ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2016 р. Справа №917/361/16

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", вул. Єреванська, 1, м.Київ, 01001; адреса для листування Полтавська обласна дирекція АБ "Укргазбанк": вул.жовтнева,буд.19, м.Полтава, 36020

до Фермерського господарства "Покрова-2006", вул. Ватутіна, 1, с.Жуки, Кобеляцького району, Полтавської області, 39222

про стягнення 328 353,99 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: Шух С.В., довіреність № 204 від 13.05.2015 р.;

від відповідача: Дігтяр Л.І.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 12.05.2016р.

Розглядається позов про стягнення 328 353,99 грн. заборгованості за кредитним договором № 17/2013 К-МСБ від 12.11.2013р., з яких 58 922,14 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 215 368,32 грн. залишок кредиту, який підлягає достроковому поверненню, 32 635,71 грн. заборгованості по процентам, 13 921,30 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів, 7 506,52 грн. пені за порушення строків сплати процентів.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

25.03.2016р. позивач через канцелярію суду надав додаткові докази на вимогу ухвали суду від 24.03.2016р.

08.04.2016р. позивач через канцелярію суду надав додаткові докази на вимогу ухвали суду від 07.04.2016р.

10.05.2016р. суд за клопотання позивача продовжив строк вирішення спору на 15 днів.

11.05.2016р. від позивача через канцелярію суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 39 595,09 грн. заборгованості за кредитним договором № 17/2013 К-МСБ від 12.11.2013р., з яких 13 831,74 грн. залишок кредиту, який підлягає достроковому поверненню, 4 335.53 грн. заборгованості по процентам, 13 921,30 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів, 7 506,52 грн. пені за порушення строків сплати процентів.

12.05.2016р. від позивача через канцелярію суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 35 259,56 грн. заборгованості за кредитним договором № 17/2013 К-МСБ від 12.11.2013р., з яких 13 831,74 грн. залишок кредиту, який підлягає достроковому поверненню, 13 921,30 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів, 7 506,52 грн. пені за порушення строків сплати процентів.

Право позивача на зменшення розміру позовних вимог передбачене ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому заяви про зменшення розміру позовних вимог підлягають прийняттю до розгляду.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Враховуючи вищевикладене, суд, приймає вищезазначені заяви до розгляду та задовольняє їх, і подальший розгляд справи ведеться з урахуванням поданих заяв про зменшення позовних вимог, зокрема, судом розглядаються вимоги про стягнення 35 259,56 грн. заборгованості за кредитним договором № 17/2013 К-МСБ від 12.11.2013р., з яких 13 831,74 грн. залишок кредиту, який підлягає достроковому поверненню, 13 921,30 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів, 7 506,52 грн. пені за порушення строків сплати процентів.

Відповідачем 12.05.2016р. через канцелярію суду надані докази часткової оплати заборгованості (клопотання за вх. № 5830 від 12.05.2016р.)

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві з врахуванням заяв про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні надав клопотання, в якому просить зменшити пеню за порушення строків повернення кредитних коштів до 500 грн., пеню за порушення строків сплати процентів - до 300 грн., відмовити в стягненні достроково заявлених вимог по кредиту в сумі 13 831,74 грн..

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

12 листопада 2013 року між публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (далі Банк, позивач) та фермерським господарством «ПОКРОВА-2006» (далі Позичальник, відповідач) був укладений кредитний договір за № 17/2013 К-МСБ про надання споживчого кредиту в сумі 372 000,00 гривень на строк з 12 листопада 2013 року по 9 листопада 2018 року із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20,8% річних (п.1.1, п.1.3.1. договору).

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

- п.3.1. Кредитні кошти надаються банком позичальнику шляхом оплати в межах сум та відповідно до строків, визначених у п.1.3. договору, розрахункових документів позичальника безпосередньо з позичкового рахунку.

- п.3.2.Погашення кредиту Позичальник здійснює відповідно до Графіку погашення кредиту, який наведено в Додатку 1 до цього Договору. У разі ненадходження платежів від Позичальника у встановлені цим Договором строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості.

- п.3.3. Нарахування процентів по Договору здійснюється на суму фактичного щоденного, залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному в п.1.1. цього Договору. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами.

- п.3.4. Проценти сплачуються Позичальником щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3. цього Договору, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього Договору.

- п.3.7. За користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 25,8 % річних. Нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту, виходячи з процентної ставки, зазначеної в першому абзаці цього пункту Договору.

- п.3.10. За взаємною домовленістю Сторін, у разі невиконання Позичальником умов п.4.1. цього Договору, процентна ставка за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, яка зазначена в п.1.1. і цього Договору, встановлюється в розмірі 23,8 % річних. Така процентна ставка встановлюється на квартал наступний за останнім звітним кварталом, в якому Позичальник не виконав вимоги п. 4.1. цього Договору.

- п.4.1. Позичальник зобов"язується забезпечити щомісячне спрямування виручки від реалізації у національній та/або іноземній валюті на свої рахунки в обсягах пропорційних питомій вазі кредитної заборгованості Позичальника перед Банком у загальному обсязі заборгованості Позичальника за кредитними операціями перед іншими банками

- п.5.2. Позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати плату за кредит на умовах і в порядку, передбачених цим Договором, а також суми передбаченої цим Договором неустойки.

- п.5.2.9. На вимогу Банку достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції у випадках, передбачених цим Договором та/або договорами забезпечення

- п.5.3.3 Банк має право відмовитися від надання Позичальнику передбаченого цим Договором кредиту частково або в повному обсязі, а також вимагати дострокового повного виконання Позичальником своїх зобов'язань по цьому Договору, включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції, у випадках, коли позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту (його частини) та/або сплаті плати за кредит, та/або інші зобов'язання по сплаті грошових коштів, передбачені цим Договором; позичальником порушено порядок погашення кредиту згідно графіку погашення кредиту (Додаток № 1). Вимога про дострокове виконання Позичальником своїх зобов'язань по цьому Договору направляється Позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання такої вимоги від Банку.

- п.6.3. Позичальник за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом зобов'язаний сплачувати Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня. У відповідності до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України сторони домовляються, що розрахунок пені за прострочення виконання зобов'язань (щодо строків (визначених в цьому Договорі) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами) припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Сплата штрафних санкцій (неустойки, пені) за цим Договором не звільняє Позичальника від відшкодування збитків, завданих Банку, в повному обсязі.

- п.9.11. Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов"язань в повному обсязі.

У серпні 2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із позовом до Фермерського господарства «Покрова-2006», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12 листопада 2013 року.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року позов задоволений: стягнуто солідарно з Фермерського господарства «Покрова-2006» і ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 285 512 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором №17/2013К-МСБ від 12 листопада 2013 року. Вирішене питання про судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 25 січня 2016 року, яке набрало законної сили з моменту його проголошення, рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року у частині задоволених позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до Фермерського господарства «Покрова-2006» про стягнення заборгованості за кредитним договором №17/2013 К-МСБ від 12 листопада 2013 року скасувати, провадження по справі у цій частині закрити, оскільки спір між Банком і Фермерським господарством «Покрова-2006» відповідно до ст.1, ст.12 ГПК України підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року у частині задоволених позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 залишити без змін.

Позивач вказує, що відповідачем заборгованість погашена не була, тому вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 35 259,56 грн. заборгованості за кредитним договором № 17/2013 К-МСБ від 12.11.2013р., з яких 13 831,74 грн. залишок кредиту, який підлягає достроковому поверненню, 13 921,30 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів, 7 506,52 грн. пені за порушення строків сплати процентів.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, останній за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним. При цьому відповідно до ст. 207 Цивільного Кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (редакція, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як визначено ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. У відповідності з ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За своєю правовою природою договір № 17/2013 К-МСБ від 12.11.2013р. є кредитним договором, згідно якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та вже встановлено Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року позивач за умовами кредитного договору надав відповідачу кредит в сумі 372 000,00 грн. Вказане підтверджується випискою з позичкового рахунку № 478.980.

За даними обліку позивача станом на дату звернення до суду з даним позовом відповідачем в порушення встановлених строків повернення кредиту за договором № 17/2013 К-МСБ від 12.11.2013 були не виконані зобов'язання по поверненню кредиту в сумі 58 922,14 гривень.

На момент прийняття рішення вказаний розмір заборгованості відповідачем погашено, проте з порушенням строків, визначених умовами кредиту № 17/2013 К-МСБ від 12.11.2013р.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ст. 612 ЦК України).

З огляду на визначені у Графіку погашення строки повернення кредиту, за відсутності доказів сплати платежів відповідно до Графіку, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов"язання.

Оскільки відповідач не виконував умови Договору щодо сплати платежів по погашенню кредиту, позивач відповідно до п.5.3.3 кредитного договору у позові ставив вимогу про дострокове виконання Позичальником своїх зобов'язань шляхом сплати 215 368,32 грн. залишку кредиту, який підлягає достроковому поверненню.

У зв"язку з частковою сплатою відповідачем залишку кредиту, який підлягає достроковому поверненню, позивач визначив до стягнення 13 831,74 грн.

Суд погоджується з розрахунком позивача розміру залишку кредиту, який підлягає достроковому поверненню.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем 13 831,74 грн. підтверджується матеріалами справи та жодним чином відповідачем не спростований. Доказів його оплати відповідачем суду не надано.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення вказаної заборгованості є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 13 921,30 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів та 7 506,52 грн. пені за порушення строків сплати процентів.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.6.3. Позичальник за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом зобов'язаний сплачувати Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня.

Посилаючись на положення частини шостої статті 232 Господарського кодексу України сторони у цьому ж пункті договору домовились, що розрахунок пені за прострочення виконання зобов'язань (щодо строків (визначених в цьому Договорі) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами) припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач просить стягнути пеню за несвоєчасну сплату процентів у сумі 13 921,30 грн. за порушення строків повернення кредитних коштів та 7 506,52 грн. за порушення строків сплати процентів за період прострочки з 19.02.2015 по 18.02.2016р.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 13 921,30 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів та 7 506,52 грн. пені за порушення строків сплати процентів 19.02.2015 по 18.02.2016р. (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати кредиту та відсотків по ньому та проведених відповідачем часткових оплат пені), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені у зв"язку із тим, що ним майже в повному обсязі повернуто кредит, який взято на термін до 09.11.2018р., сплачені у повному обсязі проценти за користування кредитом, достроково повернуто кредит майже на 200 000,00 грн., збитки позивачем не заявлялися, у 2014р. настали форс-мажорні обставини, які призвели до втрати урожаю, і , як наслідок, неможливості виконати умови кредитного договору.

За приписами статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При ньому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржникам; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищенаведених норм випливає, що при вирішенні питання, про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

З огляду на те, що наведені у клопотанні про зменшення пені обставини, надані в обгрунтування нього докази, суд на підставі системного аналізу змісту приписів ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України та п. 3 ст. 83 ГПК України, приймаючи до уваги інтереси сторін у даній справі, дійшов висновку про можливість зменшення нарахованої штрафної санкції, заявленої в межах строку позовної давності, на 50% до 6 960,65 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів та 3 753,26 грн. пені за порушення строків сплати процентів.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 13 831,74 грн. залишку кредиту, який підлягає достроковому поверненню, 6 960,65 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів та 3 753,26 грн. пені за порушення строків сплати процентів підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині позову - відмовити.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені витрати на сплату судового збору із даної позовної заяви в сумі 1 378 грн. При цьому, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено ( п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фермерського господарства «ПОКРОВА-2006» (юридична адреса: 39222, Полтавська обл., Кобеляцький р-н, с Жуки, вул. Ватутіна, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1) 13 831,74 грн. залишку кредиту, який підлягає достроковому поверненню, 6 960,65 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів та 3 753,26 грн. пені за порушення строків сплати процентів, 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено 25.05.2016р.

Суддя Киричук О.А.