РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

25 травня 2016 року Справа № 903/18/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Петухов М.Г. ,

судді Гулова А.Г.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - пред-ка Брицюка О.П. (пост. дов. б/н від 11.04.2016 р.)

третьої особи - ОСОБА_2., пред-ка Сорокопуда М.О. (пост. дов. НАТ № 250796 від 11.04.2016 р., посв. адв. № 211 від 30.11.2012 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4

на рішення господарського суду Волинської області від 02.03.16 р.

у справі № 903/18/16 (суддя Кравчук В.О.)

за позовом ОСОБА_4

до торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Знання"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

про визнання частково недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформлене протоколом № 1-2015 від 20.03.2015 р.

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 02.03.2016 р. у справі № 903/18/16 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Знання"за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформлене протоколом № 1-2015 від 20.03.2015 р.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 02.03.2016 р. у справі № 903/18/16 та прийняти нове рішення про задоволення позову повністю. Скаржник вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції неправильно застосував матеріальне право та допустив порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що є учасником (засновником) торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання», та посилаючись на ст.54 та ст.55 Закону України «Про господарські товариства» доводить, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 квітня 2014 року, виданого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Мудриком О.Є., ОСОБА_2 отримав право на спадщину - частку в статутному капіталі товариства «Знання», що становила на час смерті учасника товариства ОСОБА_6 6% розміру статутного капіталу, тобто 1800 грн.

Згідно з рішенням загальних зборів № 1 від 05 грудня 2014 року та у відповідності до ст.55 Закону України "Про господарські товариства" ОСОБА_2 як спадкоємцю померлої учасниці товариства ОСОБА_6 було повністю виплачено майнову частку в розмірі 6 (шести) відсотків статутного капіталу товариства, яка належала спадкодавцю на дату смерті.

На думку скаржника, судом першої інстанції у рішенні помилково ототожнено поняття частки у майні, яка належала спадкодавцю, з поняттями частки прибутку та частки майна товариства, пропорційної частці у статутному капіталі, яка належала спадкодавцю, оскільки частка у майні, яка належала спадкодавцю на дату смерті в трактуванні ст.55 Закону України "Про господарські товариства" ототожнюється з часткою в статутному капіталі товариства, так як її виплата може призвести до зменшення розміру статутного капіталу товариства. Щодо виплати частки майна товариства, пропорційній частці у статутному капіталі та прибутку товариства, то норми Закону України "Про господарські товариства" таких виплат для спадкоємців учасника не передбачають.

Вважає, що рішення загальних зборів учасників товариства «Знання» № 1 від 05 грудня 2014 року повністю виконано та виплачено ОСОБА_2 згідно його заяви від 10.10.2014 р. майнову частку в розмірі 6 % статутного капіталу товариства - 1800 грн.

Пояснює, що оспорювань рішення загальних зборів є додатковим рішенням про виплату ОСОБА_2, крім визначеної у відповідності до свідоцтва про право на спадщину вартості частки в статутному капіталі, що належала спадкодавцю, додатково 6% вартості активів товариства та суми отриманого прибутку за 1-й квартал 2013 року. Вважає таке рішення незаконним та таким, що порушує права інших учасників товариства, та охоронювані законом інтереси засновника господарського товариства, що збільшував майнову базу товариства за рахунок власного додаткового грошового внеску.

Скаржник доводить, що на дату прийняття оспорюваного рішення розмір активів товариства був збільшений за рахунок додаткових грошових внесків учасників, а тому визначення виплат у розмірі, що існував до такого збільшення, призводить до нерівного становища інших учасників товариства, оскільки зменшились активи, які відповідають належній скаржнику частці в статутному капіталі товариства та сформовані також за рахунок його додаткового грошового внеску. Отже, на думку скаржника, його було протиправно позбавлено частини належного на праві власності майна та без правових підстав здійснено додаткові виплати (частину майна та прибутку) спадкоємцю, що не передбачені свідоцтвом про право на спадщину.

Звертає увагу, що в своїх висновках суд першої інстанції дає правову оцінку лише процедурі скликання та проведення загальних зборів учасників, не надаючи правової оцінки прийнятому рішенню, а саме що прийняття даного рішення безпосередньо впливає на корпоративні права та обов'язки учасників товариства, погіршують майновий стан товариства та ставлять в нерівне становища теперішніх учасників з спадкоємцем учасника товариства.

Посилаючись на такі обставини, скаржник вважає, що судом достатньо не досліджені наявні у матеріалах справи докази, неправильно застосовані норми ст.55 Закону України "Про господарські товариства" та безпідставно відмовлено у задоволенні позову, а тому рішення Господарського суду Волинської області від 02.03.2016 р. у справі № 903/18/16 є незаконним і підлягає скасуванню.

Відповідач торгово-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «Знання» вважає апеляційну скаргу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Волинської області є незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи свою позицію зазначає, що рішенням загальних зборів учасників торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання», оформленого протоколом № 1-2015 від 20 березня 2015 року, вирішено виплатити ОСОБА_2, крім визначеної у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом вартості частки в статутному капіталі, що належала спадкодавцю, додатково 6% вартості активів товариства та суми отриманого прибутку за 1-й квартал 2013 року. Відповідач вважає, що дане рішення порушує корпоративні права інших учасників товариства на отримання прибутку (дивідендів), а також на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, оскільки майнові активи товариства, з яких було виділено додатково 6% для непередбаченої свідоцтвом про спадщину додаткової виплати ОСОБА_2, були сформовані і значно збільшені за рахунок додаткових грошових внесків учасників. Пояснює, що такі додаткові виплати унеможливлять подальший розвиток господарської діяльності товариства, що призведе до невиконання товариством взятих на себе зобов'язань, в тому числі перед його учасниками, зменшать фактичний розмір активів товариства, та фактичну частку у майні товариства кожного учасника.

На думку відповідача, товариство повністю виконало вимоги рішення загальних зборів учасників № 1 від 05 грудня 2014 року та виплатило ОСОБА_2 майнову частку в розмірі 1800 грн., що на той час становило 6 % статутного капіталу товариства «Знання».

Відповідач вважає, що господарським судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме - ст.55 Закону України «Про господарські товариства» та визнано законним рішення про додаткову виплату спадкоємцю частки майна, що не передбачена свідоцтвом про спадщину. Стверджує, що господарським судом не враховано відсутність у свідоцтві про право на спадщину додаткових виплат і чітку фіксацію обсягу і суми виплат, що є об'єктом спадкування.

Враховуючи вказані обставини, відповідач визнає позовні вимоги, підтримує апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 02.03.2016 р. у справі № 903/18/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що Господарський суд Волинської області у повному обсязі дослідив усі обставини даної справи, дав належну оцінку доказам, які були надані сторонами у справі та постановив рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України, відтак, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Волинської області від 02.03.2016 у справі № 903/18/16 є законним та обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи свою позицію, зазначає, що ОСОБА_4 як член товариства був при сутнім на зборах 20.03.2015 р., головував на цих зборах, брав участь у голосуванні та голосував за таке рішення. Крім того, ОСОБА_4 є головним бухгалтером товариства «Знання» і сам особисто робив розрахунок коштів, які підлягають виплаті ОСОБА_2 як спадкоємцю, а тому є незрозумілою зміна його позиції через рік після проведених зборів. На думку третьої особи, на момент проведення зборів позивач не вважав, що якимось чином порушені його права чи законні інтереси як члена товариства.

Третя особа вважає, що згідно з оспорюваним рішенням зборів розрахунок з ним має бути виконаний відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 54, 55 Закону України «Про господарські товариства» та ст.ст. 147,148 ЦК України, а тому рішення загальних зборів є правильним і законним.

В судових засіданнях представники відповідача та третьої особи підтримали свої позиції, викладені в апеляційній скарзі та відзиві.

Позивач не забезпечив участь в судових засіданнях, хоча сторони були належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, зокрема, позивачеві - на а.с.76.

Розгляд справи 17.05.2016 р. був відкладений за письмовим клопотанням скаржника.

В подальшому конверт з ухвалою про відкладення розгляду справи був повернутий суду поштою з відміткою про відсутність адресата за тою самою адресою, однак 25.05.2016 о 14:20 - перед судовим засіданням позивач через канцелярію суду на виконання вимог ухвал Рівненського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 р. та 17.05.2016 р. у даній справі, надав докази оплати 137,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та копії інших документів, які вже були залучені до справи і є доказами у цій справі, разом із поясненнями за підписом позивача/скаржника, які датовані 24.05.2016 р./а.с.108-129, 132-134/. Такі обставини свідчать про належне і завчасне повідомлення позивача/скаржника про розгляд справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи в судових засіданнях, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

Позивач ОСОБА_4 є учасником торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання», що володіє 48,14% голосів.

ОСОБА_6 була учасником та власником товариства з обмеженою відповідальністю «Знання» з часткою у статутному фонді 6% або 1800 грн., що визначено у п.п.1.3, 6.1 Статуту торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання», затвердженого загальними зборами учасників товариства від 15.06.2011 р. /а.с.88-99/.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 є спадкоємцем майна ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.04.2014 р. /а.с.12/. Згідно з цим свідоцтвом спадщина ОСОБА_2 складає частку у статутному фонді торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання» в сумі 1800,00 грн., що складає 6% статутного капіталу товариства. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.04.2014 посвідчене державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори № 3 та зареєстроване в реєстрі за № 3-288 /а.с. 12/.

У свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що статутний фонд товариства з обмеженою відповідальністю «Знання» становить 30000,00 грн. згідно з довідкою товариства вих.№ 05 від 31.03.2014 р. ОСОБА_8 довідка в матеріалах справи відсутня, суду не надана.

10 жовтня 2014 року ОСОБА_2 подав голові товариства «Знання», а останній - одержав заяву про повернення йому майнової частки в розмірі 6 (шести) відсотків статутного капіталу товариства «Знання», що належала його дружині ОСОБА_6, в грошовій формі /а.с.29/.

05 грудня 2014 року відбулись загальні збори учасників торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання», які оформлені протоколом № 1 /а.с.10,16/.

Зі змісту протоколу вбачається, що до порядку денного внесено, зокрема, питання шосте «Про розгляд заяви спадкоємця померлого учасника товариства», сьоме «Про виділення частки майна та зменшення розміру статного капіталу торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання» в зв'язку з не включенням до складу учасників товариства спадкоємця померлого учасника», восьме «Про зміну складу учасників товариства», дев'яте «Про збільшення розміру статутного капіталу товариства за рахунок додаткових грошових та майнових внесків» та одинадцяте «Про внесення змін до статуту товариства».

З витягу з протоколу зборів 05 грудня 2014 року вбачається, що на зборах були присутні учасники товариства ОСОБА_9 - 48,42% голосів, уповноважений представник учасника ОСОБА_9 ОСОБА_10 - 1% голосів, ОСОБА_11 - 0,29% голосів, ОСОБА_8 - 0,86% голосів, ОСОБА_12 - 0,29% голосів, ОСОБА_4 - 48,14% голосів, уповноважений представник учасника ОСОБА_4 ОСОБА_13 - 1% голосів, що в сукупності володіють 100% голосів.

Витягом з протоколу загальних зборів учасників товариства від 05.12.2014 р. підтверджено, що збори постановили виплатити ОСОБА_2 - спадкоємцю померлої учасниці товариства ОСОБА_6 вартість частки в статутному капіталі товариства «Знання» в сумі 1800,00 грн. у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом. Вирішено також питання можливості проведення і розміру додаткових виплат ОСОБА_2 - спадкоємцю померлої учасниці товариства ОСОБА_6 визначити на наступних загальних зборах учасників товариства після затвердження річного звіту та балансу товариства за 2014 рік, проведення яких призначити не пізніше 28 лютого 2015 року. За таке рішення проголосували 98,5% голосів, проти - 0% голосів, утримались - 0% голосів, не прийняли участі в голосуванні - 1,5% голосів /а.с.10,16/.

Рішення з інших питань суду не надані, і відомості про збільшення статутного фонду за рахунок додаткових грошових внесків учасників - відсутні.

20 березня 2015 року відбулись загальні збори учасників торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання», до порядку денного яких було винесено питання друге «Про розгляд заяви спадкоємця померлого учасника товариства щодо виділення частки майна».

За змістом витягу з протоколу загальних зборів учасників товариства «Знання» № 1-2015 від 20.03.2015 р., оригінал якого оглянуто колегією суддів в судовому засіданні 25.05.2016 р., по другому питанню слухали представника учасника товариства ОСОБА_10, який повідомив про необхідність вирішення питання щодо заяви ОСОБА_2 та розглянути варіанти проведення виплати спадкоємцю - виплата частки, визначеної у свідоцтві про спадщину, виплата частки в майні товариства, пропорційної його балансової вартості, виплата частки в майні товариства, пропорційна його вартості, визначеній експертним шляхом, крім того, необхідно визначитись з питанням, за який період визначати вартість майна - за період 2013 року (на дату смерті учасниці товариства) чи за період 2014 року (на дату подання заяви спадкоємцем померлої учасниці товариства).

По цьому ж питанню учасники товариства ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_12 запропонували виплатити спадкоємцю частину майна, пропорційну розміру частки у визначеному експертним шляхом розмірі вартості активів товариства в розрахунку за 2013 рік.

Головний бухгалтер - учасник товариства ОСОБА_4./позивач ознайомив присутніх із даними балансу та звіту про експертну оцінку активів товариства : балансова вартість майнових активів товариства становить 168831,00 грн., визначена експертним шляхом вартість майнових активів товариства становить 2844151,00 грн., власний капітал товариства - 839424,00 грн. та прибуток товариства за 1-й квартал 2013 року становить 29389,00 грн. Разом власний капітал та прибуток становить 868813,00 грн. Зазначив, що загальна сума активів товариства, з врахуванням суми прибутку за 1-й квартал 2013 року (по дату смерті учасниці товариства) та власного капіталу, визначена для розрахунку, становить: 3544133,00 грн., і пропорційна частка активів з урахуванням з урахуванням прибутку за 1-й квартал 2013 року (по дату смерті учасниці товариства) та виплаченої спадкоємцю суми 1800,00 грн. підлягає виділенню в сумі 210848,00 грн.

Аналогічні відомості містив виступ директора/учасника товариства ОСОБА_9

Після такого обговорення вказаного питання загальні збори товариства постановили виділити ОСОБА_2 - спадкоємцю померлої учасниці товариства ОСОБА_6 вартість частки, пропорційної 6% в загальних активах торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання» з врахуванням суми прибутку за 1-й квартал 2013 року (по дату смерті учасниці товариства) та власного капіталу - в сумі 212648,00 грн., що становить до виплати за вирахуванням проведеної виплати в сумі 1800,00 грн. - 210848,00 грн. у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №172/2013, зареєстровано в реєстрі за № 3-288, видано державним нотаріусом О.Є.Мудрик) в порядку та строки, визначені в ст.54 та ст.55 Закону України «Про господарські товариства».

Таке рішення прийнято 98,5% голосів, проти - 0% голосів, утримались - 0% голосів, не прийняли участі в голосуванні - 1,5% голосів, що підтверджується витягом з протоколу загальних зборів учасників товариства «Знання» № 1-2015 від 20.03.2015 р. /а.с.11,30/.

Позивач оспорює дане рішення загальних зборів учасників товариства «Знання» від 20.03.2015 р., оскільки вважає, що таке рішення прийняте з порушенням чинного законодавства та порушує його корпоративні права.

До матеріалів справи залучений також статут торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання», затверджений загальними зборами учасників товариства від 21.03.2014 р. /а.с.17-28/, з якого вбачається, що ОСОБА_6 виключена зі складу учасників та власників товариства, а статутний фонд товариства за рахунок власних внесків учасників змінений та збільшений до 200000 грн. (п.6.1 статуту).

Колегія суддів звертає увагу, що відсутні докази того, що майнові активи товариства були сформовані і значно збільшені за рахунок додаткових грошових внесків учасників на час зборів 20.03.2015 р., як про це стверджує позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі, - зі статуту вбачається, що відповідне рішення (про затвердження статуту із зазначеними змінами) приймалось загальними зборами 21.03.2014 р. - після прийняття рішення про виділ частки спадкоємцю ОСОБА_6

Відповідно до ст.1 Закону України "Про господарські товариства" господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Згідно з ч.1 статті 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі (частина перша статті 100 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до норм статті 148 цього Кодексу.

Нормами ст.55 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що у разі смерті фізичної особи, учасника товариства, частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємців, які мають переважне право вступу до цього товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Відповідно до ст.148 ЦК України та ст.55 Закону України "Про господарські товариства" вартість частини майна ТОВ (ТДВ), яка належала спадкодавцю і підлягає видачі або виплаті спадкоємцю фізичної особи-учасника у випадку відмови правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства або відмови у прийнятті до товариства визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У такому випадку розмір статутного (складеного) капіталу товариства підлягає зменшенню.

За змістом наведених норм при відмові спадкоємця від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства прийняти спадкоємця йому видається у грошовій або натуральній формі вартість частини майна товариства, пропорційна частці у статутному фонді, яка належала спадкодавцю, та належна останньому частка прибутку, одержаного товариством у цьому ж році до дня смерті спадкодавця, а не внесений ним до статутного фонду вклад. Розмір виплат спадкоємцям може перевищувати розмір частки, яка належала спадкодавцю в статутному фонді, а також - бути меншим за неї або ж взагалі не виплачуватися, якщо боргові зобов'язання товариства перевищуватимуть його активи.

У п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз'яснено, що при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з товариства з обмеженою відповідальністю (товариства з додатковою відповідальністю), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства.

У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Згідно з пунктом 5.9 статуту товариства товариства, затвердженого загальними зборами учасників торгово-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Знання» протоколом № 1 від 15.06.2011 р., визначено, що правонаступники і спадкоємці учасника користуються правом переважного вступу до товариства за згодою зборів учасників. При відсутності такої згоди або відмови правонаступників чи спадкоємців стати учасником товариства їм видається частка майна товариства, що належало померлому учаснику. При цьому розмір статутного фонду підлягає зменшенню /а.с.88-99/.

Отже, колегією суддів встановлено, що 05 грудня 2014 року відбулись загальні збори ТОВ «Знання», які прийняли рішення про виплату у грошовій формі частки у майні, яка належала учаснику (спадкодавцю), вартість якої була визначена на кінець І кварталу 2013 року - на день смерті учасника. З протоколу загальних зборів учасників товариства «Знання» вбачається, що збори, визначаючи частку, належну до виплати ОСОБА_2, вивчали фінансові документи (баланс, фінансові звіти) та визначали фактичну оцінку майна станом на момент смерті ОСОБА_6, тобто на кінець першого кварталу 2013 року та виконали перевірку вартості майна шляхом експертної оцінки.

Колегії суддів надані фінансові звіти відповідача за перший квартал 2013 року, і представник відповідача пояснив, що саме ці звіти надавались Державної фіскальної служби електронним зв'язком.

Колегією суддів встановлено, що цифрові дані, які містяться в даному звіті, співпадають з даними, які доповідались головним бухгалтером товариства ОСОБА_4 на загальних зборах 20.03.2015 р. та зафіксовані у витязі із протоколу загальних зборів учасників товариства від 20.03.2015 р. № 1-2015.

З матеріалів справи вбачається, що на замовлення відповідача суб'єктом оціночної діяльності - підприємцем ОСОБА_14 19.03.2015 р. було проведено експертну оцінку та надано висновок про вартість основних засобів, що належать ТВ ТОВ «Знання» станом на 01.04.2013 р. /а.с.101-104/. Повноваження суб'єкта оціночної діяльності підтверджені копіями сертифікату № 14623/13 від 25.04.2013 р., свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 2761 від 05.05.2005 р., кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 2092 від 02.10.2004 р. та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 4326-ПК від 15.03.2012 р. /а.с.105-107/. В матеріалах справи відсутні та в процесі розгляду справи сторонами не надані докази оскарження звіту про експертну оцінку активів товариства, з яким були ознайомлені учасники товариства на загальних зборах 20.03.2015 р. відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Таким чином, загальні збори визначили вартість частини майна товариства та частину прибутку, яку має право одержати спадкоємець учасника товариства, на підставі фінансових звітів та з перевіркою фактичної вартості майна час смерті учасника товариства, що відповідає вищенаведеним положенням статуту товариства, нормам ст.55 Закону України «Про господарські товариства» та ст.ст.147-148 ЦК України.

Колегія суддів встановила, що довідка товариства «Знання» віх.№ 05 від 31.03.2014 р., на підставі якої статутний фонд товариства оцінений як 30000 грн. і частка ОСОБА_6 6% була визначена як 1800 грн., позивачем чи відповідачем суду в порядку ст.ст.33, 36 ГПК України не надана. Інші докази, первинні документи, якими б була підтверджена вартість майна товариства на час смерті учасника в сумі 30000 грн. згідно зі ст.ст.33-34 ГПК України, - відсутні, суду не представлені.

Разом з тим, як зазначено вище, доводи позивача про те, що на момент, коли зборами визначалась частка в майні товариства, після смерті ОСОБА_6 іншими учасниками були внесені додаткові грошові внески в статутний капітал, внаслідок чого майнові активи товариства були значно збільшені на час зборів 20.03.2015 р., не підтверджені жодним доказом та не мають значення. Навпаки - зі статуту /а.с.17-28/ вбачається, що відповідне рішення (про затвердження статуту із змінами щодо розміру та складових статутного фонду) приймалось загальними зборами 21.03.2014 р. - після прийняття рішення про виділ частки спадкоємцю ОСОБА_6 ОСОБА_8 як фінансовими документами, які є належними та допустимими доказами згідно зі ст.34 ГПК України, підтверджено правомірне визначення розміру частки майна спадкоємця учасника, враховуючи дані про вартість майна товариства на кінець І кварталу 2013 року (на час смерті учасника).

При цьому колегія суддів звертає увагу, що протокол зборів (витяг, наданий судом в копії, та оригінал) підписані головою зборів ОСОБА_4 (позивачем) та секретарем зборів, і позивач не заперечував проти прийняття такого рішення.

Отже, не вбачається підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства з підстав його невідповідності закону. З урахуванням наведеного не встановлено, що цим рішенням порушені права та законні інтереси учасника товариства ОСОБА_4 Тому господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Не вбачається також інших підстав для для визнання недійсними рішень загальних зборів, про що у рішенні правильно зазначив суд першої інстанції.

Так, Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п.17 постанови від 24.10.2008 р. № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» роз'яснив, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У п.17 вищенаведеної постанови зазначено, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України «Про господарські товариства». Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Верховний Суд України у п.18 постанови Пленуму від 24.10.2008 р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" зазначив, що при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону).

Жодного з наведених порушень не встановлено судом згідно зі ст.ст.33-34, 43 ГПК УКраїни. Отже, скаржником/позивачем не доведено порушень вимог закону та установчих документів при скликанні та проведенні загальних зборів 20 березня 2015 року, а також факт порушення прийнятими рішеннями його прав та охоронюваних законом інтересів, як учасника господарського товариства, а тому Господарський суд Волинської області правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, і колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення Господарського суду Волинської області від 02.03.2016 р. у справі № 903/18/16 за ст.104 ГПК України.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 залишити без задоволення. Рішення господарського суду Волинської області від 02.03.2016 р. у справі № 903/18/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 903/18/16 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.