ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р. Справа № 923/452/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Кулик В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора - заступника керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача-1: Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області

позивача-2: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Південне", с.Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рубанівська сільська рада Великолепетиського району Херсонської області

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

за участю представників сторін:

прокурор прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 (службове посвідчення №030355, видане 17.11.2014р.);

позивач-1: не з'явився;

від позивача-2: ОСОБА_2 (службове посвідчення №20 від 25.09.2015р.), представник за довіреністю №32-21-0.4-7836/2-16 від 06.04.2016р.;

відповідач: не з'явився;

третя особа: не з'явилась.

Прокурор - заступник керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області звернувся до господарського суду Херсонської області в інтересах держави в особі Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області та Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Південне", с.Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рубанівська сільська рада Великолепетиського району Херсонської області про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного між Великолепетиською районною державною адміністрацією Херсонської області та СТОВ "Південне", шляхом викладення п. 9 договору у наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік".

Ухвалою від 05.05.2016р. порушено провадження у справі, призначено судове засідання та зобов'язано сторони надати додаткові докази.

20.05.2016р. відповідачем подано заперечення на позов прокурора.

24.05.2016р. Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області подано витребувані судом матеріали.

В судове засідання 24.05.2016р. прокурор та представник позивача-2 з'явились.

Інші учасники провадження, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (що підтверджено повідомленнями про вручення ухвали про порушенням провадження у справі №№04029915, 04029885, 04029893, 04029907, 04029923, які повернулися на адресу господарського суду з відмітками про отримання ухвал суду повноважними представниками сторін), явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, про поважність причин неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертались.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

В п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що всі сторони було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає, що неявка представників позивача-1, відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи та вона може бути розглянута в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Прокурор позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити.

Представник позивача-2 позов прокурора підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача-2, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів громадян і держави в суді у випадках, передбачених законом. Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України № З-рп/99 у справі №1-1/99 від 08.04.1999р. прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.

За приписами частини другої статті 29 Господарського процесуального кодексу України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99р. N 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (далі - Рішення Конституційного Суду України) під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

За приписами ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В даному випадку, як зазначає прокурор, необхідність захисту інтересів держави обумовлено тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та Великолепетиською районною державною адміністрацією протягом тривалого часу не вживаються заходи щодо перегляду розміру орендної плати за користування земельними ділянками державної власності, що свідчить про невиконання обов'язку щодо захисту майнових інтересів держави та призводить до недоотримання місцевим бюджетом значної суми коштів.

З огляду на викладене вище, виходячи з предмету та підстав позову, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості звернення прокурора з даним позовом до суду.

У судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд внести зміни до договору оренди землі, укладеному між позивачем-1 та відповідачем, який зареєстровано у відділі Держкомзему Великолепетиського району Херсонської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.09.2012р. за №01241-1316, виклавши пункт 9 розділу "Орендна плата" в наступній редакції " Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік".

Підтримуючи позовні вимоги прокурора представник позивача-2 зазначив, що відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" необхідно внести зміни в частині використання сільськогосподарських земель, шляхом укладання окремої угоди до договору оренди на землі сільськогосподарського призначення зі зміною істотних умов, встановивши оренду плату у грошовій формі та у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У зв'язку з чим 27.06.2014р. відділом Держгеокадастру у Великолепетиському районі було направлено відповідачу сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Південне" лист №01-19/943 про внесення змін до договору оренди землі, який останнім було залишено без відповіді. За наведених обставин представник позивача позов прокурора вважає обґрунтованим, просить його задовольнити та судовим рішенням внести зміни в спірний договір оренди землі.

Відповідач свою правову позицію щодо заявленого позову виклав у відзиви. Зазначив, що позовних вимог не визнає, оскільки під час обговорення з Великолепетиською районною державною адміністрацією умов договору та визначення розмірів орендної плати за різні види земельних ділянок (рілля богарна, пасовища та рілля зрошувальна) орендодавцю було відомо, що на земельні ділянці, яка відноситься до зрошувальних земель, фактично, зрошення відсутнє, тому орендна плата була встановлена у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки. Звернув увагу, що підвищення орендної плати призведе до погіршення матеріального становища орендаря, оскільки відсутність зрошувальної системи на земельній ділянці робить неможливим отримання відповідних прибутків від вирощування сільгоспкультур. За наведених обставин відповідач просить відмовити в позові в повному обсязі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 21 жовтня 2011 року між Великолепетиською районною державною адміністрацією Херсонської області та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Південне", с.Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області було укладено договір оренди землі (а.с.25-26), зареєстрований у відділі Держкомзему у Великолепетиському районі Херсонської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.09.2012р. за №01241-1316.

За умовами договору в оренду було передано в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, загальною площею 477,06 га, в тому числі рілля богарна - 205,06 га, рілля зрошувальна - 142,80 га, пасовища - 129,20 га із земель запасу та резервного фонду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За умовами п.5 договору нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 6849531,51 грн.

Згідно п.8 договір укладено на 5 років.

У п.9 договору сторони дійшли згоди про те, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 1,5% за ріллю зрошувальну площею 142,80 га, у розмірі 3% за ріллю богарну площею 205,06 га та пасовища площею 129,20 га від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за рік користування земельною ділянкою.

Листом від 27.06.2014р. №01-19/943 (а.с.27-28) відділ Держгеокадастру у Великолепетиському районі Херсонської області повідомив відповідача про зміну розміру орендної плати у зв'язку із внесенням змін в Податковий кодекс України та запропонував внести відповідні зміни в договір оренди.

Проте, даний лист було залишено відповідачем без належного реагування.

Посилаючись на те, що сторони не досягли згоди щодо внесення змін до договору оренди землі, прокурор звернувся до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ст.13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Статтею 30 ЗУ "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України від 02.12.2010р. №2755-VІ, яким встановлені ставки орендної плати.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010р. №2756-VІ було внесено зміни до ст.21 ЗУ "Про оренду землі", у зв'язку з чим частини 1 та 2 вказаної статті ЗУ "Про оренду землі" були викладені у такій редакції: "Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України)".

У зв'язку з набранням чинності з 01.01.2011р. Податкового кодексу України втратив чинність ЗУ "Про плату за землю".

Згідно із п.288.4 ст.288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються в договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VII від 27.03.2014р. (який набрав чинності з 01.04.2014р.) внесено зміни до Податкового кодексу України та підпунктом 288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.п.2.18, 2.19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору. При цьому згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ст.21 ЗУ "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Відповідно до ст.35 ЗУ "Про оренду землі" спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Згідно із положеннями абз.1 ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Верховний Суд України у своїй постанові від 23.05.2011р. по справі №3-42гс11 вказав, що нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом. Оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Отже, враховуючи, що нормами чинного законодавства передбачена можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом та приймаючи до уваги те, що сторонами в Договорі оренди від 21.10.2011р. (п.13) передбачена можливість зміни розміру орендної плати, а також враховуючи, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною і законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами вищезазначеного договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого прокурором позову.

У зв'язку із викладеним вимоги прокурора щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині встановлення орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки підлягають задоволенню, оскільки договір оренди земельної ділянки від 21.10.2011р. є договором оренди земельної ділянки державної власності.

При цьому суд зазначає, що згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 651, 652 ЦК України, ст. 30 Закону України "Про оренду землі", керуючись ст. ст. 25, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Внести зміни до договору оренди землі від 21.10.2010р., укладеного між Великолепетиською районною державною адміністрацією Херсонської області та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Південне", с.Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Великолепетиському районі Херсонської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.09.2012р. за №01241-1316, виклавши п. 9 розділу "Орендна плата" договору в наступній редакції - " Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік".

3. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Південне" (, 74531, с.Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, вул.Садова, 24) на користь прокуратури Херсонської області (, 73000, м.Херсон, вул.Петренка, 33) - 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 30.05.2016р.

Суддя М.Б. Сулімовська