канцелярію суду надійшло клопотання - факс про відкладення судового засідання щодо розгляду скарги, у зв"язку із перебуванням державного виконавця при примусовому виконанні рішення (вх. №10833 від 26.05.2016р.)

Розглянувши скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (стягувача за виконавчим документом) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області , оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Частиною 1 статті 121-2 ГПК України передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 50, ч.ч. 2-4 ст. 51 ГПК України, процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день. Процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Приписами статті 121-2 ГПК України, сторонам надано десятиденний строк на оскарження дій чи бездіяльності органів ДВС. При цьому законодавцем встановлено, що останній обчислюється протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому, відповідно до вимог статті 53 ГПК, може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Згідно статті 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визначити причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, поважними визнаються ті обставини, які є обєктивно непереборними і повязані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Про відновлення попущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала (ч.2 ст. 53 ГПК України).

Слід зазначити, що за вимогами Господарського процесуального кодексу України, до початку розгляду справи по суті предявлених вимог господарський суд повинен перевірити чи не порушено особою, яка звернулась до суду, встановленого чинним процесуальним законодавством строку на таке звернення та чи не підлягає цей строк відновленню в разі його пропуску, і в залежності від цього вирішити питання про призначення справи до розгляду, повернення заяви/скарги без розгляду чи відмови у відновленні пропущеного строку.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Для поновлення процесуального строку зважаючи на те, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може використовуватись як виняток із загального правила, суд має встановити, а заявник, відповідно довести, наявність відповідних обставин та їх непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 03.03.2005 року у справі №3/7-79 позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ задоволено повністю та стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", м. Тернопіль - 6 022 010 грн 24 коп. - основного боргу; 590 157 грн 00 коп. пені; 421 540 грн 42 коп. - штрафу; 230 956 грн 14 коп. - збитків; 48 392 грн 87 коп. - трьох відсотків річних; 1700 грн 00 коп. в повернення витрат по оплаті державного мита; 118 грн 00 коп. в повернення витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг.

21.03.2005 р. господарським судом Тернопільської області, на підставі ст. 116 ГПК України, видано відповідний наказ про примусове виконання рішення суду у даній справі

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.05.2005р. апеляційне провадження у справі №3/7-79 припинено.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 01.07.2005р. у справі №3/7-79 затверджено мирову угоду від 04.04.2005р. укладену між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільміськгаз" на підставі ст. 121 ГПК України.

05 серпня 2008 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на підставі заяви стягувача ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали №3/7-79 від 01.07.2005р. та визначено боржнику семиденний строк до 12.08.2008р. для її добровільного виконання.

13.08.2008 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання ухвали №3/7-79 від 01.07.2005р. до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості.

07.05.2012р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання ухвали №3/7-79 від 01.07.2005р. Вказана постанова винесена із посиланням на те, що комісією ПАТ "Тернопільміськгаз" згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" списано заборгованість.

Зі змісту поданої скарги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за №31/13-1152 від 31.03.2016 р. вбачається, що предметом оскарження є дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2012 р. за №8583569 при виконанні ухвали господарського суду Тернопільської області від 01.07.2005 р. у справі №3/7-79 та, відповідно, сама постанова про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2012р. При цьому, заявник зазначає, що про закінчення виконавчого провадження йому стало відомо лише 21.03.2016 р., з листа органу ДВС №03.3-32/В-4/505 від 04.03.2016 р., який отримано ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 21.03.2016 р.

Частиною 3 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як стверджує скаржник (стягувач у виконавчому провадженні), державний виконавець не надсилав йому постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2012 р. за №8583569. Датою свого повідомлення із вказаною постановою вважає 21.03.2016р., коли отримав відповідь органу ДВС №03.3-32/В-4/505 від 04.03.2016 р., яку отримано ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 21.03.2016 р. на власний запит від 02.02.2016р. №31/13-358. Отже, від вказаної дати (21.03.2016р.), на думку ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", слід обраховувати процесуальний строк на оскарження дій державного виконавця в порядку статті 121-2 ГПК України.

Однак, із поданих скаржником матеріалів скарги вбачається, що ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" ще 23 липня 2015 року звертався до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою №31/13-2802 про надання інформації щодо виконання виконавчого провадження від 07.05.2012 р. за №8583569.

Проте, вказана скарга ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2012 р. за №8583569 згідно відтиску поштового штемпеля на конверті до господарського суду Тернопільської області подана лише 31.03.2016 р.

З огляду на викладене, суд вважає, що лист Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №03.3-32/В-4/505 від 04.03.2016 р., на який посилається скаржник, є лише відповіддю органу ДВС на запит стягувача від 02.02.2016р. №31/13-358. Стверджуючи про те, що інформація про закінчення виконавчого провадження стала відомою йому 21.03.2016р., позивач (стягувач у виконавчому провадженні) жодним чином не доводить поважності причин свого пізнього звернення до органу ДВС із відповідним запитом (майже через вісім років з моменту відкриття виконавчого провадження, при чому, що законом встановлено шестимісячний строк для його проведення).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2016р. у справі №8/72-1838.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач, як стягувач у виконавчому провадженні, з моменту предявлення виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження був обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні та, відповідно, не був позбавлений можливості скористатись відповідними механізмами контролю та захисту своїх прав у визначені законодавством строки. Отже, позивачем жодним чином не доведено факту дотримання встановлених строків при зверненні до суду зі скаргою з порядку статті 121-2 ГПК України.

Згідно статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Статті 34 ГПК України встановлено належність і допустимість доказів. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вимогами частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 9.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012р. №9, встановлений у ч.1 ст. 121-2 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Однак, скаржником не надано суду заяви про поновлення строку розгляду скарги, яка подається одночасно зі скаргою та належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця органу ДВС щодо винесення 07.05.2012 р. постанови про закінчення виконавчого провадження №8583569.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність клопотання скаржника про відновлення пропущеного процесуального строку подання скарги на оскарження дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та, відповідно, самої постанови від 07.05.2012р. про закінчення виконавчого провадження за №8583569, скарга № 31/13-1152 від 31.03.2016 р. ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" підлягає залишенню без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 53, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу №31/13-1152 від 31.03.2016 р. Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у справі №3/7-79 - залишити без розгляду.

2. Ухвалу направити сторонам у справі та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, м. Тернопіль, вул. Грушевського, 8, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Боровець Я.Я.