ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р.Справа № 916/4554/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів С.В.Таран, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання А.В.Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту)

на рішення господарського суду Одеської області від 15.03.2016р.

у справі №916/4554/15

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту)

до Державного підприємства "Іллічівський морський торгівельний порт"

про внесення змін до договору та стягнення.

В судовому засіданні на підставі ст.77 ГПК України оголошувалась перерва до 26.05.2016р.

Встановив:

В листопаді 2015р. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося з позовом до Державного підприємства "Іллічівський морський торгівельний порт" про внесення змін до п. 3.2 договору на постачання теплової енергії №60-0 від 07.03.2014р., виклавши його у наступній редакції: "Ціна за 1 Гкал теплової енергії складає 1 700 грн. 65 коп. з ПДВ, у тому числі: виробництво 1499грн.10 коп. з ПДВ, транспортування 178грн.33коп. з ПДВ, постачання 23 грн. 22 коп. з ПДВ. Ціна 1 Гкал теплової енергії може змінюватися у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі". Позивач також просив встановити, що внесені зміни до договору регламентують взаємовідносини між сторонами, що виникли з 01.12.2014р., та стягнути з Державного підприємства "Іллічівський морський торгівельний порт" 956324,25грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з 01.12.2014р. набрала чинності Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших субєктів господарювання" від 28.11.2014р. №426, якою з 01.12.2014р. збільшено граничний рівень ціни на природний газ, що реалізується промисловим споживачем та іншими субєктами господарювання. Отже, наявні правові підстави для внесення змін до договору про постачання теплової енергії у звязку з істотною зміною обставин. Враховуючи, що ціна на газ змінилася з 01.12.2014р., у відповідності до ст. 631 ЦК України слід визначити, що внесені зміни регламентують взаємовідносини між сторонами з 01.12.2014р. Позивач також зазначив, що для оплати вартості теплопостачання у грудні 2014р. відповідачу було виставлено рахунок за новим тарифом на загальну суму 4491656 грн.23 коп., проте відповідач сплатив вказаний рахунок лише в сумі 3535331 грн.98 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 956 324 грн. 25 коп.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти доводів позивача та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.03.2016р. у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що дія договору на постачання теплової енергії №60-0 від 07.03.2014р. припинена з 31.12.2014р., крім того вказаний договір, відповідно до вимог чинного законодавства, як правочин, є правомірним, оскільки на даний час його недійсність прямо не встановлена законом і не була визнана судом, а тому договір на постачання теплової енергії в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині ціни теплової енергії та терміну його дії.

Не погодившись з рішенням суду, Державне підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило рішення скасувати, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, а позов задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

07.03.2014р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (постачальник) та Державним підприємством "Іллічівський морський торгівельний порт" (покупець) укладено договір на постачання теплової енергії №60-0 (а.с.9-13).

Відповідно до п. 1.1договору постачальник бере на себе зобовязання виробити та поставити покупцю в термін з 01.03.2014р. по 31.12.2014р. через свої теплові мережі теплову енергію, а покупець зобов'язується сплатити постачальнику за отриману теплову енергію.

Пунктом 3.2 договору сторони визначили, що ціна за 1 Гкал теплоенергії складає 1338 грн. 56 коп. з ПДВ, в т.ч.: виробництво 1100 грн. 26 коп. з ПДВ, передача 238 грн. 30 коп. з ПДВ. Ціна 1 Гкал теплової енергії може змінюватися, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що ціна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Умовами п. 10.1 сторони погодили, що договір набуває чинності від дня його підписання уповноваженими особами сторін, але регламентує взаємовідносини між сторонами з 01.03.2014р. у відповідності до ст.631 Цивільного кодексу України, та діє до 31.12.2014р., а в частині розрахунків до повного виконання зобовязань, передбачених даним договором.

Договір підписаний сторонами без будь-яких зауважень та скріплений печатками.

05.11.2014р. позивач звернувся до відповідача з листом про збільшення вартості 1 Гкал, яка становитиме 1417,21 грн. /Гкал. (без ПДВ) (а.с. 33).

В подальшому 10.12.2014р. позивач на адресу відповідача направив листа щодо укладення додаткової угоди про зміну тарифу у відповідності з обставинами, які змінилися, додавши до листа Наказ Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) №420 від 05.11.2014р. "Про затвердження тарифу на послуги з теплопостачання" (а.с.37,40).

У зв'язку з відсутністю згоди щодо укладення додаткової угоди до договору на постачання теплової енергії позивач звернувся з позовом до господарського суду про внесення змін до договору встановивши, що внесені зміни до договору регламентують взаємовідносини між сторонами, що виникли з 01.12.2014р., стягнувши з Державного підприємства "Іллічівський морський торгівельний порт" заборгованість за поставлену у грудні 2014р. теплову енергію за новими тарифами.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст.525 ЦК України).

Цивільне законодавство базується на принципі обовязкового виконання сторонами зобовязань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 188 ГК України встановлений порядок внесення змін або розірвання господарських договорів. Так, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Статтею 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Враховуючи, що позивач звернувся з позовом про внесення змін до договору, строк дії якого закінчився 31.12.2014р., лише в листопаді 2015р., то апеляційна інстанція погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у внесенні змін до п.3.2 договору, так як правовідносини між сторонами за вказаним договором вже припинилися.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.2 договору №60-0 від 07.03.2014р. сторони погодили, що ціна за 1Гкал теплоенергії складає 1338 грн. 56 коп. з ПДВ, в т.ч.: виробництво 1 100 грн. 26 коп. з ПДВ, передача 238 грн. 30 коп. з ПДВ.

Проте, позивач за грудень 2014р. розрахував відповідачу вартість наданих послуг за новими тарифами, а саме - за ціною 1417 грн. 21 коп. за 1 Гка, та нарахував суму до сплати у розмірі 4 491 656 грн. 28 коп.

В свою чергу, відповідач сплатив кошти в сумі 3 535 331,98 грн. за договором про постачання теплової енергії за грудень 2014р. за ціною визначеною в договорі (а.с. 28).

Зміни до договору в установленому порядку стосовно ціни не вносилися, про що зазначено вище.

Отже, у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем у розмірі 956324грн.25коп., так як збільшена ціна не була узгоджена в установленому порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу

України, суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 15.03.2016р. у справі №916/4554/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 31.05.2016

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В.Таран

Суддя В.Б. Туренко