КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа№ 910/525/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Отрюха Б.В.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3;

від відповідача: Сердеженко М.О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2016р. у справі №910/525/16 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 526855,14 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення 526855,14 грн з яких: 283896,00 грн. основного боргу, 517,93 грн. пені, 17897,24 грн. 3% річних, 224543,97 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.02.2016р. у справі №910/525/16 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Відповідача на користь Позивача 283896,00 грн. основного боргу, 224362,37 грн. - інфляційних втрат, 17873,91 грн. 3% річних та 7891,99 грн. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем в сумі 283896,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та Відповідачем не спростований. Відповідачем порушено умови договору в частині оплати отриманих послуг, вимоги позивача є обґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги обставини щодо фінансового становища Відповідача. Крім того, суд не звернув уваги на те, що в договорі розмір процентів за користування зазначеними коштами не встановлений, а отже у позивача відсутні правові підстави для покладення на Відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання відповідно до правил ст.625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 12.04.2016р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. №09-52/825/16 призначено повторний автоматизований розподіл справи, яким справу №910/525/16 за апеляційною скаргою Відповідача передано на розгляд колегії суддів у складі: Власова Ю.Л. (головуючий), Отрюха Б.В., Хрипуна О.О.

12.04.2016р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 24.05.2016р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

30.12.2011р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №ПЗ/УЦОП-1117 відповідно до умов якого Позивач зобов'язувався надавати Відповідачу послуги по організаційно-технічному забезпеченню функціонування філії квиткової каси з продажу проїзних документів на поїзди останньої (послуги), а Відповідач зобов'язувався оплачувати ці послуги відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.2.3.1 договору (в редакції додаткової угоди №1) протягом 3 календарних днів з дати підписання цього договору, забезпечити належні умови для здійснення Відповідачем діяльності з продажу проїзних документів за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3.

Згідно з п.3.1 договору Відповідач здійснює оплату послуг Позивача шляхом перерахування на поточний рахунок останньої грошової суми у розмірі 12,00 грн без ПДВ за кожне місце, з якого береться комісійний збір і яке було реалізовано стороною 1 по цьому договору у звітному місяці, крім проїзних документів, вартість яких сплачена через мережу Інтернет (вартість послуг).

Відповідно до п.3.2 договору перерахування здійснюється щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, згідно акту (актів), підписаного (підписаних) повноважними представниками сторін.

Згідно з п.5.3. договору у випадку порушення Відповідачем п.3.2 договору, Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі 0,001% від вартості послуг, за кожний день прострочення.

На виконання умов договору №ПЗ/УЦОП-1117 від 30.12.2011р. за період з жовтня по грудень 2013р. Позивач надав Відповідачу послуги з організаційно-технічного забезпечення функціонування філії квиткової каси з продажу проїзних документів на поїзди загалом на суму 283896,00 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): за жовтень 2013р. на суму 108876,00 грн. (без ПДВ); за листопад 2013р. на суму 124656,00 грн. (без ПДВ); за грудень 2013р. на суму 50364,00 грн. (без ПДВ).

Проте, Відповідач в порушення зобов'язань за договором, не оплатив Позивачу вартість наданих за період з жовтня по листопад 2013р. послуг, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 283896,00 грн.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків між Позивачем та Відповідачем станом на 01.08.2014р. заборгованість Відповідача перед Позивачем за договором №ПЗ/УЦОП-1117 від 30.12.2011р. складає 283896,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, 30.12.2011р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №ПЗ/УЦОП-1117 відповідно до умов якого Позивач зобов'язувався надавати Відповідачу послуги по організаційно-технічному забезпеченню функціонування філії квиткової каси з продажу проїзних документів на поїзди останньої (послуги), а Відповідач зобов'язувався оплачувати ці послуги відповідно до умов цього договору.

На виконання умов договору Позивач надав відповідні послуги, які Відповідач отримав, проте не оплатив.

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені Позивачем, не спростував, належних доказів на заперечення обставин повідомлених Позивачем не надав, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу, нормативно до документально доведені і підлягають задоволенню повністю в сумі 283896,00 грн.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, в тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Апеляційни суд погоджується з місцевим судом, що враховуючи тривалість часу, протягом якого Позивачу було відомо про порушення Відповідачем зобов'язань з оплати поставленого товару за договором №ПЗ/УЦОП-1117 від 30.12.2011р., приймаючи до уваги заяву Відповідача, застосовується спеціальна позовна давність при вирішенні спору про стягнення пені, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Позивач також просив стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 17897,24 грн. та інфляційні втрати в сумі 224543,97 грн.

Перевіривши нарахування 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний суд вважає, що місцевий суд здійснив вірний перерахунок та задовольнив позовні вимоги частково.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2016р. у справі №910/525/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2016р. у справі №910/525/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 02.06.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Б.В. Отрюх

О.О. Хрипун