ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016 року Справа № 40/45-10

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Березкіна О.В.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №01/2 від 19.06.2013р., представник

від ВДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтоводський Аракс" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016р. у справі №40/45-10

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтоводський Аракс" на дії державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області у справі №40/45-10

за позовом Публічного акціонерного товариства "Донгорбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Український ОСОБА_2"), м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтоводський Аракс", м.Жовті Води

про стягнення 840907,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016р. у справі №40/45-10 (суддя Кеся Н.Б.) в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтоводський Аракс" на дії та рішення Відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області відмовлено.

Означена ухвала вмотивована тим, що суд дійшов висновку, що твердження заявника скарги про те, що спірна постанова ВДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області від 31.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження є незаконною через закінчення строку предявлення наказу до виконання, не підтверджується матеріалами справи щодо виконання судового рішення. Суд також не вбачав підстав для визнання неправомірними дій органу ДВС щодо відкриття 31.07.2015 року виконавчого провадження відносно боржника, який знаходиться у стані ліквідації, оскільки скаржник в обґрунтування своїх вимог посилався про обізнаність про ліквідацію боржника лише з боку стягувача. Також судом прийнято до уваги, що при наявності невиконаного судового наказу у повному обсязі боржником не доведено наявність фактів, які свідчать про порушення його прав та інтересів діями органу державної виконавчої служби.

Не погодившись з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016р. у справі №40/45-10, ТОВ "Жовтоводський Аракс" звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить означену ухвалу суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким визнати неправомірними дії ВДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області щодо відкриття 31.07.2015р. виконавчого провадження ВП №48316457 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2010р. у справі №40/45-10 та скасувати як незаконну постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48316457, що винесена ВДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2010р. у справі №40/45-10.

В обґрунтування своїх вимог у апеляційній скарзі ТОВ "Жовтоводський Аракс" вважає ухвалу господарського суду незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального права, оскільки, на його думку, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що порушення норм матеріального права полягає в тому, що судом не застосовано до спірних обставин у питанні визначені строків предявлення наказу до виконання правову норму, яка підлягала застосуванню при розгляді даної справи - п.п.1-2 ч.1 ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" та помилково застосовано правову норму, яка не підлягала застосуванню - ч.3 ст.23 Закону України "Про виконавче провадження". Також вбачає порушення судом норм матеріального права в тому, що судом не застосовано ч.ч. 1, 3 ст. 3, п. 8 ч.1 ст. 26, 67 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 110 та 111 Цивільного кодексу України, якими передбачається, що виконання рішень про задоволення вимог кредиторів юридичної особи, що перебуває в стані ліквідації, передбачено саме ліквідаційною комісією в ході ліквідаційної процедури, а не державним виконавцем у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Позивач (ПАТ "ПУМБ") відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог суду апеляційної інстанції не надав. Судом апеляційної інстанції через канцелярію отримано клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з неможливістю присутності в судовому засіданні 30.05.2016р. повноважного представника банку.

ВДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області відзив на апеляційну скаргу не надав, про причини неявки свого представника суд апеляційної інстанції не повідомив.

В судовому засіданні 30.05.2016р. представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, не заперечував на розгляді справи за відсутності решти учасників судового процесу.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що неявка представників позивача та державної виконавчої служби, які вже надавали пояснення суду при первісному розгляді цієї справи, не перешкоджає її перегляду судом апеляційної інстанції при новому розгляді, тому визнала можливим вирішити спір по суті скарги у даному судовому засідання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2010р. у справі №40/45-10 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтоводський Аракс" на користь Публічного акціонерного товариства "Донгорбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Перший Український ОСОБА_2") суму заборгованості за кредитом у розмірі 699389,74 грн., суму заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 334382,84 грн., суму пені за прострочення сплати процентів у розмірі 36034,41 грн., 10698,07 грн. - державного мита, 236,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

15.10.2010р. на виконання зазначеного рішення господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ зі строком пред'явлення до виконання до 15.10.2013р.

Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області від 04.11.2010р. відкрито виконавче провадження №22345042 з примусового виконання вказаного наказу.

Постановою начальника ВДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області від 28.03.2011 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації боржника та створення ліквідаційної комісії закінчено виконавче провадження №22345042 з передачею виконавчого документа до ліквідаційної комісії боржника листом №3561 від 28.03.2011р.

Листом від 19.08.2011р. ТОВ "Жовтоводський АРАКС" повідомило ПАТ "Донгорбанк" про прийняття 15.08.2011р. засновником боржника рішення, яким скасовано припинення юридичної особи, та надіслало стягувачу наказ господарського суду Дніпропетровської області №40/45-10 від 15.10.2010р.

У звязку з неотриманням означеного наказу ПАТ "Перший Український ОСОБА_2", як правонаступник позивача, звернувся до господарського суду із заявою про видачу дублікату цього наказу через його втрату.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2013р. за заявою ПАТ "Перший Український ОСОБА_2" видано дублікат наказу №40/45-10.

29.11.2013р. ПАТ "Перший Український ОСОБА_2" звернулося до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції з заявою №DNI-61/1027 про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду Дніпропетровської області №40/45-10 від 15.10.2010р.

Заступником начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №41033164 від 02.12.2013р. у зв'язку з пред'явленням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем виконання рішення.

31.07.2015р. ПАТ "Перший Український ОСОБА_2" повторно звернувся з заявою №КНО-61.8/112 від 26.06.2015р. про відкриття виконавчого провадження за наказом (дублікатом) господарського суду №40/45-10 до ВДВС Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Державним виконавцем ВДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області винесено постанову від 31.07.2015р. про відкриття виконавчого провадження №48316457.

Звертаючись до господарського суду зі скаргою на дії ВДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області, ТОВ "Жовтоводський Аракс" заявило вимоги про визнання незаконними дій державного виконавця щодо відкриття 31.07.2015р. виконавчого провадження ВП №48316457 та про скасування, як незаконної, вказаної постанови державного виконавця.

При первісному розгляді означеної справи ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015р. задоволено скаргу ТОВ "Жовтоводський АРАКС", а саме: - визнано незаконними дії Відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управлінння юстиції області щодо відкриття 31.07.2015р. виконавчого провадження ВП №48316457 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2010р. у даній справі; - визнано недійсною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції від 31.07.2015р. про відкриття виконавчого провадження ВП №48316457 з примусового виконання вказаного наказу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. замінено позивача у справі ПАТ "Донгорбанк" його правонаступником ПАТ "Перший Український ОСОБА_2"; ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

При розгляді скарги відповідача суди дійшли висновку про неправомірність відкриття виконавчого провадження у зв'язку з пред'явленням судового наказу до виконання поза встановленими для цього строку.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2016р. у справі №40/45-10 касаційну скаргу ПАТ "Перший Український ОСОБА_2" задоволено частково. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. у справі №40/45-10 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом касаційної інстанції було зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не з'ясували обставини щодо строку пред'явлення до виконання наказу в даній справі з урахуванням визначених законом правових наслідків переривання строку давності пред'явлення його до виконання через звернення стягувача з відповідною заявою 29.11.2013р. Відтак, задовольняючи скаргу відповідача на дії ВДВС щодо відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного наказу, суди дійшли передчасного висновку про пред'явлення його до виконання після встановленого строку.

За результатами нового розгляду, відмовляючи відповідачеві у задоволенні його скарги на дії державної виконавчої служби, місцевий господарський суд виходив із того, що закінчення строку предявлення наказу до виконання не підтверджується матеріалами даної справи щодо виконання судового рішення, а обізнаним про ліквідацію боржника був лише стягувач, а не державна виконавча служба. Прийнято до уваги місцевим господарським судом і не доведеність фактів, які свідчать про порушення діями органу державної виконавчої служби прав та інтересів відповідача.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Причиною спору за скаргою відповідача на дії державного виконавця є питання чи предявлено стягувачем виконавчий документ до державної виконавчої служби в межах встановленого законом строку, що вже переривався предявленням виконавчого документа до виконання, та чи підлягає прийняттю державним виконавцем означений наказ господарського суду до виконання за умови перебування боржника в стані ліквідації.

Відповідно до положень статей 17, 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 31.07.2015) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, у яких зазначається, зокрема, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У силу частини 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Натомість у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 вказаного Закону.

Законом України від 04.11.2010 №2677-VI, яким викладено Закон України "Про виконавче провадження" у новій редакції, у п. 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

У пункті 1 частини 1 статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на момент видання наказу щодо виконання рішення в даній справі 15.10.2010р.) передбачалось, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Разом з тим, статтею 23 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання. Згідно з цією нормою строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання з відповідних підстав перебіг цього строку поновлюється, тобто починається саме новий строк пред'явлення до виконання (речення 2 частини 2 статті 23 Закону України "Про виконавче провадження"), тривалість якого встановлена законом на момент видачі виконавчого документу та не змінюється шляхом зарахування часу, що минув до переривання строку.

Під час нового розгляду справи місцевий господарський суд вірно встановив, що у звязку з обставинами передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії боржника та подальшим поверненням його стягувачу строк предявлення наказу господарського суду Дніпропетровської області №40/45-10 від 15.10.2010р. до виконання переривався та встановлений заново з 19.08.2011р. по 19.08.2014р.

Також місцевим господарським судом правильно встановлено факт того, що мало місце наступне переривання строку предявлення вказаного наказу до виконання у звязку зі зверненням 29.11.2013р. стягувача до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції із заявою №DNI-61/1027 про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду Дніпропетровської області №40/45-10 від 15.10.2010р.

На підставі викладеного, місцевий господарський суд вірно встановив, з чим погоджується й колегія суддів суду апеляційної інстанції, що за фактом предявлення стягувачем виконавчого документа 29.11.2013р. строк його предявлення до виконання встановлюється заново на трирічний строк до 29.11.2016 року.

Відтак матеріалами даної справи спростовується твердження відповідача про те, що спірна постанова державного виконавця ВДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області від 31.07.2015р. про відкриття виконавчого провадження за наказом (дублікатом) господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2010р. у справі №40/45-10 є незаконною через закінчення строку предявлення наказу до виконання.

Щодо доводів відповідача про невірне застосування місцевим господарським судом частин 1, 3 статті 3, пункту 8 частини 1 статті 26, статті 67 Закону України "Про виконавче провадження", статей 110 та 111 Цивільного кодексу України, якими передбачається, що виконання рішень про задоволення вимог кредиторів юридичної особи, що перебуває в стані ліквідації, передбачено саме ліквідаційною комісією в ході ліквідаційної процедури, а не державним виконавцем у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", то вони відхиляються колегією суддів з таких підстав.

В матеріалах справи наявна копія заяви ПАТ "Перший Український ОСОБА_2" №КНО-61.8/112 від 26.06.2015р. про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання судового наказу, з якої вбачається, що звертаючись до Відділу державної виконавчої служби Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області про відкриття виконавчого провадження позивач навів обставини, які виникли до цього часу у ході виконання зазначеного наказу господарського суду, та обґрунтував із посиланням на чинне законодавство, чому строк повторного предявлення цього наказу до виконання не є порушеним.

У Додатку до цієї заяви надані копії відповідних документів, серед яких не значаться документи, які свідчать про ліквідацію боржника.

Частини 1 і 3 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначають, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Органи, установи, організації та особи, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не є органами примусового виконання, крім органів та посадових осіб, які виконують рішення про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Частина 2 статті 67 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Відповідно до статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади; 3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади. Якщо з позовом про ліквідацію юридичної особи звернувся орган державної влади, ліквідатором може бути призначений цей орган, якщо він наділений відповідними повноваженнями. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом. Особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність.

Стаття 111 Цивільного кодексу України встановлює порядок ліквідації юридичної особи, відповідно до якого з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана повідомити учасників юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, про її участь в інших юридичних особах та/або надати відомості про створені нею господарські товариства, дочірні підприємства. Під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. У випадках, установлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо закриття відокремлених підрозділів юридичної особи (філій, представництв) та відповідно до законодавства про працю здійснює звільнення працівників юридичної особи, що припиняється. Ліцензії, документи дозвільного характеру та інші документи, а також печатки та штампи, які підлягають поверненню органам державної влади, органам місцевого самоврядування, повертаються їм ліквідаційною комісією (ліквідатором). Для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи. До затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період. Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам доходів і зборів. Майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом. Документи, що підлягають обов'язковому зберіганню, передаються в установленому законодавством порядку відповідним архівним установам. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує подання державному реєстраторові документів, передбачених законом для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в установлений законом строк.

Проаналізувавши спірні обставини з урахуванням наведених вище положень статей 3, 25, 26 та 67 Закону України "Про виконавче провадження", статей 110 та 111 Цивільного кодексу України, колегія суддів доходить висновку, що в момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження у нього не було офіційних відомостей щодо знаходження відповідача (боржника за виконавчим документом) в стані ліквідації його як юридичної особи, тому у державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження щодо такого боржника, що також спростовує доводи відповідача про незаконність оскаржуваної постанови державного виконавця.

Погоджується колегія суддів і з висновком місцевого господарського суду, що за встановлених судом обставин не вбачається порушення оскаржуваними діями державного виконавця прав відповідача як сторони виконавчого провадження, оскільки означений наказ боржником до цього часу у повному обсязі не виконаний, тому у разі підтвердження належними доказами факту перебування відповідача до цього часу в стадії ліквідації, державна виконавча служба матиме законні підстави для надіслання виконавчого документа ліквідаційній комісії (ліквідатору), в порядку встановленому статтею 67 Закону України "Про виконавче провадження".

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржена ухвала місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування цієї ухвали немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтоводський Аракс" - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016р. у справі №40/45-10 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 31.05.2016р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.В. Березкіна