ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа № 926/330/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів Михалюк О.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Міжнародний аеропорт

Бориспіль №35-22/1-187 від 12.04.2016 року

на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 31.03.2016 року

у справі № 926/330/16

за позовом Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль,

м. Бориспіль, Київська область

до відповідача ОСОБА_2 акціонерне товариство Авіакомпанія Буковина, м. Чернівці

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 відділення Фонду державного майна у Київській області

про стягнення дебіторської заборгованості в сумі 17434, 93 грн.

за участю представників сторін:

від позивача не зявилися

від відповідача ОСОБА_4 представник (довіреність № 1 від 02.02.2012 року)

від третьої особи не зявилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 31.03.2016 року провадження у справі припинено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Буковина» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвала суду мотивована положеннями п. 1-1 ст. 80 ГПК України та тим, що відповідач погасив спірну суму боргу після подачі позовної заяви та відповідно на день розгляду справи відсутній предмет спору.

Не погоджуючись з даною ухвалою місцевого господарського суду Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль оскаржило її в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №35-22/1-187 від 12.04.2016 року, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Чернівецької області у справі № 926/330/16 від 31.03.2016 року, постановити нове рішення, яким задоволити апеляційну скаргу Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль та повернути державне нерухоме майно частину твердого покриття біля перону «S», загальною площею 72,00 м.кв. та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Буковина» витрати по сплаті судового збору.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що на день порушення провадження у справі № 926/330/16, сума основного боргу згідно Договору, пеня та плата за користування чужими грошовими коштами, нарахована відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачем не була сплачена.

При цьому, скаржник покликається на те, що користуючись своїм правом, встановленим ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивачем до господарського суду подано, до початку розгляду справи по суті, заяву про зміну предмету позову від 10.03.2016 року № 35-22/1-116, відповідно до якої позивач просив розірвати Договір та повернути державне нерухоме майно частину твердого покриття біля перону «S», загальною площею 72,00 м.кв., оскільки орендарем не сплачено орендну плату протягом шести місяців підряд, що є порушенням Відповідачем істотних умов Договору та підставою для розірвання Договору, проте, на думку скаржника, судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Крім цього, скаржник покликається на положення норм Господарського кодексу України та розяснення Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та вважає, що ухвалу господарського суду Чернівецької області від 31.03.2016 року прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного зясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідач та третя особа не скористались своїм правом, наданим ст. 96 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 10.05.2016р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2016р. строк розгляду апеляційної скарги продовжено, розгляд апеляційної скарги відкладено на 24.05.2016р.

В дане судове засідання, прибув представник відповідача, проте позивач та третя особа участі уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Враховуючи строк розгляду апеляційної скарги, ту обставину, що позивач та третя особа належним чином були повідомлені про час, місце розгляду апеляційної скарги та наслідки неявки в судове засідання, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача та третьої особи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 31.03.2016р. у справі № 929/330/16 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль без задоволення, виходячи з наступного.

Підставою звернення Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль до господарського суду Чернівецької області є неналежне виконання ПАТ «Авіакомпанія «Буковина» умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 19.07.2010р. № 02.1.2-14/24-18, зокрема, що стосується сплати орендної плати в період з липня по грудень 2015р. на суму 15 245,24 грн., а також нараховані пеня 1801,25 грн., три проценти річних 175,44 грн., інфляційні втрати 212,99 грн.

В процесі розгляду спору в суді першої інстанції відповідач, ОСОБА_2 акціонерне товариство Авіакомпанія Буковина, подав суду відзив на позовну заяву у якому визнав позов на загальну суму 17 434,93 грн. (а.с. 89).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 29.03.2016р. господарському суду Чернівецької області від відповідача поступило клопотання про припинення провадження у справі в звязку з відсутністю предмета спору (вхідний номер канцелярії господарського суду Чернівецької області № 1419 від 29.03.2016 року, а.с. 100). При цьому, до вказаного клопотання відповідачем додано квитанції від 02.03.2016р. №21 (на суму 2534,93 грн., а.с. 101), від 02.03.2016р. №91 (на суму 14900,00 грн., а.с. 101) про перерахування на рахунок позивача коштів в загальній сумі 17 434,93 грн.

За таких обставин, встановивши відсутність між сторонами спору в частині стягнення з відповідача на користь позивача 17 434,93 грн. за неналежне виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 19.07.2010р. № 02.1.2-14/24-18 місцевим господарським судом припинено провадження у справі в частині стягнення орендної плати в період з липня по грудень 2015р. на суму 15 245,24 грн., пені 1801,25 грн., 3% річних 175,44 грн. та інфляційних втрат 212,99 грн., у звязку з відсутністю предмету спору в цих частинах відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Пунктом 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (з наступними змінами і доповненнями) визначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (з наступними змінами і доповненнями) господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України з огляду на те, що відповідач добровільно погасив заборгованість у розмірі 17 434,93 грн. за неналежне виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 19.07.2010р. № 02.1.2-14/24-18 та, крім того, позивачем не надано належних доказів в підтвердження своїх вимог викладених у апеляційній скарзі.

Перевіряючи обгрунтування апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви позивача про зміну предмета позову від 10.03.2016 року № 35-22/1-116, відповідно до якої позивач просив розірвати Договір та повернути державне нерухоме майно частину твердого покриття біля перону «S», загальною площею 72,00 м.кв., оскільки орендарем не сплачено орендну плату протягом шести місяців підряд, що є порушенням Відповідачем істотних умов Договору та підставою для розірвання Договору.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 106 ГПК України ухвала про відмову у прийнятті позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що питання про зміну предмета позову вирішено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 15.03.2016 року (а.с. 94-95), проте позивачем не використано надане йому законодавством право на оскарження цієї ухвали. При цьому, як вбачається із апеляційної скарги, скаржник оскаржує ухвалу господарського суду Чернівецької області від 31.03.2016 року про припинення провадження у справі.

Відтак, враховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції визначені ст. 101 ГПК України, колегія суддів перевіряє доводи апеляційної скарги в повному обсязі та зазначає, що у березні 2016 року Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Буковина про стягнення дебіторської заборгованості в сумі 17 434, 93 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі розгляду справи в суді першої інстанції від позивача поступила заява про зміну предмету позову (вхідний номер канцелярії господарського суду Чернівецької області № 398 від 12.03.2016 року, а.с. 66-69), відповідно до якої останній просить: залучити ОСОБА_5 інфраструктури України та ОСОБА_3 відділення Фонду державного майна у Київській області в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; розірвати Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 19.07.2010р. № 02.1.2-14/24-18; повернути державне нерухоме майно частину твердого покриття біля перону «S», загальною площею 72,00 кв.м., шляхом виселення відповідача та підписання Акту приймання-передачі; стягнути з відповідача заборгованість в сумі 17 434,93 грн.; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Та як вже зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 15.03.2016р. (а.с. 94-95) подану позивачем заяву про зміну предмету позову задоволено частково; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 відділення Фонду державного майна у Київській області; відмовлено у залученні до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 інфраструктури України та відмовлено у прийнятті заяви позивача від 10.03.2016р. в частині зміни предмету позову.

Відповідно до п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому, в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

· подання іншого (ще одного) позову,

· збільшення або зменшення розміру позовних вимог,

· об'єднання позовних вимог,

· зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК України та зазначені в цій постанові.

Згідно з п. 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК України.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Разом з тим, як визначено місцевим господарським судом та вбачається зі змісту заяви про зміну предмету позову, позивач просить крім первісної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, задовольнити вимогу про розірвання договору оренди та повернення обєкта оренди.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач не змінює предмет позову, а фактично збільшує кількість позовних вимог, поряд з майновою вимогою про стягнення боргу просить розглянути також немайнові вимоги про розірвання договору та повернення майна. А тому, покликання скаржника на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про зміну предмету позову, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновок господарського суду Чернівецької області про припинення провадження у справі.

Відтак, зважаючи на вищенаведене позовні вимоги у даній справі не змінилися у звязку з поданням заяви про зміну предмету позову, а залишились такими як у позовній заяві. А тому, колегія суддів вважає, що господарський суд Чернівецької області дійшов обґрунтованого висновку про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Чернівецької області від 31.03.2016р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 31.03.2016р. у справі №926/330/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль №35-22/1-187 від 12.04.2016 року без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд ухвали Господарського суду Чернівецької області в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Чернівецької області.

Повний текст постанови складений 26.05.2016р.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Михалюк О.В.

Суддя Плотніцький Б.Д.