ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 р. Справа № 909/227/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького,6,м. Київ,01001;

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тисменицягаз",

вул. Вісконта, буд. 3, м.Тисмениця, Тисменицький район,

Івано-Франківська область,77400;

про: стягнення 249 746,36грн., з яких: 214 872,76грн. - пеня, 12 608,26грн. - 3% річних, 22 265,34грн. - інфляційні втрати,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 - начальник сектору проваджень в міжнародних арбітражних установах відділу претензійно-позовної роботи, (довіреність №14-125 від 13.05.2014р.);

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, (довіреність №38 від 20.01.2016р.).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом, в якому просить суд, стягнути з відповідача - ПАТ "Тисменицягаз" 249 746,36грн., з яких: 214 872,76грн. - пеня, 12 608,26грн. - 3% річних, 22 265,34грн. - інфляційні втрати.

В судових засіданнях 29.03.16р., 26.05.16р. оголошувались перерви до 21.04.16р., до 02.06.16р.

Представник позивача, в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги, вказуючи при цьому на:

- порушення відповідачем п.6.1. укладеного між сторонами Договору на купівлю-продаж природного газу №13-152-Б від 04.01.13р., а саме, несвоєчасне здійснення розрахунків за поставлений позивачем, по актах приймання - передачі природного газу за січень 2013р. - червень 2015р., природний газ, на загальну суму 20 454 298,00грн.;

- п. 7.2. Договору та положення п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі яких, за порушення строків оплати поставленого природно газу, у відповідача в наявності зобов"язання сплатити позивачу 214 872,76грн. - пені, 12 608,26грн. - 3% річних, 22 265,34грн. - інфляційних втрат;

- приписи ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Представник відповідача, в судовому засіданні, заперечив проти позову, свої заперечення виклав у відзиві на позов №197 від 28.03.16р. (вх№4379/16 від 29.03.16р.). Звертає увагу суду, що вартість спожитого природного газу в розмірі 20 454 298,00грн., відповідачем сплачено в повному обсязі, а покладення позивачем на відповідача додаткових юридичних обов"язків, обумовлених п.7.2. Договору, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді пені, 3% річних, інфляційних, вважає безпідставним, позаяк, позивачем не виконано взяті на себе зобов"язання, обумовлені п. 3.4. Договору, а саме, не повернено ПАТ "Тисменицягаз" підписані та скріплені печаткою ПАТ "НАК "Нафтогаз України" акти приймання-передачі природного газу за січень 2013р. - червень 2015р., які в силу п.п. 3.4, 6.1. Договору є підставою для підтвердження фактичних обсягів, ціни, вартості отриманого природного газу та остаточних розрахунків між сторонами. Вважає, що в даному випадку прострочення боржника (відповідача) відсутнє, оскільки зобов"язання не могло бути виконане внаслідок прострочення кредитора (позивача). Просить суд, відмовити в позові.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, із врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Між ОСОБА_1 акціонерним товариством Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (Продавець/позивач) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Тисменицягаз" (Покупець/відповідач) укладено Договір на купівлю-продаж природного газу №13-152-Б від 04.01.13р.

Згідно п. 1.1. Договору, Продавець зобов"язується передати у власність Покупцю у 2013р. природний газ, а Покупець зобов"язується прийняти і оплатити природний газ на умовах Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу.

Додатковими угодами №1 від 10.07.13р., № 2 від 31.12.13р., №3 від 28.04.14р., № 4 від 15.05.14р., № 5 від 05.09.14р., № 6 від 10.11.14р., № 7 від 08.12.14р., №8 від 22.12.14р., №9 від 05.02.15р., №10 від 10.03.15р., №11 від 23.03.15р., №12 від 03.04.15р., №13 від 12.05.15р., №14 від 03.06.15р. до Договору №13-152-Б від 04.01.13р., сторонами змінено ціну та обсяги постачання природного газу.

Відповідно до п. 3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4. Договору).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання - передачі.

Додатковою угодою № 3 від 28.04.14р., п. 6.1. Договору, викладено у наступній редакції: "6.1. Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць".

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу, Покупець не здійснив повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, Покупець зобов"язується сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.2. Договору, в редакції Додаткової угоди № 2 від 31.12.13р.).

Згідно Додаткової угоди №15 від 19.06.15р. до Договору, Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення. Цією ж Додатковою угодою, припинено дію Договору №13-152-Б від 04.01.13р., в частині поставки природного газу з 01 липня 2015р.

Дослідженням обставин справи судом встановлено, що на виконання умов договірних відносин, Продавець/позивач передав у власність Покупця/відповідача, по актах приймання - передачі природного газу від 31.01.13р. спожитий у січні 2013р., від 28.02.13р. спожитий у лютому 2013р., від 31.03.14р. спожитий у березні 2013р., від 30.04.13р. спожитий у квітні 2013р., від 31.05.13р. спожитий у травні 2013р., від 30.06.13р. спожитий у червні 2013р., від 31.07.13р. спожитий у липні 2013р., 31.08.13р. спожитий у серні 2013р., від 30.09.13р. спожитий у вересні 2013р., від 31.10.13р. спожитий у жовтні 2013р., від 30.11.13р. спожитий у листопаді 2013р., від 31.12.13р. спожитий у грудні 2013р., від 31.01.14р. у січні 2014р., від 28.02.14р. спожитий у лютому 2014р., від 31.03.14р. спожитий у березні 2014р., від 30.04.14р. спожитий у квітні 2014р., від 31.05.14р. спожитий у травні 2014р., від 30.06.14р. спожитий у червні 2014р., від 31.07.14р. спожитий у липні 2014р., від 31.08.14р. спожитий у серпні 2014р., від 30.09.14р. спожитий у вересні 2014р., від 31.10.14р. спожитий у жовтні 2014р., 30.11.14р. спожитий у листопаді 2014р., від 31.12.14р. спожитий у грудні 2014р., від 31.01.15р. спожитий у січні 2015р., від 28.02.15р. спожитий у лютому 2015р., від 31.03.15р. спожитий у березні 2015р., 30.04.15р. у квітні 2015р., від 31.05.15р. спожитий у травні 2015р., 30.06.15р. спожитий у червні 2015р. (а.с.49-78), природний газ, на загальну суму 20 454 298,00грн.

Як вбачається з виписки ПАТ "НАК "Нафтогаз України" по операціях з ПАТ "Тисменицягаз" в період з 01.01.13р. по 30.09.15р. (а.с.80-88), відповідачем в повному обсязі здійснено розрахунок за поставлений природний газ в сумі 20 454 298,00грн. (підтверджено самим позивачем в судовому засіданні).

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань, обумовленої п.7.2. Договору на купівлю - продаж природного газу №13-152-Б від 04.01.13р., у вигляді пені в сумі 214 872,76грн. та наслідків порушення грошових зобов'язань, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме, 12 608,26грн. - 3% річних, 22 265,34грн. - інфляційних втрат.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають зокрема, з Договору.

В силу приписів ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Статтею ст. 610 Цивільного кодексу України, обумовлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 613 Цивільного кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи та достовірно встановлено в судовому засіданні, на виконання свого зобов"язання, обумовленого п. 3.4. Договору, Покупець/відповідач направляв на адресу Продавця/позивача, цінними листами з описами вкладення, рекомендованою кореспонденцією, за допомогою кур"єрської служби доставки Cargo Express Ltd, Inter Expres (т.I а.с.201-253), зокрема, підписані та скріплені печаткою ПАТ "Тисменицягаз" акти приймання - передачі природного газу за січень 2013р. - червень 2015р. Факт отримання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" спірних актів, не заперечується і самим позивачем в судовому засіданні.

Ухвалою від 21.04.16р., суд зобов"язав позивача надати докази в підтвердження факту повернення відповідачу оригіналів підписаних та скріплених печаткою позивача актів приймання-передачі природного газу за січень 2013р. - червень 2015р. З поданих позивачем суду фотокопій реєстрів актів приймання - передачі природного газу підприємствами газопостачання і газифікації за січень 2013р. - червень 2015р., списків згрупованих пріоритетних відправлень, поштових відправлень, рекомендованих листів ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (а.с.135-198), неможливо достовірно встановити факт належного виконання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" умов п. 3.4. Договору, а саме, повернення ПАТ "Тисменицягаз", не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, одного примірника оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою.

Разом з тим, з долучених відповідачем до матеріалів справи фотокопій журналів реєстрації вхідної кореспонденції ПАТ "Тисменицягаз" за 2013р.-2015р. (т.II а.с.1-236, т.III а.с.1-40), оригінали яких досліджено в судовому засіданні, відсутні відомості про надходження до ПАТ "Тисменицягаз", примірників підписаних та скріплених печаткою ПАТ "НАК "Нафтогаз України", актів приймання-передачі природного газу за січень 2013р. - червень 2015р., натомість відображено отримання ПАТ "Тисменицягаз" від ПАТ "НАК "Нафтогаз України" повідомлень про селекторні наради, про склад наглядової і ревізійної рад, про посилення пожежної безпеки, про оформлення поставки природного газу споживачам, про виписку податкових накладних, актів звірки розрахунків, щодо річного звіту з охорони праці, тощо.

За таких обставин, беручи до уваги факт невиконання позивачем взятих на себе договірних зобов"язань, обумовлених п.3.4. Договору, щодо повернення відповідачу підписаних актів приймання-передачі природного газу, суд приходить до висновку, про те, що у позивача не виникло права вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий розрахунок в силу п.п. 3.4., 6.1.Договору, здійснюється на підставі підписаного двома сторонами акту приймання - передачі газу, який позивач не повернув відповідачу, саме тому, в даному випадку, відсутні підстави для застосування до відповідача штрафної санкції, передбаченої п.7.2 Договору та наслідків порушення грошового зобов'язання, обумовлених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, на основі вищесказаного, вимоги позивача визнаються судом недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства, а відтак, в позові слід відмовити.

Судові витрати, за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 538, 610, 612, 613, 626-629, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тисменицягаз" про стягнення 249 746,36грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.06.16р.

Суддя С.Кобецька