ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.05.2016 Справа № 907/890/15

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Бобрик Г.Й., суддів Мокану В. В., Івашкович І. В.,

розглянувши матеріали справи № 907/890/15

за позовом приватного акціонерного товариства "ОСОБА_1 компанія "Аха Страхування", м. Київ

до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с. Арданово Іршавського району

про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в розмірі 112 383,52 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3, представник по довіреності № 3714/18 від 15.12.2015 року

від відповідача - ОСОБА_4, представник за договором про надання правової допомоги від 03.09.2015 року

Відповідно до ст. 74-1 ГПК України, за клопотанням представника позивача, судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

Суть спору: приватне акціонерне товариство "ОСОБА_1 компанія "Аха Страхування", м. Київ подало до господарського суду позовну заяву про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с. Арданово Іршавського району відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 112 383,52 грн.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами справи та додатково поданими письмовими поясненнями. Зазначив, що виплативши страхувальнику страхове відшкодування відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 2300708/05/11 від 09.11.2012 року набув права зворотної вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування, оскільки особа (водій ОСОБА_5 Я.), з вини якої заподіяна шкода (ДТП) знаходиться з відповідачем - (ФОП ОСОБА_2 І.) у трудових відносинах. Пленум Верховного суду України у постанові "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди " № 6 від 27.03.1992 року (зі змінами та доповненнями) роз'яснив, що при розгляді справи про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, відповідальність юридичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Представник позивача стосовно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 114 від 15.04.2016 року письмовими поясненнями та усно не погоджується, вказуючи на те, що у висновку не роз'яснено суперечливі питання, зазначені відповідачем у запереченнях на позов: стосовно фактичного переліку пошкоджень, які були наявні на застрахованому транспортному засобі після настання ДТП та обґрунтованості розміру страхового відшкодування, а відтак вважає, що вищезгаданий судовий висновок не може бути прийнятий судом як належний доказ.

Окрім того, наголошує на тому, що позивач на підставі рахунків СТО, в яких зазначено весь перелік робіт виконаних СТО та замінених деталей було виплачено страхове відшкодування на реквізити СТО, що є неналежним доказом на підтвердження витрат страхувальника по понесеним збиткам. Розмір страхового відшкодування відповідає фактичним збиткам понесеним позивачем, які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Представник відповідача своїми усними та письмовими поясненнями заперечує проти позову, з наступних підстав. Зокрема, вказує на те, що правові підстави для виплати страхового відшкодування у заявленій позивачем сумі відсутні: згідно з страховим актом від 25.01.2013 року позивач на підставі рахунку та доданого до нього додатку № 1 "Розрахунок страхового відшкодування" розмір такого відшкодування визначено на підставі двох рахунків ТОВ "Віннер Автомотів" від 11.01.2013 року та від 14.01.2013 року на загальну суму 169 817,56 грн. При цьому, позивачем отримана сума 9 659,13 грн., яка складає несплачений розмір страхового платежу за Договором. Стверджує, що на день настання страхового випадку (29.12.2012 року) страхувальником сплачено суму тільки за одним платежем в розмірі 10 989,13 грн., хоча умовами п. 13 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 2300708/05/11 від 09.11.2012 року визначено, що страхова премія у розмірі 39 966,50 грн. підлягає сплаті чотирма платежами; що позивачем не складено кошторису для визначення розміру збитків внаслідок страхового випадку при пошкодженні транспортного засобу; що ремонтна калькуляція від 24.01.2013 року № 021/13 не містить даних та підпису особи відповідальної за складання калькуляції; що в копії листа від 25.03.2013 року № 1694/12/ЦВ позивачем зазначено про пошкодження правої передньої частини застрахованого транспортного засобу, а в довідці ДАІ зазначені інші пошкодження; що позивач не надав суду копію рахунку № 1004505 від 11.01.2013 року ТОВ "Віннер Автомотів" на суму 156 781,60 грн. Тому відповідач вважає, що позивач неправильно визначив суму страхового відшкодування та у нього відсутнє право на стягнення заявленої суми.

На думку представника відповідача, позивач неправильно визначив розмір страхового відшкодування. Для правильного визначення розміру страхового відшкодування позивач повинен був від суми матеріальної шкоди відняти (утримати) 19 318,24 грн. (9 659,12 грн. + 9 659,12 грн.) несплачених страхових платежів, тобто позивач повинен був врахувати всю решту частини несплачених страхових платежів. Зазначає, що позивач не довів правильність визначенням ним розміру страхового відшкодування, оскільки з довідки ДАІ про перелік пошкоджень, які наявні на застрахованому транспортному засобі після настання ДТП (страхового випадку) вбачається, що на цьому транспортному засобі пошкоджено капот, праве переднє крило, передній бампер, праву блок-фару, зміщено зкріплення лівої блок-фари, передні дверки. В акті огляду транспортного засобу від 02.01.2013 року, складеному аварійним комісаром позивача, описані подібні пошкодження: розбитий передній бампер, розбита передня права блок-фара, розбите переднє праве крило, пошкоджено диск переднього правого колеса, деформовано передній правий бризговик, відсутній передній лівий парктронік та пошкодженого диск переднього лівого колеса. Придбання деталей і запчастин й проведення відповідних операцій не пов'язані з настанням страхового випадку і стягнення таких коштів в порядку регресу є неправомірним.

23.05.2016 року у судовому засіданні представник відповідача усно та в додаткових поясненнях по справі, визнав позовні вимоги частково в розмірі 51 179,80 грн. із розрахунку: сума 119 988,04 грн. згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 15.04.2016 року; 49 490,00 грн. ліміт відповідальності ПАТ "АСК "ОСОБА_6 Україна"; 19 318,24 грн. суми двох несплачених ОСОБА_7 страхових платежів.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, за згодою представників сторін, суд оголошував перерву з 16.05.2016 року до 23.05.2016 року до 12:00 год.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

09.11.2012 року між приватного акціонерного товариства "ОСОБА_1 компанія "Аха Страхування" (позивач) та ТОВ "Агра Трейд", директором якого є ОСОБА_7 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2300708/05/11, згідно з яким позивач взяв на себе зобов'язання компенсувати будь - яке пошкодження або знищення автомобіля марки LAND ROVER RANGE ROVER (реєстраційний номер НОМЕР_1), його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Статтею 15 Договору визначено страхові випадки. Пунктом 15.1. статті 15 Договору встановлено, що за умовами цього договору страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені в п. 7 Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов'язується компенсувати понесені страхувальником додаткові втрати згідно з пунктами 24.3. та 24.4. Договору.

29.12.2012 року о 15 год. 30 хв. на автодорозі Київ - Чоп на 81 км громадянин України - ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки MAN (реєстраційний номер НОМЕР_2) з напівпричепом KOGEL (реєстраційний номер НОМЕР_3), будучи неуважним, не стежив за дорожнім рухом, перед переміщенням та зміною напрямку руху, не впевнився в безпеці манеру, та внаслідок переміщення з однієї смуги руху на іншу, зачепив автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER (реєстраційний номер НОМЕР_1), під керуванням громадянина України ОСОБА_7, чим спричинив пошкодження транспортного засобу та наніс матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_5 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

За фактом ДТП було складено довідку підрозділом Державтоінспекції МВС у Закарпатській області довідку від 29.12.2012 року про дорожньо - транспортну пригоду та 02.04.2013 року аварійним комісаром ОСОБА_6 складено акт огляду транспортного засобу.

Згідно з Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2013 року у справі № 308/1706/13-п, вказана ДТП сталася внаслідок того, що водій ОСОБА_5, який працює водієм ФОП ОСОБА_2, не впорався з керуванням та зачепив автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER (реєстраційний номер НОМЕР_1).

Позивач надав суду висновок автотоварознавчої експертизи № 021/13 від 21.01.2013 року з визначення розміру матеріального збитку, завданого дорожньо - транспортною пригодою від 29.12.2012 року, яким встановлено вартість матеріального збитку, в розмірі 183 835,55 грн.

Позивач, в зв'язку з вищевикладеним та згідно страхових актів: № 1.001.12.05702/VESKO2700 від 25.01.2013 року, № 1.001.12.05702/VESKO10949 від 26.03.2013 року та № 1.001.12.05702/VESKO12049 від 03.04.2013 року, рахунків ТОВ ТОВ "Віннер Автомотів": № 1004505 від 11.01.2013 року, № 10045507 від 11.01.2013 року, № 1004541 від 14.01.2013 року, № 1000571 від 21.03.2013 року, № 1005971 від 21.03.2013 року та № 1006192 від 30.03.2013 року та ремонтних калькуляцій від 24.01.2013 року відшкодував страхувальнику витрати на ремонт автомобіля на загальну суму 161 873,52 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 5281 від 28.01.2013 року, № 20427 від 28.03.2013 року та № 22648 від 05.04.2013 року, у призначенні платежу яких зазначено "страхове відшкодування згідно страхових актів, ОСОБА_7".

Оскільки цивільно - правову відповідальність водія автомобіля марки MAN (реєстраційний номер НОМЕР_2) з напівпричепом KOGEL (реєстраційний номер НОМЕР_3) - ОСОБА_5 було застраховано приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "ОСОБА_6 Україна", позивачем 24.10.2013 року було направлено заяву про відшкодування у порядку шкоди, заподіяної у результаті ДТП за вих. № 5955/26/ЦВ/ОСОБА_1 сума (ліміт відповідальності) ОСОБА_5 на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000 грн., розмір франшизи становить 510 грн. За результатами розгляду направленої позивачем заяви, приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "ОСОБА_6 Україна" було відшкодовано 49 490 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивівльно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи визначеної договором і страхового акта.

За змістом ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивівльно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб'єктом. Відповідно до цієї норми право регресної вимоги позивач має саме до ФОП ОСОБА_2

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди " № 6 від 27.03.1992 року (зі змінами та доповненнями) якщо для відновлення попереднього стану печі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Пунктом 20.10. Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 09.11.2012 року сторони передбачили, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 20.11. Договору).

З огляду на незгоду відповідача з розміром збитків, колегія суддів дійшла висновку про існування між сторонами у справі суперечливих позицій щодо розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП та вказала, що оскільки наданий позивачем висновок експертного дослідження замовлений позивачем заперечується відповідачем як доказ реального розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, необхідно здійснити оцінку вартості завданого матеріального збитку, для чого призначити судову експертизу.

Ухвалою суду від 25.12.2015 року призначено судову автотоварознавчу експертизу та на вирішення експерта поставлено питання, що запропоновано відповідачем у клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи від 23.10.2015 року.

Зі змісту висновку старшого експерта лабораторії автотехнічних досліджень Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_8 вбачається, що дослідження пошкодженого автомобіля НОМЕР_4 проводилося за матеріалами справи № 907/890/15. У висновку визначено, що матеріальний збиток, завданий власникові LAND ROVER RANGE ROVER номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при дорожньо - транспортній пригоді, яка мала місце 29.12.2012 року складає 119 988,04 грн.

За змістом ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд призначив судову автотоварознавчу експертизу для з'ясування питань, що виникають у судовому процесі і потребують спеціальних знань (ч. 1 ст. 41 ГПК України). Вимоги до висновку судового експерта та наслідки недостатньої якості чи неповноти висновку викладено в ст. 42 ГПК України, а за приписами ч. 4 цієї статті висновок судового експерта для суду не є обов'язковим та оцінюється за правилами, встановленими ст. 43 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів на підставі належних доказів, безпосередньо досліджених у судових засіданнях, повно та достовірно встановила обставини справи щодо обсягу відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки за заподіяну шкоду, відповідно до обраного позивачем способу її відшкодування, дійшла висновку про задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача 112 383,52 грн. суму матеріальної шкоди.

Заперечення відповідача про те, що позивач при виплаті сум страхового відшкодування не утримав (не відняв) суми із виплати страхової премії і тим самим не виконав п. 20.25. ст. 20 Договору страхування, позивач спростовує наступним. ОСОБА_1 акти № 1.001.12.05702/VESKO10949 від 26.03.2013 року та № 1.001.12.05702/VESKO12049 від 03.04.2013 року було складено з урахуванням змісту ст. 13 Договору страхування і термінів сплати платежів страхової премії. Оскільки, термін сплати третьої і четвертого платежів страхової премії станом на дати складення страхових актів і виплати страхового відшкодування ще не настав, то суми третього і четвертого платежів страхової премії позивачем отримано не було, про що зазначено у п. 4 розділу V "Висновок комісії" вказаних страхових актів (а. с. 9). Інші заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та чинним законодавством.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір в розмірі 2 440,85 грн. та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 2 688,00 грн., суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (90120, с. Арданово, 173 Іршавського району Закарпатської області; ідентифікаційний код НОМЕР_5) на користь приватного акціонерного товариства "ОСОБА_1 компанія "Аха Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ) 112 383,52 (сто дванадцять тисяч триста вісімдесят три грн. 52 коп.) страхового відшкодування та 2 440,85 (дві тисячі чотириста сорок грн. 85 коп.) на відшкодування сплаченого судового збору.

3. Витрати по сплаті вартості судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 2 668,00 грн. віднести на відповідача.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 23.05.2016 року.

Повне рішення підписано 01.06.2016 року.

Головуючий суддя Бобрик Г.Й.

Суддя Мокану В. В.

Суддя Івашкович І. В.