ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви без розгляду

"08" червня 2016 р. Справа № 911/1838/16

Суддя Конюх О.В., розглянувши позовні матеріали

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (09100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 5),

до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_2, (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Примакова, буд. 67, ідентифікаційний номер 9)

треті особи: Білоцерківська районна державна адміністрація, (09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 2);

Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області (09100, Київська області, м. Біла Церква, вул. Леся Курбаса, 3);

про усуненні перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування договорів купівлі-продажу та скасування кадастрового номеру земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Біла Церква, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 26.05.2016р. №б/н до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просить суд :

- відкрити провадження у справі;

- винести ухвалу суду, якою заборонити відповідачу проводити будь-які дії на земельній ділянці, а також можливим продажем цієї ділянки, яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Таращанська,194-В, до розгляду справи по суті, наклавши арешт на дану земельну ділянку;

- скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 03.06.2015р. укладений між ОСОБА_3 та Білоцерківською районною державною адміністрацією, площею 0,60 га для обслуговування нежитлового приміщення. Земельна ділянка знаходиться за адресою м. Біла Церква, вул. Таращанська,194-В і їй був привласнений кадастровий номер :01:009:0171. Посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 і зареєстровано в реєстрі за №876;

- скасувати кадастровий номер :01:009:0171, який був присвоєний земельній ділянці за вищевказаною адресою;

- скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: м. Біла Церква вул. Таращанська,194-В від 18.12.2015р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотарусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрованого в реєстрі за №2626;

;- стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача - ОСОБА_1 судовий збір.

Подана позовна заява не може бути прийнята до розгляду господарським судом Київської області, оскільки вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до вимог пунктів 4, 5 частини другої ст. 54 ГК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов;

Посилання на законодавство являє собою юридичні підстави позову. У позовній заяві повинні бути викладені норми матеріального права, що регулюють спірні матеріально-правові відносини та порушені відповідачем, а також відповідно до яких, на думку позивача, слід вирішити спір.

Позивачем не дотримано вказаних вимог.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем та Білоцерківською районною адміністрацією 14.07.2004р. укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,1427 га, що знаходиться на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка, як стверджує позивач, накладається на земельну ділянку відповідача площею 0,6000 га, на яку відповідач набув права власності на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2015р укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що порушує право позивача на користування орендованою земельною ділянкою.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 03.06.2015р. укладений між ОСОБА_3 і Білоцерківською районною державною адміністрацією та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.12.2015р. укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

В той же час, позивач не предявляє позовні вимоги до ОСОБА_3 та Білоцерківської районної державної адміністрації, як сторін оспорюваних договорів, а пред'являє їх лише до відповідача ОСОБА_2

Додатково суд звертає увагу позивача, що згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21998136 від 07.06.2016р. ФОП ОСОБА_3 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця 25.08.2011р за власним рішенням, отже, згідно зі ст. 21 ГПК України він не може бути стороною в господарському процесі.

Також, позивач просить скасувати кадастровий номер :01:009:0171 по вищезгаданій земельній ділянці та предявляє таку вимогу до відповідача у справі - ФОП ОСОБА_2

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст.6 Закону України "Про державний земельний кадастр" ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно п.5 ст.5 Закону України "Про державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Отже, позивач в позовній заяві не зазначає обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги до ФОП ОСОБА_2 щодо скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.06.2015р. укладеного між ОСОБА_3 та Білоцерківською районною державною адміністрацією та щодо скасування кадастрового номеру :01:009:0171, який був присвоєний вищезгаданій земельній ділянці, позаяк відповідач не укладав вказаний договір та не здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Додаткового суд звертає увагу позивача, що скасування правочину, як це сформульовано в позовних вимогах, не є належним способом захисту та не відповідає змісту ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України. Відповідно до загальних засад цивільного та господарського судочинства правочин може бути визнаний недійсним повністю або в частині. При цьому згідно позиції пункту 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Разом із тим, позивач у позовній заяві не просить суд визнати недійсними договори, а вимагає від суду скасувати договори та скасувати кадастровий номер земельної ділянки, не наводячи при цьому норм закону, які б відносили до компетенції суду право та можливість скасовувати цивільно-правові правочини, укладені на підставі вільного волевиявлення їх сторін, та скасовувати кадастрові номери земельних ділянок. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 6 частини першої ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до вимог частини першої ст. 56 ГПК України позивач зобовязаний при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів листом з описом вкладення. Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Таким чином, за змістом частини другої ст. 34 ГПК України єдиним належним доказом направлення сторонам копії позовної заяви є опис вкладення в лист.

На доказ надсилання копії позовної заяви відповідачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 позивачем подано відповідь Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" на звернення позивача від 03.06.2016р. №99, про те, що ФОП ОСОБА_1 відправлялись листи з повідомленням: №006 на ім'я БЦ райдержадміністрації, № 014 на ім'я Управління держгеокадастру у Білоцерківському районі та №022 на ім'я ФОП ОСОБА_2, які не підтверджують змісту поштових відправлень.

Відповідно до вищевикладеного, суд робить висновок про те, що позивачем фізичною особою ОСОБА_1 не подано належних та допустимих доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 63 ГПК України.

За вказаних обставин, позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Додатково суд звертає увагу позивача, що в господарському процесі відповідно до ст.64 ГПК України суддя прийнявши позовну заяву виносить ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні, відкриття провадження у справі передбачено правилами ЦПК України та КАС України.

Також, суд наголошує позивачу, що зазначення в позовній заяві третіх осіб не є підставою для надання їм процесуального статусу третьої особи, так як, частиною четвертою п.1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. ОСОБА_1 лише зазначення в позовній заяві певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Крім того, вимога позивача "винести ухвалу суду, якою заборонити відповідача-Поштар ОСОБА_6 проводити будь-які дії на земельній ділянці, а також можливим продажем цієї ділянки, яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Таращанська,194-В, до розгляду справи по суті, наклавши арешт на дану земельну ділянку" за своїм змістом є заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

ОСОБА_1 лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При повторному зверненні до суду позивачу слід визначитися з позовними вимогами, кожна з яких має відповідати передбаченим законом способам захисту права та бути обґрунтованою конкретними нормами чинного законодавства, вірно визначити коло зобовязаних осіб, до компетенції яких належить вирішення спірних відносин, та які мають відповідати за такими вимогами (відповідачів), а також вірно визначити підвідомчість даного спору, для чого позивач не позбавлений права звернутись за правовою допомогою до спеціаліста-правознавця.

Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктами 3, 6 частини першої, частиною третьою статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву від 26.045.2016р. №б/н фізичної особи підприємця ОСОБА_1 разом з доданими до неї матеріалами (всього на 55 аркушах, в тому числі оригінали: оригінали платіжних доручень №ПН3696 від 02.06.2016р., №ПН3702 від 02.06.2016р. та №132342877 від 12.05.2016р.) повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя О.В. Конюх