РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016Справа №910/3706/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Учбово-виробничий центр

"Дует"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-комфорт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Алмаз-Діамант Ю"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Сантім"

про стягнення 41 391 361,12 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Самсоненко С.В., керівник, Бахмацький К.А., за довіреністю

від відповідача: Крупельницький В.Л., за довіреністю

від третьої особи 1: Тарасюк А.В., за довіреністю

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Учбово-виробничий центр "Дует" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-комфорт" заборгованості за договором позики б/н від 31.08.2015 в загальному розмірі 41 391 631,12 грн., з яких 38 422 805,00 грн. - основний борг, 2 779 074,12 грн. - пеня, 189 482,00 грн. - 3% річних.

Разом з позовною заявою до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будь-яке майно та грошові кошти на рахунках, що належать відповідачеві, у визначених межах ціни позову, яка становить 41 391 361,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 порушено провадження по справі № 910/3706/16, розгляд справи призначено на 28.03.2016.

25.03.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

28.03.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про відмову від позову, а також заява про повернення зазначеного клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 розгляд справи відкладено на 11.04.2016.

29.03.2016 через відділ діловодства Господарського суду позивачем подані клопотання про відмову від клопотання №9 від 25.03.2016.

11.04.2016 через канцелярію суду від позивача надійшли довідка про нарахування на суму заборгованості відповідача пені та 3% річних, а також уточнення до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти на будь-яких рахунках у банківських установах, що належать відповідачеві, у визначених межах ціни позову, яка становить 41 391 361,12 грн.; витребувати від відповідача копії цивільно-правових договорів, на підставі яких відповідач у період з 11.11.2015 по 11.04.2015 відчужував будь-яке нерухоме майно (майнові права на нерухоме майно), а тому числі але не виключно: (перелік додається).

Відповідачем 11.04.2016 подано до відділу діловодства суду клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні, а також клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмаз-Діамант Ю".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Алмаз-Діамант Ю", а також відкладено розгляд справи на 25.04.2016.

25.04.2016 від позивача до канцелярії суду надійшли додаткові документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2016 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 16.05.2016.

16.05.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, від відповідача надійшли письмові доповнення до заперечень на позовну заяву, а також третьої особою подано пояснення по справі та клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Сантім".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Сантім".

В судовому засіданні 16.05.2016 оголошено перерву до 23.05.2016.

23.05.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача в судовому засіданні 23.05.2016 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали для долучення до матеріалів справи документи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

Представник третьої особи 1 надав суду пояснення по справі.

Третя особа 2 в засідання господарського суду 23.05.2016 своїх представників не направила, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Враховуючи нез'явлення третьої особи 2 в судове засідання, а також ненадання нею витребуваних документів, господарський суд відклав розгляд справи на 06.06.2016.

03.06.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові пояснення.

03.06.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником третьої особи - 2 було подано письмові пояснення.

06.06.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про витребування доказів.

У судове засідання 06.06.2016 представники позивача, відповідача та третьої особи - 1 з'явились, представник третьої особи - 2 не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні 06.06.2016 клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, з огляду на наступне.

В обґрунтування власного клопотання, позивач зазначає, що ним було подано позовну заяву про розірвання договору про відступлення права вимоги від 22.03.2016 за Договором позики від 04.09.2015, на підставі якого виник спір.

На підтвердження власних доводів, позивач надав копію позовної заяви з вхідним штампом Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

В пункті 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 зазначено, що відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Однак, судом встановлено, що згідно автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва наведену позовну заяву було повернуто позивачу без розгляду.

Таким чином, станом на 06.06.2016 у провадженні Господарського суду міста Києва відсутня справа, порушена за позовом ТОВ «УВЦ «Дует» про розірвання Договору про відступлення права вимоги, протилежного позивачем не доведено.

У судовому засіданні 06.06.2016, суд, розглянувши клопотання представника позивача про витребування Кредитного договору № 73-13 від 20.03.2013, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, третьою особою - 1, у судовому засіданні 16.05.2016 було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, серед яких, зокрема є належним чином засвідчена копія Кредитного договору № 73-13 від 20.03.2013.

Більше того, правовідносини сторін за Кредитним договором № 73-13 від 20.03.2013 не є предметом спору у даній справі.

У судовому засіданні 06.06.2016 представники позивача надали усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.06.2016 надав усні пояснення по суті спору, проти позову заперечував.

Представник третьої особи-1 у судовому засіданні 06.06.2016 надав усні пояснення по суті спору.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням сторони, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81-1 ГПК України, у судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Учбово-виробничий центр "Дует" (далі - позивач, позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фактор-комфорт" (далі - відповідач, позичальник) було укладено Договір позики від 31.08.2015 (далі - Договір позики), відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 38 422 805,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві суму позики в строки, передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцю суму позики в повному обсязі в строк до 31.12.2015.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позикодавцем було надано позичальнику позику у сумі 38 422 805,00 грн., що підтверджується банківською випискою.

З наявної у матеріалах справи банківської виписки по особовому рахунку позивача вбачається, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, а саме надав відповідачу позику у належному розмірі.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, додана позивачем до позовної заяви банківська виписка по особовому рахунку позикодавця є первинним документом, а відповідно і належними та допустимими доказами в розумінні статей 33, 34 ГПК України, тому приймаються до уваги судом.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначає позивач, позичальник свої зобов'язання за Договором позики у строк встановлений Договором позики не виконав, внаслідок чого позикодавець вимушений був звернутись до суду.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, судом встановлено, що 22.03.2016 між позикодавцем (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алмаз-Діамант Ю» (далі - третя особа - 1, новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до умов якого, первісний кредитор уступає новому кредитору право вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Комфорт», , місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, будинок 8, далі - боржник, виконання грошового зобов'язання, а саме право вимагати від боржника сплати грошових коштів у сумі 38 442 805,00 грн. згідно умов Договору позики (без номера), укладеного 31.08.2015 між первісним кредитором та боржником, далі грошова вимога.

Згідно з п. 1.2 Договору підстави виникнення грошової вимоги: Договір позики (без номера) від 31.08.2015, платіжне доручення первісного кредитора № 405 від 04.09.2015 на суму 38 422 805,00 грн., далі разом - Основний договір.

Відповідно до п. 1.4 Договору разом з грошовою вимогою від первісного кредитора до нового кредитора переходять всі права, що існують за основним договором та/або передбачені ним, та які (права) забезпечують здійснення грошової вимоги, зокрема, але не виключно: право на стягнення неустойки (пені, штрафу), що передбачене Основним договором.

Станом на 01.03.2016 первісний кредитор має право на стягнення з боржника, зокрема, пені за прострочення повернення позики, що передбачена пунктом 3.1 Договору позики - у розмірі 2 779 074,12 грн., а також 3 % річних відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України - у розмірі 189 482,00 грн., у загальній сумі 2 968 556,12 грн. (далі - Додаткова вимога).

Пунктом 1.5 Договору визначено, що первісний кредитор в момент підписання цього Договору передає новому кредитору оригінали документів (або належним чином завірені копії), що вказані у п. 1.2 цього Договору, та які підтверджують дійсність, зміст та обсяг вимог, що передаються.

Підписанням цього Договору новий кредитор підтверджує отримання ним у повному обсязі від первісного кредитора документів, що підтверджують грошову вимогу (інших набутих прав - Додаткову вимогу) та інформації, необхідної для здійснення новим кредитором таких прав вимоги.

У відповідності до п. 1.6 Договору грошова вимога та інші права вимоги, що ґрунтуються на Основному договорі (зокрема Додаткова вимога), переходять у повному обсязі до Нового кредитора (припиняються у первісного кредитора та виникають у нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору про відступлення права вимоги.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2 Договору за відступлення первісним кредитором новому кредитору грошової вимоги, новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму у розмірі 41 391 361,12 грн. без ПДВ.

Новий кредитор зобов'язаний сплатити первісному кредитору грошові кошти у сумі, визначеній в п. 2.1 цього Договору, в строк до 31.12.2016 включно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки між позивачем та третьою особою - 1 укладено Договір про відступлення права вимоги, на підставі якого третя особа - 1, набула право вимоги за Договором позики, саме новий кредитор, тобто третя особа -1 наділена правом вимагати від відповідача виконання зобов'язань останнього за Договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В свою чергу, позивач зазначає, що ним направлялась третій особі - 1 угода про розірвання Договору відступлення права вимоги, та зазначає, що третьою особою так і не сплачено позивачу грошову суму за відступлення права вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з умов Договору, строк сплати грошових коштів за відступлення права вимоги встановлений сторонами у п. 2.2 Договору, в якому визначено строк - до 31.12.2016 включно.

Крім того, матеріали справи не містять підписаної обома сторонами угоди про розірвання Договору про відступлення права вимоги, в свою чергу сторонами також не доведено існування такої укладеної угоди між сторонами.

Сторонами також не надано суду доказів на підтвердження визнання Договору про відступлення права вимоги недійсним, як і не наведено обставин з якими законодавець пов'язує недійсність договору в силу закону.

Таким чином, судом встановлено, що Договір про відступлення права вимоги є чинним, протилежного сторонами не доведено.

Частиною першою ст. 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивачем не доведено суду наявність його порушених прав, оскільки останнім було укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким позивач передав право вимоги за Договором позики, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Позивачем також заявлені до стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 189 482,00 грн. та пеня в розмірі 2 779 074,12 грн, проте оскільки позов в частині стягнення з відповідача основного боргу задоволенню не підлягає, зазначені похідні вимоги від основного зобов'язання також залишаються без задоволення.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення 41 391 361,12 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.06.2016.

Суддя О.А. Грєхова