ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.05.2016р. Справа № 20/10

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Гонтарі А.Д.

розглянув матеріали

скарги Публічного акціонерного товариства „ДТЕК Донецькобленерго", м.Краматорськ Донецької області

про визнання: - неправомірними дій відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зі стягнення 9660098,15грн. виконавчого збору;

- Постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення 9660098,15грн. виконавчого збору недійсною та такою, що порушує права та законні інтереси боржника

у справі №20/10

за позовом: Державного підприємства „Енергоринок", м. Київ

до: Публічного акціонерного товариства „ДТЕК Донецькобленерго", м.Краматорськ Донецької області

про: стягнення 97060981,50грн. основного боргу, 5000грн. пені, 5000грн. штрафу, 3584765,56грн. інфляційних, 760093,60грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від стягувача: не явився,

від боржника (скаржника): ОСОБА_1 за дов.№251215-3/9.2п від 25.12.2015р., ОСОБА_2 за дов.№070416-3/11п від 07.04.2016р.,

від ВДВС: ОСОБА_3 за дов.№20-22/626 від 30.12.2015р.

28.03.2016р. до канцелярії суду надійшла скарга б/н від 21.03.2016р. Публічного акціонерного товариства „ДТЕК Донецькобленерго" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відділ ПВР Департаменту ДВС МЮУ або ВДВС) про визнання: 1) неправомірними дій відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ зі стягнення 9660098,15грн. виконавчого збору; 2) Постанови відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ про стягнення 9660098,15грн. виконавчого збору недійсною та такою, що порушує права та законні інтереси боржника.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови заборгованість за рішенням господарського суду у справі №20/10 була погашена ПАТ „ДТЕК Донецькобленерго" самостійно, в добровільному порядку, шляхом своєчасного виконання розстрочки рішення та шляхом укладення договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015р., а також на порушення строків винесення спірної постанови.

Стягувач у судове засідання не явився, вимоги суду виконав частково.

Представники відповідача (скаржника) у судове засідання явились, в судовому засіданні надали письмові пояснення №52юр-333/16 від 12.05.2016р. з додатками (т.1, а.с.244-248), які судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Представник ВДВС у судове засідання явився, вимоги суду виконав частково: у судовому засіданні з заявою б/н від 17.05.2016р. надав суду копії матеріалів виконавчого провадження №31947015 (т.2, а.с.1-39), які судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник ВДВС надав усні заперечення проти задоволення скарги.

Відповідно до ч.2 ст.121-2 ГПК України неявка стягувача в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши доводи присутніх учасників виконавчого провадження, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Матеріали справи №20/10 втрачені через проведення АТО на території м.Донецьк.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.08.2013р., текст якої розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та програмі «Діловодство спеціалізованого суду», встановлено наступне:

«рішенням господарського суду Донецької області від 21.06.2011р. у справі №20/10 позовні вимоги Державного підприємства „Енергоринок до Публічного акціонерного товариства „Донецькобленерго про стягнення 97060981,50грн. основного боргу, 5000грн. пені, 5000грн. штрафу, 3584765,56грн. інфляційних нарахувань, 3% річних у розмірі 760093,60грн. задоволені у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.06.2011р. розстрочене виконання вказаного рішення на 10 років з липня 2011 року по червень 2021 року відповідно до затвердженого судом графіку.

04.07.2011р. на виконання рішення у справі №20/10 господарським судом Донецької області видані накази про стягнення з відповідача:

- суми основного боргу у розмірі 97060981,50грн.;

- пені у розмірі 5000грн, штрафу у розмірі 5000грн., інфляційних нарахувань у розмірі 3584765,56грн., 3% річних у розмірі 760093,60грн., суми державного мита у розмірі 25500грн. та суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.»

30.03.2012р. відділом ПВР Департаменту ДВС МЮУ відкрите виконавче провадження №31947015 з примусового виконання наказу господарського суду №20/10 від 04.07.2011р. про стягнення 97060981,50грн. основного боргу (т.2, а.с.5). Відповідну постанову направлено на адресу боржника 05.04.2012р. та отримано останнім 10.04.2012р. (т.2, а.с.7).

Боржник заявою №52юр-2309/12 від 13.04.2012р. (т.2, а.с.10) повідомив ВДВС про наявність наданої ухвалою суду від 24.06.2011р. розстрочки виконання рішення суду на 10 років з липня 2011 року по червень 2021 року відповідно до затвердженого ухвалою господарського суду Донецької області від 24.06.2011р. графіку. Заява була отримана ВДВС 25.04.2012р. згідно штампу вхідної кореспонденції №12-0-34-1479.

Згідно з довідкою Державного підприємства „Енергоринок" розмір заборгованості за наказом №20/10 станом на 30.03.2012р. (дату відкриття виконавчого провадження) складав 96697759,50грн. (т.1, а.с.247).

У звязку з перебуванням боржника в Реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», виконавче провадження №31947015 було зупинене 07.05.2012р. (т.2, а.с.8) (відомості про дату поновлення у наданих суду копіях матеріалів виконавчого провадження відсутні), а також 29.08.2014р. (т.2, а.с.15) та поновлене 16.02.2016р. у звязку з закінченням терміну дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу (т.2, а.с.18).

16.02.2016р. ВДВС винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 9660098,15грн. з посиланням на те, що «Законом не передбачено можливості не стягнення виконавчого збору, коли судом встановлено розстрочку виконання рішення на момент предявлення виконавчого документа в орган державної виконавчої служби» (т.2, а.с.20).

Згідно з ч.4 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Тобто у разі розстрочення виконання судового рішення зобовязання сплатити певну суму виникає у боржника періодично і лише у разі невиконання боржником зазначеного зобовязання у добровільному порядку у будь-який зі встановлених судом періодів судовий наказ має виконуватися у примусовому порядку відповідно до приписів ст.ст.2, 11, 36 Закону.

Боржник надав суду докази на підтвердження добровільного здійснення оплат на виконання наданої господарським судом Донецької області розстрочки виконання рішення від 21.06.2011р. у справі №20/10 відповідно до затвердженого судом графіку, а також докази дострокового погашення розстроченого зобовязання шляхом перерахування залишку заборгованості на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків (копії акта звіряння заборгованості №01/51-5-14467 від 21.12.2015р. між стягувачем та боржником станом на 01.12.2015р., договорів про організацію взаєморозрахунків №376/375-в від 14.12.2015р., №377/375-в від 14.12.2015р., №380/375-в від 14.12.2015р., №441/375-в від 16.12.2015р. та №443/375-в від 16.12.2015р., платіжних доручень, листа ДП „Енергоринок" №01/14-3265 від 23.03.2016р. «Щодо дострокового погашення заборгованості», довідок стягувача про розмір заборгованості за наказом №20/10 станом на 30.03.2012р. (дату відкриття виконавчого провадження) та про повне погашення заборгованості за рішенням у справі №20/10 станом на 01.01.2016р., довідки боржника про виконання ухвали від 21.06.2011р. у справі №20/10 станом на 01.01.2016р. наявні у матеріалах даної справи т.1, а.с.22-36, 135-235, 247).

Отже, вже станом на 01.01.2016р. тобто і станом на 16.02.2016р. (дату поновлення виконавчого провадження і винесення оскаржуваної постанови) наказ у справі №20/10, що перебував на виконанні відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ, був виконаний боржником самостійно та у повному обсязі.

Положеннями ст.1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.25 Закону встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною 2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст.28 Закону встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною 2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. В такому ж розмірі виконавчий збір стягується з боржника у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Однак сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконане, а державним виконавцем вжиті заходи, спрямовані на примусове виконання рішення суду. До того ж положеннями ч.3 ст.27 Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються. (Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 28.01.2015р. у справі №3-217гс14 та від 06.07.2015р. у справі №6-785цс15.)

Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

В наданих відділом ПВР Департаменту ДВС МЮУ копіях матеріалів виконавчого провадження №31947015 відсутні докази вчинення ВДВС заходів примусового виконання рішення як до зупинення виконавчого провадження, так і після його відновлення. Виходячи з цього, а також наведених вище приписів Закону, суд приходить до висновку про безпідставне стягнення відділом ПВР Департаменту ДВС МЮУ виконавчого збору постановою №31947015 від 16.02.2016р.

З огляду на викладене постанова відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ №31947015 від 16.02.2016р. про стягнення виконавчого збору в сумі 9660098,15грн. підлягає визнанню недійсною, а дії державного виконавця з її винесення протиправними.

Керуючись ст.ст.1, 6, 25, 27, 28, 32, 36 Закону України №606-XIV від 21.04.1999р. «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин); ст.ст.4-2, 4-3, 33, 34, 43, 86, 111-28, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства „ДТЕК Донецькобленерго", м.Краматорськ Донецької області на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Визнати дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з винесення постанови №31947015 від 16.02.2016р. про стягнення виконавчого збору неправомірними.

3. Визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №31947015 від 16.02.2016р. про стягнення виконавчого збору недійсною.

Ухвала господарського суду набирає чинності в день її винесення судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Суддя О.М. Шилова

Надр.4прим.: 1 до справи,

2 сторонам у справі, 1 ВДВС