ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р. Справа № 909/310/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Долина", вул. Данила Галицького,40а, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552,

до відповідача: Державного підприємства "Вигодське лісове господарство", вул. Д.Галицького,40, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552,

про зобов'язання відповідача повернути позивачу причіп-розпуск-Е, ТМЗ 802А, 1990 року випуску, номер шасі (рами) 142274, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнення 172 398 грн.38 коп., з них: 144 570 грн.00 коп. - борг з орендної плати за договором оренди; 27 828 грн.38 коп. - неустойка за прострочення виконання зобов'язань

за участю:

від позивача: представники не з"явилися

від відповідача: ОСОБА_1 - повірений, (довіреність б/н від 21.12.2015 року; паспорт серія СС № 894571 від 08.02.2000 року)

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор-Долина" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" про зобов'язання відповідача повернути позивачу причіп-розпуск-Е, ТМЗ 802А, 1990 року випуску, номер шасі (рами) 142274, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнення 172 398 грн.38 коп., з них: 144 570 грн.00 коп. - борг з орендної плати за договором оренди; 27 828 грн.38 коп. - неустойка за прострочення виконання зобов'язань.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди причіпа лісовозного №17/06 від 14 .06.2013 року, зокрема щодо сплати орендної плати за користування орендним майном та повернення його, у зв"язку із закінченням терміну дії договору.

В судових засіданнях 26.04.16 оголошувалась перерва до 18.05.16 та 18.05.16 - до 26.05.16.

В судовому засіданні 18.05.2016 року представником відповідача подано клопотання про призначення у справі судової експертизи (технічної експертизи документів), яке просив розглянути в наступному судовому засіданні.

Проведення судово-технічної експертизи обгрунтоване необхідністю визначення періоду (часу, яким датовані документи) укладання спірного договору оренди та додатку до нього (Акт приймання-передачі), мотивуючи відсутністю у відповідача інформації щодо укладення спірного договору між позивачем та відповідачем та наявністю розбіжностей копіях вказаного договору, долучених позивачем до матеріалів позовних вимог та наданні на Лист-прохання відповідачу.

Відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з того, що згідно з ст. 41 ГПК України господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань. В п.2 постанови пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Призначення відповідної судової експертизи може здійснюватись в разі необхідності здійснити оцінку наявних у справі доказів, які є взаємно суперечливими.

В даному випадку згідно ст.33, ст.34 ГПК України сторонами подані докази для вирішення спору по суті. Ці докази містять розбіжності, проте не є взаємно суперечливими, а тому суд має можливість здійснити оцінку цих доказів відповідно до вимог ГПК України.

В п.12 вказаної постанови пленуму відмічено, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи від 18.05.2016 (вх.№4921/16 ) слід відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву (вх.№5911/16 від 26.04.16) та письмовому поясненні (вх.№7360/16 від 26.05.16), мотивуючи їх безпідставністю та необгрунтованістю, у зв"язку із чим просить суд в позові відмовити.

В обгрунтування заперечень відповідач зазначає, що договір на який посилається позивач не укладався. На користь відсутності договірних зобов"язань свідчать наступні факти.

Після одержання від позивача вимоги про виконання зобов`язань за договором №17/06 від 14.06.2013 року керівником підприємства було видано наказ №84 від 05.04.2016 року "Про проведення службового розслідування". За результатами службового розслідування встановлено, що після призначення на посаду директора ДП "Вигодське лісове господарство" ОСОБА_2 здійснено інвентаризацію наявних в АТЦ транспортних засобів належних ТОВ "Вектор-Долина". Інвентаризацією встановлено, що транспортний засіб - причіп марки ТМЗ 802А, рік випуску 1990, номер кузова (рами) 142274, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 відсутній в ДП "Вигодське лісове господарство" та не знаходився на його території. В підтвердження своїх заперечень відповідач надав суду Акт від 15.07.2014 року, Акт від 17.11.2014 року, Акт від 02.02.2015 року, Перелік транспортних засобів, техніки та майна ТОВ "Вектор-Долина", які знаходяться на території АТЦ ДП "Вигодське лісове господарство" станом на 06.02.2014 року. Згідно пояснень посадових осіб підприємства щодо існування будь-яких документів, які б свідчили про укладання договорів чи їх виконання, зазначені особи вказали , що їм невідомо про існування такого договору, такі документи на підприємстві відсутні.

Відповідач вважає, що спірний договір був підроблений колишнім директором підприємства.

Позивач не направив повноваженого представника в судове засідання 26.05.2016 року (після оголошення перерви), однак подав через канцелярію суду клопотання за вх. № 7251/16 від 25.05.16 про відкладення розгляду справи.

Подане клопотання обгрунтоване неможливістю забезпечення участі в судовому засіданні представника позивача.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено перелік підстав за наявності яких господарський суд може відкласти розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, зокрема ними є: - нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; - виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; - неподання витребуваних доказів; - необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; - необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

В клопотанні про відкладення розгляд справи позивачем не вказано обґрунтованих та документально підтверджених підстав для відкладення розгляду справи, як цього вимагають приписи ст.77 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб. Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає широке коло процесуальних прав сторін, поряд із цим встановлює для сторін обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Слід зауважити, що в матеріалах справи містяться доручення позивача для для двох представників.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його необгрунтованістю та відсутністю у суду підстави для відкладення розгляду справи, передбачених частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, заслухавши пояснення представника відповідача, судом враховано наступне.

31 грудня 2014 року на адресу ДП "Вигодське лісове господарство" надійшов від ТОВ "Вектор-Долина" лист-вимога, відповідно до якого позивач стверджував, що 15 червня 2013 року відповідач по справі прийняв від позивача в оплатне строкове користування причіп марки ТМЗ 802А, рік випуску 1990, номер кузова (рами) 142274, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно укладеного сторонами договору оренди причіпів лісовозних №17/06 від 14.06.2013 року за актом приймання-передачі від 15.06.2015 року. Даним листом позивач просив повернути орендований причіп та сплатити заборгованість з орендної плати по вищевказаному договору.

23 січня 2015 року відповідач звернувся до позивача з Листом вих №76-04/08 (копія долучена до матеріалів справи), яким просив надати йому копію вказаного договору, у зв`язку з відсутністю у нього такого договору та інформації щодо його укладення , та направити уповноваженого представника для пред`явлення оригіналу такого договору.

Відповіді та копії договору відповідач не отримав.

Листом-вимогою №18/02-01 від 18.02.2016 року (отримане 23 лютого 2016 року ) позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути причіп марки ТМЗ 802А, рік випуску 1990, номер кузова (рами) 142274, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та сплатити борг з орендної плати.

Листом від 25.02.2016 року №181-04/08 ДП "Вигодське лісове господарство" повторно звернулось до ТОВ "Вектор-Долина" з проханням надати копію вищезгаданого Договору оренди (копія знаходиться в матеріалах справи).

Листом №09/03-01 від 09.03.2016 року позивач надіслав відповідачу ксерокопію Договору оренди причіпа лісовозного №17/06 від 14.06.2013 року та Акту приймання-передачі від 14.06.2013 року.

З огляду на те , що відповідач , звернув увагу суду на розбіжності наявні в долученій до позовної заяви ксерокопії договору і ксерокопії направленій позивачем на адресу відповідача, судом витребувано в позивача та долучено до матеріалів справи оригінал спірного договору.

За змістом договору (п.1.1) встановлено зобов`язання орендодавця (позивача по справі) передати орендареві (відповідача по справі) у строкове платне користування причіп марки ТМЗ 802А, рік випуску 1990, номер кузова (рами) 142274, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, а останній в свою чергу зобов`язався прийняти його та використовувати виключно з метою транспортування продукції і сплачувати орендну плату.

Розмір орендної плати визначено п. 3.1 Договору і складає 3 950 грн. в місяць, без ПДВ, податок на додану вартість 790 грн. 00 коп.

Пунктом 5.1 договору оренди визначено термін його дії з 14.06.2013 року до 31.12.2015.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні визначення містить норма ст.759 Цивільного кодексу України, яка зокрема зазначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частина 1 ст.760 ЦК України передбачає, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст.785 ЦК України встановлено обов"язок наймача щодо повернення наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі у разі припинення договору найму.

Тобто, положення ч.1 ст.785 ЦК України, якими зокрема, позивач обґрунтовує власні позовні вимоги, передбачає обовязок орендаря повернути орендодавцю саме орендоване майно, чому відповідає право позивача вимагати повернення речей, переданих у найм.

З наведеного слідує право орендодавця повернути майно лише у разі фактичної передачі його у найм орендаря.

Як на факт укладання та виконання спірного договору позивач посилається на Акт приймання-передачі від 14.06.13.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

При дослідженні та оцінці доказів по справі судом встановлено що причіп марки ТМЗ 802 А, рік випуску 1990, номер кузова (рами) 142274, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно договору оренди причіпів лісовозних №17/06 від 14.06.2013 року який начебто був укладений між ДП «Вигодське лісове господарство» та ТОВ «Вектор-Долина» в оренді державного підприємства не перебував, такий договір на підприємстві відсутній, в господарській діяльності даний причіп підприємством не використовувався, ніхто з відповідальних працівників підприємства протягом строку оренди даний причіп на території підприємства не бачив, як і будь-яких документів щодо його оренди, виходячи з наступного.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про оренду необоротних активів та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 14 "Оренда", яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2000 р. зa N 487/4708.

Надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди) належить згідно з пп. 14.1.203 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу до операцій з продажу послуг.

Доходи та витрати, пов'язані з орендною платою за користування об'єктом операційної оренди, відображаються відповідно у орендодавця і орендаря в бухгалтерському обліку у тому періоді, до якого вони належать. Враховуючи це, у бухгалтерському обліку перш за все має значення, до якого місяця відносяться орендні операції, а дата оформлення акта другорядна обставина.

У бухгалтерському обліку незалежно від дати оформлення цього акта орендодавець і орендар зобовязані відобразити відповідно доходи і витрати, пов'язані з орендною платою за користування об'єктом операційної оренди, у місяці в якому фактично надавались послуги. При цьому журналі господарських операцій на дату останнього дня кожного місяця протягом строку оренди сторони договору оренди повинні вчинити відповідні бухгалтерські записи про нарахування доходів (у орендодавця) і витрат (у орендаря).

Відповідно до п 8. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 14 "Оренда" - Об'єкт операційної оренди відображається орендарем на позабалансовому рахунку бухгалтерського обліку за вартістю, указаною в угоді про оренду.

Затрати орендаря на поліпшення об'єкта операційної оренди (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводять до збільшення майбутніх економічних вигод, які первісно очікувалися від його використання, відображаються орендарем як капітальні інвестиції у створення (будівництво) інших необоротних матеріальних активів.

Надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди) у податковому обліку належить до операцій з продажу послуг, тому якщо місце постачання послуг з оперативної оренди розташоване на митній території України, то така орендна операція є об'єктом оподаткування ПДВ.

При віднесенні сум ПДВ до податкового кредиту орендарю слід керуватися п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу, згідно з яким датою виникнення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, або дата списання коштів з банківського рахунку на оплату послуг, або дата отримання платником податку послуг, що підтверджено податковою накладною.

Разом з тим, відповідно до п.3.2.Договору оренди причіпа лісовозного №17/06 від 14.06.13, долученого до матеріалів справи, зазначено, що Орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок Орендодавця в строк до 10-ти банківських днів після здачі актів виконаних робіт.

Доказів направлення вказаних актів позивач суду не надав.

Крім того, оренда даного транспортного засобу жодним чином не відображена в бухгалтерському обліку ДП «Вигодське лісове господарство». Згідно даних бухгалтерського обліку державного підприємства кредиторська заборгованість за спірним договором перед ТзОВ «Вектор-Долина» відсутня, оплата орендних платежів за період дії вказаного договору не проводилась, суми орендної плати на витрати підприємством не ставились, суми ПДВ по орендній платі до відшкодування не пред`являлись, протягом всього часу оренди жодної податкової накладної від ТзОВ «Вектор-Долина» на адресу ДП «Вигодське лісове господарство» - не надходило.

Одночасно, позивачем не надано жодного доказу того, що оренда даного транспортного засобу відображена у встановленому законом порядку в бухгалтерському та податковому обліку самого позивача, не надано жодної зареєстрованої у встановленому порядку податкової накладної.

Згідно актів від 15.07.2014 року, від 17.11.2014, від 02.02.2015 року, складених внаслідок проведення інвентаризації транспортних засобів, в переліку транспортних засобів , техніки та майна ТОВ "Вектор-Долина", які знаходяться на території АТЦ ДП «Вигодське лісове господарство» станом на 06.02.2014 року (копії знаходяться в матеріалах справи) вбачається, що причіп марки ТМЗ 802А, рік випуску 1990, номер кузова (рами) 142274, державний реєстраційний номер AT 2150 XT відсутній в ДП «Вигодське лісове господарство» та не знаходився на території вказаного підприємства.

На підтвердження факту неукладення спірного договору відповідач подав пояснення юрисконсульта ОСОБА_3 від 12.04.2016 року (копія знаходиться в матеріалах справи).

Також, судом оглянуто в судовому засіданні оригінал журналу реєстрації господарських договорів (копія наявна в матеріалах справи), запис про реєстрацію спірного договору відсутній.

Згідно пояснень головного інженера ОСОБА_4 про договори оренди №17/06 та 18/06 від 14.06.2013 року та договори оренди №11, 12 від 15.05.2014 року підтверджується, що протягом всього часу жодних актів щодо вказаних договорів не підписував і раніше не бачив.

Довідкою ДП «Вигодське лісове господарство» встановлено, що з 14.06.2016 р. по даний час (по дату складання довідки) перевезення лісопродукції причіпом марки ТМЗ 802А, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на підприємстві не здійснювалося, в журналі реєстрації подорожніх листів відомості про такий причіп - відсутні. Оригінали вказаних журналів за спірний період досліджено в судовому засіданні.

Згідно бухгалтерської довідки ДП «Вигодське лісове господарство» з 14.06.2016 р. по даний час причіп марки ТМЗ 802А державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на позабалансовому рахунку «Орендовані необоротні активи» не числиться, запчастини та ПММ на даний автомобіль підприємством не списувалось.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до вимог чинного законодавства в господарській діяльності використовуються тільки забезпечені у встановленому законом порядку транспортні засоби. Зокрема, забезпеченим транспортним засобом є належним чином зазначений у договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів наземний транспортний засіб, що експлуатується відповідачем, і щодо якого укладений договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В поданих копіях генеральних договорів страхування наземного транспортного засобу з додатками та переліком застрахованих транспортних засобів за 2013-2015 роки , страхування транспортного засобу , що є предметом даного спору, не здійснювалось .

Згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з'єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Згідно п.2.1. вказаних вище Правил водій механічного транспортного засобу повинен маги при собі з поміж іншого і реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п.2.2 Правил, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З наведеного випливає, що використання та експлуатація транспортного засобу без реєстраційного документа на транспортний засіб не допускається.

В процесі розгляду справи представником позивача було надано суду та оглянуто в судовому засіданні оригінал реєстраційного документа на причіп який є предметом спору, і який у разі дійсного перебування причепа в оренді повинен був би знаходитись у орендаря.

Наведене, як і інші обставини на які посилається ДП «Вигодське лісове господарство», заперечуючи проти позову, свідчить про те, що вказаний причіп в оренді у державного підприємства не перебував.

В силу ст. 33 ГПК України позивач належними та допустими доказами позовні вимоги не довів.

З аналізу вище наведеного вбачається відсутність факту передачі транспортного засобу відповідачу та укладення спірного договору, що спростовує твердження позивача про наявність заборгованості у відповідача по орендній платі згідно спірного договору та обов"язок останнього повернути орендоване майно.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та таких, що не підлягають задоволенню. Отже в позові слід відмовити.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі, у зв"язку із відмовою в позові, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 626, 759 Цивільного кодексу України, ст. ст.175, 283 Господарського кодексу, ст. ст. 22, 33, 34, 41, 43, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Долина" до Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" про зобов'язання відповідача повернути позивачу причіп-розпуск-Е, ТМЗ 802А, 1990 року випуску, номер шасі (рами) 142274, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнення 172 398 грн.38 коп., з них: 144 570 грн.00 коп. - борг з орендної плати за договором оренди; 27 828 грн.38 коп. - неустойка за прострочення виконання зобов'язань.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.05.16

Суддя Фанда О. М.