ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р. Справа № 918/268/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши позов Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області та Автогосподарства УМВС України в Рівненській області про стягнення 49 500 грн. 00 коп.

За участі:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. №2937 від 07.10.2015 р.);

Від відповідача-1: ОСОБА_2 (дов. №4/2016 від 22.01.2016 р.);

Від відповідача-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" (далі Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (далі Відповідач) про стягнення 49 500, 00 грн.

Ухвалою від 11 квітня 2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/268/16, розгляд якої призначено на 19 квітня 2016 року.

Ухвалою від 19 квітня 2016 року розгляд справи відкладено на 27 квітня 2016 року.

27 квітня 2016 року від Відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначає, що страхувальником в даній справі є Автогосподарство УМВС України в Рівненській області, яке є юридичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Ухвалою від 27 квітня 2016 року залучено до участі у справі в якості Відповідача-2 Автогосподарство УМВС України в Рівненській області.

В судовому засіданні 10 травня 2016 року Позивач підтримав заявлені вимоги, не заперечував проти відкладення розгляду справи для з'ясування обставин заміни Відповідача-1 належним - Відповідачем-2. Крім того, Позивачем було заявлено клопотання про проведення судового засідання у справі № 918/268/16, відкладеної на 24.05.2016 року на 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 10 травня 2016 року розгляд справи відкладено на 24 травня 2016 року, доручено Київському апеляційному господарському суду проведення в приміщенні суду відеоконференції в даній справі.

12 травня 2016 року від Позивача надійшло клопотання про заміну неналежного Відповідача. Судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки ухвалою суду Автогосподарство УМВС України в Рівненській області залучено до участі у справі як відповідача 2.

23 травня 2016 року від Позивача надійшли додаткові письмові докази у справі.

У судовому засіданні 24 травня 2016 року Позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, на поданому 12 травня 2016 року клопотання про заміну неналежного Відповідача не наполягав. Відповідач-1 заперечив проти позову.

Відповідач-2 відзив на позовну заяву, а також доказів погашення заборгованості не подав, в судові засідання не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що незявлення Відповідача-2 в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, останній не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника Відповідача-2, за наявними у справі матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 24.05.2016 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, Відповідача-1, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

8 липня 2014 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - Позивач, Страховик) та Автогосподарством УМВС в Рівненській області укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1271641 (а. с. 9, далі - ОСОБА_1), за умовами якого Позивач зобов'язався в разі настання страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіля марки "Volkswagen", державний реєстраційний номер "180060" сплатити страхове відшкодування за завдану третім особам шкоду.

5 лютого 2015 року в м. Харків на вул. Полтавський шлях стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобілів марки "Volkswagen", державний реєстраційний номер "180060", водій якого ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Skoda", державний реєстраційний номер "АХ3117ВН", яким керував ОСОБА_4

Як зазначено в постанові Рівненського міського суду Рівненської області у адміністративній справі №569/13533/15-п діями, що виразились у керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та порушив Правила дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, ОСОБА_3 вчинив правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Факт керування водієм ОСОБА_3 автомобілем О.Ф. в стані алкогольного сп'яніння підтверджується також постановою Жовтневого РВ ХМУ Головного управління в Харківській області МВС України від 30 квітня 2015 року, в якій зазначено, що в крові ОСОБА_3 виявлено алкоголь у кількості 2.4% (а.с. 10-11).

Відтак, водій автомобіля марки "Skoda" державний реєстраційний номер "АХ3117ВН", 23 листопада 2015 р. звернувся до Позивача із заявою про страхове відшкодування (а.с. 25) у відповідності до забезпеченої цивільно-правової відповідальності водія автомобіля "Volkswagen", державний реєстраційний номер "180060", згідно ОСОБА_1.

Відповідно до Звіту № 473/2015 дослідження спеціаліста-автотоварознавця (а.с. 31-35) матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки "Skoda" державний реєстраційний номер "АХ3117ВН" в результаті його пошкодження при ДТП складає 73 172, 11 грн.

Оскільки відповідно до ОСОБА_1 страхова сума на одного потерпілого становить 50 000, 00 грн., а розмір франшизи - 500, 00 грн., відповідно до страхового акта № 68 (а.с. 54), дозволу №ОЦ/037/000/15/0089 (а.с. 55) потерпілому ОСОБА_4 (власнику автомобіля марки "Skoda" державний реєстраційний номер "АХ3117ВН") за платіжним дорученням №1470 від 10 грудня 2015 року перераховано страховане відшкодування в розмірі 49 500, 00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що розмір фактично понесених Позивачем витрат склав 49 500, 00 грн.

Відповідно до пп. а) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки страхувальником за Полісом №АІ/1271641 є Автогосподарств УМВС в Рівненській області, Позивач просить стягнути з останнього понесені витрати в розмірі 49 500, 00 грн.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідач-2 у справі є не лише страхувальником, а й власником транспортного засобу (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АА901152 від 01.06.2005 р., а.с. 17), яким під час ДТП керував його працівник, тому саме Відповідач-2 відповідальний за завдані збитки.

Згідно із роз'ясненнями п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4, під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Господарські (підприємницькі) товариства, кооперативи відповідають за шкоду на підставі ст. 1172 ЦК України у випадках її заподіяння як їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства (кооперативу), так і особами, які виконують роботу за трудовим договором.

Факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з Відповідачем-2 підтверджується наявним в матеріалах справи наказом Управління МВС України в Рівненській області від 10.06.2013 р. №155 о/с (а.с. 74).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 27.04.2016 року Автогосподарство при УМВС України в Рівненській області є юридичною особою (а.с. 80).

З п. 1.6 Положення про Автогосподарство, копія якого міститься в матеріалах справи і оригінал якого оглянуто судом, вбачається, що Автогосподарство є юридичною особою і має самостійний баланс.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року №1961-IV регулює відносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. З наведеного Закону вбачається, що на момент укладення договору обов'язкового страхування страховик бере на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто, приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва, виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, Позивач, виплативши страхове відшкодування, набуває право регресної вимоги до Відповідача-2 (як страхувальника за Полісом).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доказів на обґрунтування своїх заперечень, а також доказів сплати боргу під час розгляду справи Відповідач-2 суду не надав.

Враховуючи викладене вище, заслухавши пояснення позивача, враховуючи докази надані Позивачем на підтвердження заявлених вимог, - вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України судові витрати в розмірі 1 378, 00 грн., покладаються на Відповідача-2.

Керуючись статтями 32, 33, 35, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Автогосподарства при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., місто Рівне, ВУЛИЦЯ С.БАНДЕРИ, будинок 12-Б, код 08807015) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м.Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 40, код 20602681) 49 500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. основної суми боргу та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області відмовити.

4. Видати наказ.

Повний текст рішення підписано 30.05.2016 року.

Суддя Гудзенко Я.О.