РІШЕННЯ

30 травня 2016 року Справа № 913/464/16

Провадження №4/913/464/16

За позовом

Приватного акціонерного товариства Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського,

м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Приватного підприємства Центр здорового материнства, м. Київ

про стягнення 786 163 грн. 00 коп.

Суддя: Старкова Г.М.

Секретар судового засідання помічник судді Наумова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 довіреність № б/н від 25.03.2016;

від відповідача - представник не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 372 від 03.03.2014 в сумі 1182586 грн. 82 коп., з яких: заборгованість за поставлений товар в сумі 786163 грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 20623 грн. 68 коп., інфляційні нарахування в сумі 261597 грн. 34 коп., пеня в сумі 134805 грн. 86 коп.

Позов мотивований фактом невиконання відповідачем умов договору № 372 від 03.03.2014 в частині оплати за поставлений товар.

Представник позивача у судовому засіданні 30.05.2016 надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, якою просить суд стягнути з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 786 163 грн. 00 коп. за договором № 372 від 03.03.2014.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Заява позивача про зменшення позивних вимог судом прийнята, тому позовними вимогами у справі є вимоги: про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 786 163 грн. 00 коп. за договором № 372 від 03.03.2014 .

В даному випадку заявою, зданою у судовому засіданні 30.05.2016, було зменшено розмір позовних вимог, що є правом позивача та вказані дії ніяким чином не порушують прав та інтересів відповідача, оскільки фактично зменшується обсяг зобовязань та відповідальності останнього.

Представник позивача у судовому засіданні 30.05.2016 позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав у повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не представив, правом на участь повноважного представника у судових засіданнях не скористався.

Представник позивача 30.05.2016 у судовому засіданні надав письмові пояснення, за яким визначив позовні вимоги та надав розрахунок розміру позовних вимог. Надане пояснення судом розглянуте та долучене до матеріалів справи з наданим до нього розрахунком.

Від представника відповідача до канцелярії господарського суду Луганської області 18.05.2016, згідно штемпеля вхідний № 3903/16, № 3905/16 в паперовому примірнику надійшли клопотання від 22.04.2015 та від 11.05.2016 про відкладення розгляду справи.

Суд зазначає, що вказані клопотання відповідача були отримані судом на електрону адресу 25.04.2016 та 12.05.2016, розглянуті у судових засіданнях від 25.04.2016 та від 12.05.2016, задоволені та долучені до матеріалів справи.

Крім того, від представника відповідача на адресу господарського суду Луганської області 18.05.2016, згідно штемпеля вхідний № 3904/16, в паперовому примірнику надійшло клопотання, за яким позивач просить у відповідності до п.5 ч. 1 ст. 81 ГПК України залишити позовну заяву без розгляду.

Суд також зазначає, що вказане клопотання було отримано судом на електрону адресу 12.05.2016, розглянуте у судовому засіданні 12.05.2016 та долучене до матеріалів справи. Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.05.2016 клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відхилене, у звязку із необґрунтованістю, оскільки Приватним акціонерним товариством Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського позивачем у справі, були виконані вимоги ухвал господарського суду Луганської області від 29.03.2016, 11.04.2016 та від 25.04.2016 щодо надання суду необхідних документів для повного та всебічного розгляду справи.

Представник позивача 30.05.2016 у судовому засіданні подав заяву, якою просить суд повернути надмірно сплачену суму судового збору. Вказана заява судом розглянута, задоволена та долучена до матеріалів справи.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В :

Заява позивача щодо зменшення позовних вимог судом прийнята та підлягає до задоволення.

Позовними вимогами слід вважати: вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 786 163 грн. 00 коп. за договором № 372 від 03.03.2014.

Новою ціною позову вважати: 786 163 грн. 00 коп.(з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає наступне.

Між Приватним акціонерним товариством Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського (далі за текстом Продавець, позивач) та Приватним підприємством Ювента (перейменування на Приватного підприємства Центр здорового материнства) (далі за текстом - Покупець, відповідач) укладено договір № 372 від 03.03.2014 (далі за текстом - Договір). Додатком №1 до договору № 372 від 03.03.2014 є специфікація поставки, яка підписана сторонами у справі та скріплена печатками їх підприємств.

Приватне підприємство Ювента перейменовано на Приватне підприємство Центр здорового материнства, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 20.02.2016 за №.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобовязаний передати у власність покупцю, а покупець прийняти і оплатити обладнання, згідно специфікації до даного договору, яка є невідємною частиною цього договору і на умовах, які визначені цим договором.

Асортимент, кількість, ціна одиниці обладнання і загальна сума договору визначені у специфікації, яка є невідємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).

Продавець зобовязаний доставити обладнання на протязі 30 робочих днів з моменту підписання цього договору. При згоді між сторонами термін поставки може бути скорегований (п.2.1. договору).

Згідно із п.6.1. договору вартість даного обладнання складає 1 230 500 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 6.2. договору оплата покупцем даного договору здійснюється шляхом оплати всієї суми рівними частинами на протязі 36 місяців після отримання обладнання і підписання накладних документів, згідно вказаної таблиці платежів.

На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв обладнання - сканер ультразвуковий діагностичний VOLYSON E8 у кількості 1 штука, вартість без ПДВ 1 025 416 грн. 67 коп., разом з ПДВ 1 230 500 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 339 від 18.03.2014.

Відповідач свої зобовязання за договором щодо оплати за отримане обладнання у повному обсязі не виконав, здійснив часткову оплату, тому заборгованість відповідача перед позивачем за отримане обладнання складає 786 163 грн. 00 коп.

У звязку з тим, що відповідач умови вказаного договору щодо оплати за отриманий товар не виконав, позивач звернувся до господарського суду Луганської області з даним позовом про стягнення відповідача на свою користь заборгованість за отриманий товар в сумі 786 163 грн. 00 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на умови договору № 372 від 03.03.2014 та положення ст.ст. 546, 549, 712, 625, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, у судове засідання не прибув.

Оцінивши за матеріалами справи доводи представника позивача у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Дії сторін (укладення договору, передача продавцем товару покупцю за видатковими накладними, прийняття товару покупцем) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Згідно із ч.1,2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умовах договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, наявність у відповідача зобов'язання щодо оплати товару випливає безпосередньо зі змісту ч. 1 ст. 692 ЦК України та не ставиться у залежність від звернення до нього з окремою вимогою відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, а строк оплати є таким, що настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі - продажу.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами у справі укладений договір № 372 від 03.03.2014, за умовами якого позивач (продавець) зобовязаний передати у власність відповідачу (покупцю) товар, а покупець зобовязаний прийняти і оплатити товар (п.1.1. договору).

На виконання умов договору, позивачем за видатковою накладною № 339 від 18.03.2014 відповідачу було поставлено передбачений договором товар - сканер ультразвуковий діагностичний VOLYSON E8 у кількості 1 штука на загальну суму 1 230 500 грн. 00 коп. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 339 від 18.03.2014 (а.с.22).

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.ст. 626, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст. 598 цього кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі виникли на підставі укладеного 03.03.2014 ними договору № 372.

За приписами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Із змісту ст. 693 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 ЦК України. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 ЦК України. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Факт невиконання відповідачем умов договору № 372 від 03.03.2014 щодо оплати за отриманий товар підтверджений матеріалами справи.

Як свідчать матеріали справи, позивач, відповідно до умов договору, поставив відповідачу товар, а відповідач отримав обладнання - сканер ультразвуковий діагностичний VOLYSON E8 у кількості 1 штука, за видатковою накладною № 339 від 18.03.2014 на суму 1 230 500 грн. 00 коп. з ПДВ. Відповідач отримав товар, що підтверджено підписом відповідача на вказаній видатковій накладній, без доповнень та зауважень та скріплено печаткою підприємства (а.с.22).

Відповідачем доказів оплати вказаної суми не надано.

В порушення умов договору, відповідач свої зобовязання у повному обсязі не виконав, оплату за отриманий товар провів частково, тому залишок заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар складає 786 163 грн. 00 коп.

Як було встановлено при розгляді справи, станом на день її слухання заборгованість відповідача не змінилась.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд вважає, вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 786 163 грн. 00 коп. такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки вони підтверджені матеріалами справи. Вказана заборгованість за поставлений товар відповідачем не оспорена, тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

У судовому засіданні 30.05.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 11 792 грн. 45 коп. покладаються на відповідача пропорційно обґрунтовано заявлених та задоволених вимог.

Питання щодо повернення надмірно сплаченої суми судового збору у звязку із зменшенням розміру позовних вимог може бути вирішено за відповідною заявою позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 38, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Приватного акціонерного товариства Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського до Приватного підприємства Центр здорового материнствапро стягнення 786 163 грн. 00 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Центр здорового материнства, вул. Щекавицька, буд.9-А, м. Київ, , на користь Приватного акціонерного товариства Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського, пр.-т Гвардійский, 30/1, офіс 101, м. Сєвєродонецьк Луганської області, , заборгованість за поставлений товар в сумі 786 163 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 11 792 грн. 45 коп., видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення - 01.06.2016.

Суддя Г.М.Старкова