РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016Справа №910/8884/16

За позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "ВІП-РЕНТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Кепітал Україна"

про стягнення 88 971,38 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Шульєва Т.Л. за довіреністю б/н від 20.10.2015

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "ВІП-РЕНТ" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Кепітал Україна" (відповідач) про стягнення 88971,38 грн. на підставі Угоди про реструктуризацію заборгованості від 10.12.2013, з яких: 82919,40 грн. основного боргу, 6051,98 грн. 36 % річних за період з 01.04.2014 по 13.06.2014.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення умов укладеної між сторонами Угоди про реструктуризацію заборгованості від 10.12.2013, не сплатив заборгованість в сумі 82919,40 грн. у визначений в цій угоді строк - до 31.03.2014, чим порушив умови цієї угоди та права позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2016 порушено провадження у справі № 910/8884/16 та призначено розгляд справи на 06.06.2016 о 09:50 год.

03.06.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло письмове повідомлення у справі № 910/8884/16, згідно якого позивач підтвердив відсутність аналогічного спору та зазначив про відсутність необхідності участі у розгляді справи посадових осіб та інших працівників підприємств, установ та організацій, державних органів для дачі ними пояснень.

В судове засідання, призначене на 06.06.2016, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 06.06.2016, не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 19.05.2016 про порушення провадження у справі № 910/8884/16 не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 694.

Відповідно до абз. 1 підпункту 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в судовому засіданні 06.06.2016 судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 06.06.2016 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні 06.06.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.06.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.12.2013 між Підприємством з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" (кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейл Кепітал Україна" (боржник, відповідач) була укладена Угода про реструктуризацію заборгованості за Договором оренди автомобіля № А203294 від 25.02.2013 (далі - Договір 1) та Договором оренди автомобіля № А 203295 від 21.03.2013 (далі - Договір 2).

Підставою для укладення наведеної Угоди про реструктуризацію заборгованості (далі - Угода) стало те, що відповідно до Договорів 1, 2 позивач надав відповідачу у тимчасове володіння та користування автомобілі за обумовлену плату на визначений цими договорами строк оренди, в подальшому відповідач повернув автомобілі позивачу, однак заборгованість в сумі 82919,40 грн. не сплатив, реструктуризація якої і стала предметом укладеної між сторонами Угоди.

Відповідно до п. 1 Угоди сторони узгодили, що кредитор надає боржнику розстрочку в погашенні заборгованості боржника, яка станом на дату укладення Угоди становить 82919,40 грн. та складається з:

27470,76 грн. заборгованості за Договором 1;

55448,64 грн. заборгованості за Договором 2.

Відповідно до п. 2 Угоди боржник зобов'язався погасити заборгованість в сумі 82919,40 грн. частинами поетапно в сумах та в строки, визначені в цьому пункті Угоди, при цьому за змістом цього пункту Угоди заборгованість у повному обсязі мала бути погашена боржником у строк по 31.03.2014.

Згідно п. 5 Угоди сторони передбачили, що у випадку прострочення боржником строків сплати заборгованості за Угодою, останній зобов'язаний сплатити кредитору, на його вимогу, крім суми заборгованості, ще 36 (тридцять шість) процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Оскільки відповідач не сплатив заборгованість в сумі 82919,40 грн. у визначений в Угоді строк, а саме по 31.03.2014, то такими своїми діями, на думку позивача, відповідач порушив умови Угоди та права позивача.

03.03.2016 позивач звернувся до відповідача з Вимогою № 673 від 02.03.2016 про сплату протягом 7 днів з моменту отримання цієї вимоги 82919,40 грн. основного боргу за Угодою та 6051,987 грн. 36% річних за прострочення строків оплати боргу. Направлення вимоги відповідачу позивач підтверджує фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 03.03.2016, а її отримання відповідачем - повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 385. Оскільки відповідач залишив вимогу позивача без відповіді та задоволення, то позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 82919,40 грн. основного боргу та 6051,98 грн. 36 % річних період з 01.04.2014 по 13.06.2014 за прострочення строків оплати заборгованості за Угодою.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт укладення між сторонами 10.12.2013 Угоди про реструктуризацію заборгованості за Договором оренди автомобіля № А203294 від 25.02.2013 та за Договором оренди автомобіля № А 203295 від 21.03.2013, яка підписана уповноваженими представниками та скріплена печатками сторін.

За умовами Угоди сторони погодили, зокрема, суму заборгованості відповідача за наведеними договорами оренди автомобіля в розмірі 82919,40 грн. та строк її погашення по 31.03.2014.

Судом встановлено, що у визначений в Угоді строк, а рівно і станом на час розгляду справи по суті, відповідач не погасив спірну заборгованість, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Отже, станом на час розгляду справи по суті відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання з погашення заборгованості в сумі 82919,40 грн. у строк, визначений Угодою про реструктуризацію заборгованості від 10.12.2013.

Згідно приписів ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до умов п. 5 Угоди, прострочення відповідачем строків сплати заборгованості за Угодою є підставою для сплати останнім позивачу, крім суми заборгованості, також і 36% річних, які за розрахунком позивача склали 6051,98 грн. за період з 01.04.2014 по 13.06.2014.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в судове засідання не з'явився, докази на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не подав та не надіслав.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку процентів річних, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 82919,40 грн. основного боргу та 6051,98 грн. 36% річних на підставі п. 5 Угоди про реструктуризацію заборгованості від 10.12.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позову на відповідача покладається судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Кепітал Україна" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 25, ідентифікаційний код 37974933) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "ВІП-РЕНТ" (01013, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 4, ідентифікаційний код 25264533) 82919,40 грн. (вісімдесят дві тисячі дев'ятсот дев'ятнадцять гривень 40 коп.) заборгованості, 6051,98 грн. (шість тисяч п'ятдесят одну гривню 98 коп.) 36% річних, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.06.2016.

Суддя Гумега О. В.