ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Справа № 915/400/16

ОСОБА_1

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Матвєєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до відповідача: Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект», 54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 42-А

про: стягнення 3023,90 грн.

за участю представників сторін

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №17/1-10352 від 09.11.2015 року

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося з позовними вимогами до Державного підприємства «Науково-виробничого комплексу газотурбобудування «Зоря-Машпроект» про стягнення з останнього 3023,90 грн., в тому числі 1242,32 грн. пені, 286,69 грн. 3% річних, 1494,88 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.04.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

27.12.2013р. між сторонами у справі було укладено договір купівлі продажу природного газу № 2257/14-ТЕ-22.

На виконання договору позивач поставив відповідачу протягом січня-грудня 2014р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1281829,84 грн.

У звязку з тим, що відповідачем невчасно проводились розрахунки за поставлений природний газ, позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з останнього передбаченої умовами договору пеню в сумі 1242,32 грн., 3 % річних в сумі 286,69 грн., інфляційні в сумі 1494,88 грн.

Позивач звернувся з клопотанням про розгляд позову без участі його представника(вх.№9793/16 від 30.05.2016р.). Клопотання судом задоволено.

Відповідач в задоволенні позову просить відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає, що у відповідності до п. 3.4 договору акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Посилається на те, що договір № 2257/14-ТЕ-22 від 27.12.2013 року та акт від 31.01.2014 року були надіслані позивачем на адресу відповідача із запізненням, що позбавило покупця належним чином оформити платіжне доручення у відповідності до вимог п. 6.3 договору та перерахувати належні до сплати кошти.

Вказує, що ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» здійснює господарську діяльність із господарюючими субєктами на підставі локальних нормативно-правових актів ДК «Укроборнопром».

Відповідно до наказу ДК «Укроборонпром» реєстри платежів реєстри платежів обовязково повинні бути погоджені з ДК «Укроборонпром».

Зазначені вище обставини надали можливість покупцю здійснити остаточну оплату за поставлений 31.01.2014 року природний газ лише 28.02.2014 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд

встановив:

27 грудня 2013р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 2257/14-ТЕ-22 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобовязався передати у власність відповідача у 2014 році природний газ, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору позивач протягом січня - грудня 2014 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1281829,84 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому передачі природного газу від 31.01.2014р., від 28.02.2014р., від 31.03.2014р., від 30.04.2014р., від 31.05.2014р., від 30.06.2014р., від 31.07.2014р., від 31.08.2014р., від 30.09.2014р., від 31.10.2014р., від 30.11.2014р., від 31.12.2014р.

В порушення вимог договору відповідач за отриманий природний газ розрахувався з порушенням встановленого для сплати строку, в звязку з чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми та пені.

Позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до норм ст. ст. 525, 526, 629, ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Факт порушення відповідачем зобовязань щодо строків сплати вартості отриманого газу представником відповідача у судовому засіданні не заперечується.

За розрахунком позивача відповідачу цілком обґрунтовано нараховано до стягнення 1242,32 грн. пені, 286,69 грн. 3% річних, 1494,88 грн. інфляційних.

Суд відхиляє заперечення відповідача виходячи з наступного.

Пунктом 6.1 договору сторони узгодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином пункт 6.1 договору та його інші положення не ставлять обов'язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу. Наявність актів є обов'язковою лише для проведення остаточного розрахунку, який включає можливі розбіжності та коригування.

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобовязаннями.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи діючого законодавства, в звязку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги, заявлені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, матеріалами справи підтверджені, та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» /54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 42-А, / на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України /01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, / 1242,32 грн. пені, 286,69 грн. 3% річних, 1494,88 грн. інфляційних, 1378,00 грн. судових витрат.

Видати наказ.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2016р.

Суддя Л.I. Васильєва