Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" травня 2016 р. Справа № 906/250/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

ОСОБА_2- довіреність від 22.03.2016 р. № 277.

від відповідача: ОСОБА_3- дов. № 08/20222 від 28.12.2015р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "ЕК "Житомиробленерго" Зарічанський РЕМ"

про визнання дій протиправними

В порядку ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні від 23.05.2016 р. оголошувалась перерва до 16:00 год. 24.05.2016 р.

Позивач подав позов про визнання протиправними дій відповідача щодо вимог сплати грошових коштів по протоколу №015356 ІОС від 27.01.2016р. в сумі 17730,95 грн.

Ухвалою господарського суду від 29.03.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 11.04.2016р.

Ухвалою господарського суду від 11.06.2016р. відкладено розгляд справи на 26.04.2016р.

Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, з підстав викладених у запереченнях від 11.04.2016р. та письмових поясненнях (а.с. 56-57,165 т.1,а.с.3 т.2).

Крім того, представником відповідача подано клопотання, відповідно до якого відповідач просить для роз'яснення питань, що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань та на підставі ст. 41 ГПК України призначити судову експертизу на вирішення якої поставити наступні питання (а.с. 2 т. 2):

- чи було втручання в лічильний механізм лічильника НІК 2301 АП1В " 1090484?;

- чи була зміна лічильного механізму лічильника НІК 2301 АП1В " 1090484?

- чи була можливість втручання в лічильний механізм (для зміни показів) у випадку механічного різання лічильника НІК 2301 АП1В " 1090484 виявленого у висновку за результатами проведення експертного електротехнічного дослідження від 23.12.2015р. № 1408/15-21.

Представник позивача та позивач заперечили проти заявленого клопотання.

Відповідно до ст.41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №4 „Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

В процесі дослідження обставин справи, суд дійшов висновку, що висновки експертизи з заявлених відповідачем питань не можуть вплинути на фактичні дані, що входять до предмета доказування у даній справі, тому клопотання про призначення судової експертизи судом відхилено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3.1 статуту ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго", товариство є юридичною особою за законодавством України.

Умовами п. 3.11 Статуту визначено, що товариство у своєму складі має право створювати: виробничі структурні підрозділи (служби, цехи, дільниці, бригади, лабораторії, структурні підрозділи відокремлених структурних одиниць, тощо): функціональні структурні підрозділи апарату управління (відділи, бюро, служби, тощо); відокремлені підрозділи - структурні одиниці (представництва, філії, відділення й інші структурні підрозділи). Відокремлені підрозділи мають рахунок, печатки, штампи і здійснюють облік своєї діяльності у встановленому порядку.

Згідно п. 1.2 Положення про Зарічанський район електричних мереж ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго", Зарічанський район електричних мереж (в подальшому РЕМ) є виробничим структурним підрозділом ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (а.с. 29-33 т.2).

Відповідно до п. п. 1.7, 1.9, 1.10 Положення, Зарічанський РЕМ здійснює свою діяльність на підставі цього положення в межах прав, лелегованих йому Товариством. Керівництво Товариства делегує йому право від імені Товариства укладати договори про постачання та користування електричною енергією.

Товариство делегує РЕМ право представляти його інтереси в органах державної влади, в стосунках з суб'єктами господарської діяльності в межах делегованих функцій...

21.04.2015р. Зарічанським РЕМ ПАТ "ЕК"Житомиробленерго" складено акт про порушення (ПКЕЕ або ПКЕЕН) № 015356, відповідно до якого встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при користуванні електричною енергією за адресою: с.Старошийка, вул. Шевченка,33 порушено підпункт 26 п. 10.2, 6.40 Правил користування електричною енергією шляхом пошкодження цілісності корпусу засобу обліку електролічильника - № 1090484 тип НІК 2301 АП1В (а.с. 62 т.1).

23.04.2015р. комісією відповідача складено акт № 92/04 від 23.04.2015р. про проведення експертизи ЗВТ (лічильника електричної енергії), за результатами якого вирішено лічильник № 1090484 направити в Київський науково-дослідний інститут судових експертиз для проведення обстеження з приводу втручання в роботу лічильника (а.с. 19 т.1).

30.04.2015р. відбулось засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ Зарічанським РЕМ, на якому розглянуто акт про порушення ПКЕЕ № 015356 від 21.04.2015р., та вирішено направити лічильник № 1090484 тип НІК 2301 АП1В до КНДІСЕ для проведення експертизи лічильника (а.с. 63).

Відповідно до висновку Вінницького відділення КНДІСЕ від 23.12.2015р. № 1408/15-21 на вирішення експертного електротехнічного та трасологічного дослідження були поставлені наступні питання:

- чи піддавалися пломби з лічильника втручанню та перепломбуванню?

- чи проводилось втручання в технологічні отвори для пломбувального матеріалу на корпусі лічильника?

- чи проводилось втручання в корпус лічильника (в місці з'єднання цоколя та кришки лічильника або іншим чином) та внесення змін в електричну схему лічильника з метою впливу на його роботу?

За результатами проведення експертного електротехнічного дослідження були зроблені наступні висновки:

- пломби, які були встановлені на лічильнику електричної енергії НГК 2301 АП1В зав. 1090484 втручанню та перепломбуванню не підвергалися.

- в даному типу лічильнику технологічну отвори для пломбувального матеріалу (кронштейни) на корпусі лічильника виготовлені заглибленими та в технологічні отвори для пломбувального матеріалу (кронштейни) на корпусі лічильника електричної енергії НПК 2301 АП1В зав. № 1090484 втручання не здійснювалось;

- в місці сполучення цоколя та кожуху наявне не передбачене заводом - виробником поєднання частини корпусу лічильника. Залишки речовини подібної до клею свідчить про стороннє втручання в корпус лічильника;

- щодо питання про внесення конструктивних змін в принципову електронну розрахункову схему лічильника НІК 2301 АП1В зав. № 1090484 у вигляді встановлення додаткових електронних компонентів, наявності пошкоджень струмопровідних доріжок, слідів характерних для випаяння, чи напайки інших елементів, не зафіксовано.

15.01.2016р. відповідачем вручено позивачу повідомлення про те, що 27.01.2016 відбудеться засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ відповідно до складеного акту про порушення ПКЕЕ № 015356 (а.с. 74 т.1).

27.01.2016р. відповідачем було проведено засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ або ПКЕЕН без участі позивача (а.с. 18 т.1), на якому розглянуто висновок експертизи від 23.12.2015р. та акт про порушення № 015356 від 21.04.2015р.

За результатами засідання відповідачем прийнято протокольне рішення, за яким акт про порушення № 015356 від 21.04.2015р. визнано таким, що складено з дотриманням вимог ПКЕЕ та визнано останній правомірним, а споживача - причетним до порушення.

Пунктом другим прийнятого відповідачем рішення, вирішено провести розрахунок обсягу та вартості не облікованої електроенергії згідно пункту (-ів) Методики 2.5 за період з 25.12.2014р. по 21.04.2015р. (від дня останньої технічної перевірки до моменту усунення ), виходячи з величини потужності/сили струму струмоприймачів, що були підключені на момент написання акту та застосувати відповідні коефіцієнти, режим роботи та/або час використання самовільного підключення.

На підставі вказаного рішення відповідачем здійснено розрахунок обсягу та вартості не облікованої електроенергії за період з 25.12.2014р. по 21.04.2015р., яка склала 14929,21 грн. (а.с. 76 т.1).

За поясненнями відповідача розрахунок проведено згідно п. 2.5 Методики визначення вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ. За вихідні дані взято рахунки за активну електроенергію, які виставлялись ФОП ОСОБА_4 та звіти про використану електроенергію (активна, реактивна), які подавались ФОП ОСОБА_4 (а.с. 167-184 т.1).

Так, відповідно до вищезазначеного пункту Методики відповідачем визначено величину розрахункового добового постійного (змінного) магнітного або електричного полів, величину розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу в розмірі 96 кВт/год. На підставі вказаного, відповідачем здійснено розрахунок обсягу використаної електричної енергії необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ позивачем за січень 2015р. в обсязі 1440 кВт/год; за лютий 2015р. в обсязі 2976 кВт/год; за березень 2015р. в обсязі 9688 кВт/год; за квітень 2015р. в обсязі 2880 кВт/год.; за травень 22015 р. в обсязі 1152 кВт/год.

Пунктом 6 протокольного рішення від 27.01.2016р. № 015356 ІОС визначено, що нарахована сума повинна бути сплачена протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка. При несплаті у зазначений термін, постачальник подає справу до суду для примусового стягнення нарахованої суми та припинення / подачу електричної енергії на об'єкт (об'єкти) споживача з дотриманням вимог ПКЕЕ (ПКЕЕН).

У зв'язку з несплатою 14929,19 грн., нарахованих відповідно до протоколу № 015356 ІОС від 27.01.2016р.,14 березня 2016 року відповідачем надіслано ФОП ОСОБА_1 повідомлення про припинення подачі електроенергії з 18.03.2016р. (а.с. 16 т.1).

Як зазначив позивач, 15.03.2016 р. від відповідача надійшов акт звірки взаємних розрахунків (а.с. 17 т.1), в якому, на його думку, відповідач відобразив борг в сумі 17730,95 грн., з яких 14929,19 грн. за електроенергію, а 2801,76 грн. - оплата за проведену експертизу.

Не погоджуючись діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії відповідача щодо вимог сплати грошових коштів по протоколу № 015256 ІОС від 27.01.2016р. в сумі 17730,95 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він як споживач належним чином виконує договірні обов'язки згідно договору № 1063 від 20.07.2015р., зокрема, розрахунки за спожиту електричну енергію, реактивну енергію, лімітів споживання і потужності здійснюються за розрахунковий період (місяць) за діючими тарифами відповідно до класів напруги, показників лічильника та тарифних груп кожної точки обліку. Вказує, що заборгованості перед позивачем згідно договору № 1063 від 20.07.2015р. не має.

Відповідач, заперечуючи проти позову вважає, що прийняте протокольне рішення від 27.01.2016р. № 015356-ІОС відповідає вимогам чинного законодавства та прийняте у відповідності до вимог Правил користування електричною енергією.

Зокрема, зазначає, що позивачем допущено порушення п. 6.40 ПКЕЕ у вигляді пошкодження цілісності корпусу засобу обліку електролічильника. Відтак до позивача правомірно застосовано п.2.5 Методики щодо визначення вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ. Таким чином, розрахунок збитків за актом про порушення ПКЕЕ за № 015356 ІОС від 27.01.2016р. року проведено відповідно до вимог чинного законодавства України про електроенергетику.

З урахуванням викладеного просить відмовити позивачу у задоволені позову.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ст. 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання.

Відповідно до ст. 236 ГК України, у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій:

1) одностороння відмова від виконання свого зобов'язання управленою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов'язання другою стороною; відмова від оплати за зобов'язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо;

2) відмова управненої сторони зобов'язання від прийняття подальшого виконання зобов'язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов'язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо);

3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо;

4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов'язання. Перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним.

Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Згідно зі ст. 237 ГК України, підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання.

Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

З огляду на положення ч. 2 ст. 20, ст.ст. 235 - 237 ГК України, рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу вартості недорахованої електричної енергії є оперативно-господарською санкцією (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 16.05.2011 у справі №2-28/2397-2010 та постанові Вищого господарського суду України від 16.04.2015р. у справі № 910/24911/14).

Відтак, виходячи з підстав позову, доказів, які надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що предметом даного спору є визнання недійсним протокольного рішення № 015356 ІОС від 27.01.2016р. за актом про порушення Правил користування електричною енергією № 015356 від 21.04.2015р. щодо застосування оперативно-господарської санкції у вигляді нарахування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії.

Згідно п. 6.41. ПКЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

Судом встановлено, що відповідачем під час контрольного огляду засобу обліку та технічної перевірки розрахункових засобів обліку електричної енергії за адресою: с.Старошийка вул. Шевченка 33 за участю ОСОБА_5 було виявлено пошкодження цілісності корпусу засобу обліку електролічильника, що визначено як порушення пп.26 п. 10.2 та п. 6.40 ПКЕЕ.

При дослідженні вищевказаного акту було встановлено, що відповідач невірно вказав ім'я ОСОБА_5, а саме: замість "Андрій" вказав "Анатолій", однак суд вважає, що вказаний дефект акта не впливає на його суть.

До того ж, вказаний акт був підписаний з боку позивача. В судовому засіданні оглядався його оригінал, наданий відповідачем, який позивачем на предмет його підписання не оспорено, хоча примірник позивача не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 43 т.2).

Суд звертає увагу, що як доказ взято до уваги примірник відповідача, оскільки саме він був відповідальним за складання акту та належне його оформлення, тому цілком можливо, що позивач на власному примірнику, який був переданий йому відповідачем, не проставив свій підпис.

Отже, як вбачається з Акта № 015356 від 21.04.2015 р., останній складено за участю власника - ОСОБА_5 (ОСОБА_1) Володимировича, а договір про постачання електричної енергії (№ 901 від 27.06.2013 р.), укладений з попереднім власником - ОСОБА_4.

Відповідно до п. 6.40 ПКЕЕ у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 N 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за N 782/12656.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням відповідача (протокол № 015356 ІОС від 27.01.2016р.) позивачу, в порядку п. 2.5 Методики, донараховано спожитої електричної енергії за період з січня 2015 року по травень 2016 року в розмірі 14929,21 грн. внаслідок порушення ПКЕЕ.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

Згідно ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Методика розрахунку розміру шкоди, завданої енергопостачальнику внаслідок викрадення електроенергії, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст.275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Договірні відносини у сфері постачання електроенергії мають свої особливості, що пов'язано зі специфікою предмету договору та обумовлює спеціальний порядок його укладання. Особливістю договору електропостачання є покладення на споживача додаткових обов'язків, пов'язаних з необхідністю: дотримуватись передбаченого договором режиму споживання електроенергії; забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичних мереж та справність приладів і устаткування, що використовуються у процесі споживання електричної енергії.

Пунктом 5.1. ПКЕЕ передбачено, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

У відповідності до п. 5.2. ПКЕЕ, при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3).

Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5., 5.6. та 5.7. цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

Підпунктом 13 п. 5.5 ПКЕЕ визначено, що відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави її застосування є істотною умовою договору про постачання електричної енергії та обов'язковою для цього виду домовленостей.

Підпунктом 4.2.3. п. 4.2. "Відповідальність споживача" типового договору згідно додатку № 3 до ПКЕЕ передбачено, споживач сплачує Постачальнику вартість недорахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 року № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 року за № 782/12656, за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням (далі - Методика), у разі таких дій Споживача: самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених Методикою.

З огляду на вищевикладені обставини, застосування до позивача оперативно господарської санкції, яка обраховується відповідно до Методики суперечить нормам чинного законодавства, зокрема ст.ст. 235-237 ГК України та ПКЕЕ, оскільки відповідальність останнього має бути обумовлена договором, який на момент перевірки з ФОП ОСОБА_1 укладений не був.

Натомість, в матеріалах справи міститься договір № 1063 від 20.04.2015р. укладений між ПАТ "ЕК"Житомиробленерго" в особі Зарічанського РЕМ та ФОП ОСОБА_1 про постачання електричної енергії, який укладений лише 20.07.2015р. (а.с.41-49 т.1).

Тобто, саме з моменту підписання вищевказаного договору, а саме з 20.07.2015р. позивач набув статусу та взяв на себе відповідні зобов'язання споживача електричної енергії, в тому числі і зобов'язання щодо відповідальності за порушення ПКЕЕ.

На момент складання акту про порушення ПКЕЕ № 015356 від 21.04.2015 р. споживачем електроенергії на об'єкті щодо якого проводилася перевірка відповідачем, який розташований за адресою: с. Старошийка, вул. Шевченка, 33 (цех по охолодженню молока) була ФОП ОСОБА_4, з якою був укладений договір № 901 від 27.06.2013р. (а.с. 102-116 т.1).

Відповідно до умов вищевказаного договору відповідальною особою за енергогосподарство є ОСОБА_6

Відповідно до п. 3 акту розмежування балансової вартості електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком №1 до договору № 901 від 27.06.2013р. визначено, що ФОП ОСОБА_4 несе відповідальність за технічних стан та експлуатацію від межі розподілу балансової відповідальності: відгалуження ПЛ-0,4 кВ в приміщеннях цеху; внутрішнє електрообладнання; прилад обліку та пломби на ньому.

В матеріалах справи міститься договір № 1207/530 від 15.12.2014р. про надання платних послуг ПАТ "ЕК"Жиомиробленерго", за яким ФОП ОСОБА_4 надавались послуги з заміни тарифного електролічильника прямого включення (з пломбуванням) та пломбування комутаційного обладнання (а.с. 4 т.2).

25.12.2014р. Зарічанським РЕМ в присутності уповноваженого представника споживача ОСОБА_6 складено акт № 5968 технічної перевірки точки обліку електричної енергії, а саме цеху по охолодженню молока, який розташований за адресою с. Старошийка, вул. Шевченко,33.

Підставою для перевірки вказано заміна електролічиника. За даним актом споживачу ФОП ОСОБА_4 здійснено заміну електролічильника та встановлено електролічильник № 1090484 НІК 2301 АП1В (а.с.79 т.1).

На підставі вищевказаного договору з урахуванням наданих відповідачем послуг між ФОП ОСОБА_4 та Зарічанським РЕМ підписано акт № 1207/530 здачі-прийняття робіт (а.с. 5 т.2).

Після заміни лічильника Зарічанським РЕМ 25.12.2014р. складено акт № 5964 про пломбування лічильника елекроенергії НІК 2301 АП1В номер - 1090484, згідно якого на відповідальне зберігання цілісні та неушкоджені розрахункові засоби обліку та пломби (індикатори), прийняв уповноважений представник ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_6, тобто особа, яка вказана в договорі на постачання електроенергії № 901 від 27.06.2013р. (а.с. 80 т.1).

За приписами п. 3.3. ПКЕЕ відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні ) якої вони встановлені.

За приписами п.п. 26 п.10.2 ПКЕЕ, який відповідач при складанні акта № 015356 від 21.04.2015 р. визначив, як такий що порушений з боку ФОП ОСОБА_1, на споживача покладено обов'язок забезпечувати збереження і цілісність встановлених на його території (у його приміщенні) розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування.

Отже, відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб покладається на споживача.

Відповідно до п. 1.2 ПКЕЕ споживачем електричної енергії є юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Крім того, суд приймає до уваги, що при визначенні відповідачем обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕ, за вихідні дані взято дані, вказані у звітах про використану електроенергію (активна, реактивна), які подавались відповідачу ФОП ОСОБА_4, в рахунках за активну електроенергію, які виставлялись відповідачем ФОП ОСОБА_4, а також суми платежів, які здійснювала ФОП ОСОБА_4 на користь відповідача у період з січня 2014 р. по травень 2014 р. (а.с. 167-184 т.1).

При цьому відповідач підтвердив той факт, що на момент перевірки, саме ФОП ОСОБА_4 була зареєстрована як споживач електричної енергії і тому їй виставлялись рахунки на оплату, приймались звіти про обсяг використаної електричної енергії та кошти за спожиту електричну енергію.

З метою перевірки стану здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4, суд отримав спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація в якому вказує на те, що ФОП ОСОБА_4 припинила свою підприємницьку діяльність лише 02.07.2015р.(а.с.38 т.2).

За таких обставин, як свідчать матеріали справи, на момент складання акту про порушення № 015356 від 21.04.2015р. споживачем за об'єктом постачання електричної енергії, який знаходиться за адресою: с. Старошийка, вул. Шевченка,33 (цех по охолодженню молока) являлась фізична особа-підприємць ОСОБА_4 і саме вона, як споживач, мала нести відповідальність за порушення ПКЕЕ.

Судом встановлено, що до ФОП ОСОБА_1 відповідачем застосовано оперативно - господарську санкції у вигляді нарахування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії у формі протокольного рішення комісії № 015356 ІОС від 27.01.2016р. саме як до власника об'єкту - цеху по охолодженню молока, який розташований за адресою: с.Старошийка, вул. Шевченка,33.

Матеріали справи (а.с. 58-6 т.1) свідчать, що ОСОБА_1 являється власником вищевказаного приміщення. Однак норми чинного законодавства вказують про те, що особою, яка несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією є саме споживач, з яким укладено відповідний договір на постачання електричної енергії.

В даному випадку особи "споживача" та "власника" на об'єкті постачання електричної енергії щодо якого зафіксовано факт порушення ПКЕЕ не є тотожними, а факт набуття позивачем майна за договором дарування, не вказує, що позивач одночасно набув повноважень споживача електроенергії та прийняв на зберігання засоби обліку електроенергії.

Таким чином, з урахуванням норм наведеного законодавства та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно прийнято рішення № 015356 ІОС від 27.01.2016р. про донарахування ФОП ОСОБА_1, в порядку п. 2.5 Методики, обсягу електричної енергії на суму 14929,21 грн., що в свою чергу є підставою для скасування оперативно - господарської санкції.

Водночас, суд вважає за необхідне вказати на помилковість тверджень позивача, що згідно акта звірки розрахунків (а.с. 17 т.1) відповідачем, крім вищевказаної суми, нараховано йому до сплати 2801,76 грн. як оплату за проведену експертизу лічильника.

Навпаки, в даному акті звірки відповідачем врахована переплата, яка була здійснена споживачем в сумі 2801,76 грн., і як заборгованість вказана сума 12127,43 грн.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

В порядку ст. 49 ГПК України, судові витрати в частині судового збору покладаються на відповідача.

Щодо стягнення з відповідача витрат за надання юридичної допомоги в сумі 2000,00грн. суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

В розумінні вищезазначених статтей ГПК України судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу посилається на договір про консультаціних та юридичних послуг від 15.03.2016р., укладений між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (а.с.51-52 т.1).

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.13р. за № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною пятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом ч.3 ст. 48 та частини пятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

З огляду на викладене, відшкодуванню підлягають лише судові витрати на оплату послуг адвоката.

Оскільки, матеріали справи не містять доказів того, що особа, яка надавала юридичні та консультаційні послуги являється адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність», витрати за договором від 15.03.206р. не підлягають відшкодуванню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним (скасувати) протокольне рішення засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ від 27.01.2016 р. щодо ОСОБА_1 (10004, м.Житомир, пров. Скіфський,13, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (10008, Житомирська область, м. Житомир, вул. Пушкінська, буд. 32/8, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (10004, м.Житомир, пров. Скіфський,13, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

- 1378,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.05.16

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. з пов.)

2- відповідачу (рек. з повід)