ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016 р. Справа №917/505/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна", вул. Васильківська, 34, м. Київ,03022

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9", вул. Радянська, 210, м. Лубни, Полтавська область,37500

про стягнення заборгованості, розірвання договору фінансового лізингу № ua03l-11-03 від 13 лютого 2012 року, зобов'язання вчинити дії

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. б/н від 22.03.2016 року

від відповідача: ОСОБА_2 дов. б/н від 08.05.2015 року

В судовому засіданні 07.06.2016р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомив дату складання повного тексту рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про:

1) стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління № 9» (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Радянська, буд. 210, ідентифікаційний код: 03450436) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, ідентифікаційний код: 35431993) 2 511751 (два мільйони п'ятсот одинадцять тисяч сімсот п'ятдесят одна) гривня 58 копійок заборгованості, з яких 1917 826,78 гривень - заборгованість за лізинговими платежами, 554 616,50 гривень - пеня та 39 308,30 гривень - 3% річних;

2) розірвання договору фінансового лізингу № UA03L-11-03 від 13 лютого 2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, ідентифікаційний код: 35431993) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління № 9» (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Радянська, буд. 210, ідентифікаційний код: 03450436);

3) зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління № 9» (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Радянська, буд. 210, ідентифікаційний код: 03450436) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул., Васильківська, буд. 34, ідентифікаційний код: 35431993) автогрейдер caterpillar 140K, серійний номер CAT0140KKSZL01131.

07.06.2016 року від відповідача до суду надійшло клопотання, в якому відповідач зазначає, що ним було сплачено частину боргу за договором лізингу 25.03.2016 року в сумі 200 000,00 грн. та 01.06.2016 року в сумі 300 000,00 грн. До клопотання відповідач додав копії платіжних доручень №2018 від 25.03.2016 року та №2409 від 01.06.2016 року.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача усно проти задоволення позову заперечував, письмових заперечень суду не надав.

При цьому представники сторін в судовому засіданні повідомили суду, що між ними тривають переговори щодо врегулювання спору.

Суд роз'яснив представникам сторін, що відповідно до приписів статті 121 ГПК України сторони мають право укласти мирову угоду на стадії виконання рішення, яка подається на затвердження господарського суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив:

13 лютого 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (позивач, лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9"(відповідач, лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № UA03L-11-03 з додатками (арк. с. 13-22).

Відповідно до пункту 2.1 договору лізингу лізингодавець зобов'язався придбати у продавця предмет лізингу зазначений у додатку №1 до цього договору і надати його лізингоодержувачу у тимчасове володіння й користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у цьому договорі й загальних умовах, з переходом права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених загальними умовами (п.2.1. договору).

Пунктом 3.1 договору визначено поняття предмету лізингу. Характеристики й дані, які дозволяють визначити предмет лізингу, що передається лізингодавцем у лізинг лізингоодержувачу за цим договором, зазначені у Специфікації, що є Додатком №1 до цього договору.

Предметом лізингу за договором лізингу є Автогрейдер Caterpillar 140K, серійний номер CAT0140KKSZL01131 (надалі обладнання) що зазначено в специфікації, яка є додатком № 1 до договору лізингу (арк. с. 19).

Пунктом 4.1 договору лізингу встановлено, що загальна сума лізингових платежів за договором складається з:

а) відшкодування вартості предмета лізингу (основа боргу лізингоодержувача);

б) процентів, збільшених відповідно до пункту 4.4 цього договору.

Згідно з пунктом 4.5 договору лізингу відповідач сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому додатком № 3 до договору лізингу, збільшеному відповідно до пункту 4.4 цього договору, не пізніше кінцевої дати сплати лізингових платежів. За 5 банківських днів до кінцевої дати сплати лізингових платежів у відповідному періоді нарахування лізингодавець надсилає лізингоодержувачеві рахунок-фактуру на вказаному в цьому договорі електрону адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що викупна ціна - це ціна, за якою лізінгодавець зобов'язаний передати предмет лізингу у власність лізінгоодержувача за договором купівлі-продажу по закінченню терміну дії цього договору. Лізінгоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу у власність та сплатити викупну ціну.

Відповідно до п.6.1 договору строк лізингу для цілей даного договору становить 36 місяців.

В додатку №2 до договору лізингу між сторонами підписано графік авансових лізингових платежів та комісійної винагороди (арк. с. 20).

В додатку №3 між сторонами узгоджено загальний графік лізингових платежів (арк. с. 21-22).

В подальшому, між позивачем та відповідачем неодноразово були підписані Додаткові угоди № 1 від 30.03.2012 року, № 2 від 25.01.2013 року, № 3 від 31.10.2014 до договору лізингу, якими сторони встановлювали Уточнений Загальний графік лізингових платежів та відсотків (арк. с. 25-28).

Загальні Умови договорів фінансового лізингу № UA03L-11 від 16 червня 2011 року підписані представниками лізингоодержувача і лізингодавця (арк. с. 29-62).

На виконання умов вищезазначеного договору лізингу 30.03.2012 року позивач передав відповідачу предмет лізингу Автогрейдер Caterpillar 140K, серійний номер CAT0140KKSZL01131, що підтверджується актом прийому-передачі обладнання № 16 від 30.03.2012 року та видатковою накладною № 16 від 30.03.2012 року (арк. с. 63-64). Вартість предмета лізингу згідно вказаної видаткової накладної становить 2 268 051,25 грн.

Обладнання належить позивачу на праві власності, підтвердженням чого є Свідоцтво про державну реєстрацію обладнання серія АС № 230378 (арк. с. 65).

Як вказує позивач, відповідач свої зобов'язання за договором лізингу, щодо сплати лізингових платежів не виконав належним чином в результаті чого у останнього за період з грудня 2014 року по грудень 2015 року включно виникла заборгованість по лізинговим платежам у розмірі 1917826,78 грн. за наступними рахунками-фактурами: №ЛП - 4105 від 24.12.2014 року, №ЛП-105 від 26.01.2015 року, №ЛП-376 від 23.02.2015 року, №ЛП-940 від 24.04.2015 року, №ЛП-1190 від 25.05.2015 року, №1418 від 23.06.2015 року, №ЛП-1638 від 27.07.2015 року, №ЛП-1853 від 25.08.2015 року, №ЛП-2071 від 24.09.2015 року, №ЛП-2287 від 26.10.2015 року, №ЛП-2501 від 24.11.2015 року, №ЛП-2748 від 24.12.2015 року (арк. с. 100-120).

21.01.2016 року позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення про порушення договору фінансового лізингу вих. № 18/01 , в якому повідомлялося про наявність заборгованості зі сплати лізингових платежів з грудня 2014р. по грудень 2015р. включно у сумі 1917826,78 грн., і про суму нарахованої пені, яку просив сплатити у 5-ти денний термін з дня отримання повідомлення та вимогу про сплату пені вих. № 17/01 с доданням розрахунку пені. (арк. с. 121-131).

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 2 511 751,58 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами договору фінансового лізингу № UA03L-11-03 від 13 лютого 2012 року, яка складається з: заборгованості за лізинговими платежами в сумі 1 917 826,78 грн., пені в сумі 554 616,50 грн., 3% річних в сумі 39 308,30 грн. (розрахунок арк. с. 139-141).

Також позивач просить суд на підставі ст. 651 ЦК України розірвати договір фінансового лізингу №UA03L-11-03 від 13 лютого 2012 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" автогрейдер caterpillar 140К, серійний номер САТ0140KKSZL01131.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Відносини, що виникають з договору лізингу, регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до ч.1ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 2 ст. 806 ЦК України до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено: відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізингоодержувача покладено обов'язок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. ст.11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Як вказує позивач, лізингові платежі, за узгодженими графіками відповідач не здійснив в повному обсязі, згідно представленого позивачем розрахунку за відповідачем склалася заборгованість в розмірі 1 917 826,78 грн. по лізинговим платежам.

Під час розгляду справи по суті відповідач повідомив суд про сплату ним 200 000,00 грн. боргу згідно платіжного доручення № №2018 від 25.03.2016 року та про сплату 300 000,00 боргу згідно платіжного доручення №2409 від 01.06.2016 року.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сплата відповідачем частини суми боргу (200 000,00 грн.) була здійснена ще 25.03.2016 року, тоді як позовна заява здана позивачем на пошту лише 26.03.2016 року, що підтверджується поштовим штампом на конверті, в якому дана позовна заява надійшла до господарського суду Полтавської області (арк. с. 156). Оскільки сплата частини боргу в сумі 200 000,00 грн. була здійснена відповідачем ще до звернення позивача з позовною заявою до суду, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в даній частині.

В частині стягнення 300 000,00 грн. боргу предмет спору відсутній і провадження у справі підлягає припиненню згідно п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Оскільки сплата 300 000,00 грн. боргу відбулася після порушення провадження у справі, то судові витрати в цій частині позову покладаються на відповідача.

В іншій частині вимоги про стягнення боргу по лізинговим платежам, суд вважає обґрунтованими, підтвердженими розрахунками та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 14.10 Загальних умов договорів фінансового лізингу № UA03L-11 від 16 червня 2011 року погоджених сторонами визначено, що у випадку прострочення сплати будь-якого платежу лізингоодержувачем, лізингоодержувач буде зобов'язаний сплатити лізингодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором (з урахуванням загальних умов) і по дату фактичної сплати лізингоодержувачем простроченої суми у повному обсязі. Зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред'явлення Лізингодавцем Лізингоодержувачеві письмової вимоги про виплату такої пені.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надсилав на адресу відповідача вимогу про сплату пені № 17/01 від 21.01.2016 року.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних положень позивачем нараховано відповідачу до стягнення пеню в сумі 554616,50 грн. та 3% річних в сумі 39308,30 грн. (розрахунок арк. с. 139-141).

Заявлені позивачем вимоги про стягнення пені та 3% річних суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених сум, оскільки при перевірці їх розміру судом не було виявлено їх завищення з боку позивача.

Статтями 7,10,11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено право лізингодавця відмовитися в односторонньому порядку від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу. Аналогічні положення щодо обов'язку повернення із вказівкою на негайність його здійснення закріплені і в ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України відносно орендованого майна, що застосовується до розглядуваних лізингових відносин в силу ч.2 ст.806 ЦК України.

Приписами ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки відповідач не сплачує лізингові платежі з грудня 2014 року, що є істотним порушенням умов договору фінансового лізингу, наявні підстави для розірвання спірного договору, та повернення предмету лізингу.

Отже, вище перераховані обставини є підставами для визнання судом правомірності вимог щодо розірвання договору фінансового лізингу від 13.02.2012 року № UA03L-11-03 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9".

Щодо вимоги про зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління № 9» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» автогрейдер caterpillar 140K, серійний номер CAT0140KKSZL01131 (предмет лізингу), суд зазначає, що така вимога є похідною та також підлягає задоволенню, виходячи з приписів ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" та ст.651, 653 Цивільного кодексу України, якими передбачено право вимагати повернення предмета лізингу в разі невиконання (прострочення виконання) грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

З урахуванням наведеного суд задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до ч.2 ст. 49 ГПК України відшкодування витрат з оплати судового збору покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючи ст.ст. 33,43,49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Припинити провадження в частині сплати 300 000,00 грн. боргу.

3. Розірвати договір фінансового лізингу № UA03L-11-03 від 13 лютого 2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, ідентифікаційний код: 35431993) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління № 9» (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Радянська, буд. 210, ідентифікаційний код: 03450436)

4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління № 9»(37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Радянська, буд. 210, ідентифікаційний код: 03450436) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, ідентифікаційний код: 35431993) Автогрейдер caterpillar 140К, серійний номер САТ0140ККSZL01131.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління № 9» (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Радянська, буд. 210, ідентифікаційний код: 03450436) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, ідентифікаційний код: 35431993) 1 417 826,78 грн. заборгованості за лізинговими платежами, 554 616,50 грн. пені, 39 308,30 грн. 3% річних, 70075,04 грн. судового збору.

6. В іншій частині позову відмовити.

Видати накази із набранням цим рішення законної сили.

Повне рішення складено 08.06.2016 року

Суддя Тимощенко О.М.