ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р.Справа № 922/1396/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Управління служби безпеки України в Харківській області, м. Харків
про стягнення 1577,83 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №01-16юр/3218 від 25.04.2016;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №70/16-8474 від 18.04.2014

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом щодо стягнення з відповідача - Управління служби безпеки України в Харківській області пені в розмірі 1172,45 грн. за період квітень-вересень 2015; 3% річних в розмірі 46,96 грн. за період січень-червень 2014, березень 2015 та інфляційних втрат в розмірі 358,42 грн. за період січень 2014, квітень-травень 2014, за липень 2014, за березень 2015, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про постачання електричної енергії № 61-360 від 14.03.2008, а також позивач у позовній заяві просить покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 травня 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17 травня 2016 року о 12:40 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Відповідач 17.05.2016 через канцелярію суду надав відзив на позов (вх. №16075), в якому частково визнав позовні вимоги та заявив клопотання про зменшення розміру пені на 90%. У відзиві на позовну заяву зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по ПДВ на пеню, на 3% річних та інфляційні втрати є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

В обгрунтування клопотання про зменшення штрафних санкцій відповідач посилається на те, що він є установою, що в повному обсязі фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України та її кошторисом не передбачена виплата штрафних санкцій, до того ж несвоєчасна сплата платежів за вказаним договором, виникла внаслідок несвоєчасного фінансування з Державного бюджету, в свою чергу виплата штрафних санкцій за даним позовом призведе до можливого зменшення фінансування відповідача та створить передумови до неефективного виконання ним завдань, які відповідно до чинного законодавства покладаються на органи СБ України.

В судовому засіданні 17 травня 2016 року було оголошено перерву до 14:00 год. 24 травня 2016 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України для надання можливості представнику позивача ознайомитись з відзивом відповідача на позовну заяву та надати письмові обґрунтовані пояснення стосовно доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 24 травня 2016 року було оголошено перерву до 12:30 год. 01 червня 2016 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України для надання можливості представникам сторін провести звірку взаємних розрахунків за спірним договором та надання до судового засідання відповідного акту, а також для надання можливості представнику позивача надати докази сплати відповідачем заборгованості за спірним договором (платіжні доручення, банківські виписки, тощо).

Представник позивача 01.06.2016 надав заперечення на відзив до позовної заяви (вх. №18188), який судом долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача 01.06.2016 надав супровідним листом (вх. №18187) акт звіряння розрахунків, в якому визнав суму заборгованості по сплаті пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач в судовому засіданні 01.06.2016 підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов в частині стягнення 3% річних в розмірі 46,96 грн., інфляційних втрат в розмірі 358,42 грн., в частині стягнення пені в розмірі 1172,45 грн., проте просив суд зменшити розмір пені на 90%.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

14.03.2008 між АК "Харківобленерго" (Постачальник) та Управлінням служби безпеки в Харківській області (Споживач) укладено договір № 61-360 про постачання електричної енергії (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію", а Споживач оплачує її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. п. 2.2.5 Споживач зобовязаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку 2 "Порядок розрахунків".

Згідно з п. п. 2.3.4 договору Споживач повинен здійснювати за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно вимог ПКЕЕ та додатком № 4а "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Розрахунковим періодом вважається період з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця (п. 1 Додатку №2 до договору).

Для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 20 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений Споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання. В разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманий Споживачем з дня його відправлення (п.5 додатку №2 до договору).

У разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань Постачальник проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування від суми боргу;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов'язання за цим Договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції (п.6 додатку №2 до договору).

За умовами п.9.4 договору, зазначений договір пролонгований сторонами на 2016 рік.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за договором виконав несвоєчасно, за отриману у грудні 2014 року, січні, лютому, квітні, травні, червні 2015 року електричну енергію розрахувався з порушенням строків, визначених договором, позивач за період з квітня по вересень 2015 року нарахував відповідачу пеню в розмірі 1172,45 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд встановив наступне.

Частиною 1 ст.275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р. № 575/97-ВР та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28, договір про постачання електричної енергії є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

За приписами ч.7 ст.276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі.

Як встановлено судом, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором виконав несвоєчасно, за отриману у грудні 2014 року, січні, лютому, квітні, травні, червні 2015 року електричну енергію розрахувався з порушенням строків, визначених договором.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 3 ст.202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобовязання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст.202-205 Господарського кодексу України, ст.ст. 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п.4.2.1 договору сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3-2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується з дати остаточного розрахунку, зазначеної в додатку № 2 "Порядок розрахунків" до дня ліквідації заборгованості включно.

Пунктом 6 додатку № 2 до договору про постачання електричної енергії сторони також погодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань, позивач проводить відповідачеві нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути сплачена відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем розміру пені, яка нарахована позивачем судом встановлено, що позовні вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 1172,45 грн. обгрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства.

Однак, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З огляду на надані позивачем розрахунки заборгованості по пені, судом вбачається, що строк прострочення розрахунків з позивачем за отриману електричну енергію є незначним, сума заборгованості виплачена відповідачем в повному обсязі.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, враховуючи те, що установа відповідача є неприбутковою та фінансується з Державного бюджету України, обєктивно оцінивши розмір та причини невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором, а також те, що на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті електричної енергії відсутня, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача, та у відповідності до ст.233 Господарського кодексу України, п.3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір пені на 90%.

З урахуванням вищевикладеного позовна вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в розмірі 117,25 грн.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

Виконання своїх зобов'язань за договором відповідачем, яке виконано ним з порушенням строків, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, а саме процентів річних від простроченої суми та збитків від інфляції за невиконання грошового зобов'язання, зокрема, за період прострочення платежу.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату процентів річних та збитків від інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору та відшкодуванні матеріальних втрат постачальника електроенергії від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів .

Також, судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором виконав несвоєчасно, за отриману у грудні 2013 року, січні, лютому, березні, квітні 2014 року та січні 2015 електричну енергію розрахувався з порушенням строків, визначених договором, у зв'язку з чим за період січень-червень 2014 р. та березень 2015 р. позивачем нараховано відповідачу 3% річних в сумі 46,96 грн., а також за прострочення оплати електричної енергії отриманої у серпні 2013 року, грудні 2013 року, січні, лютому, квітні та грудні 2014 року відповідачу нараховано інфляційних втрат в розмірі 358,42 грн. за період січень 2014, квітень-травень 2014, за липень 2014, за березень 2015.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем їх розміру, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині та задовольняє позов в частині стягнення 3% річних в сумі 46,96 грн., а також інфляційних втрат в розмірі 358,42 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст.526, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.275, 276 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити клопотання про зменшення розміру пені на 90%.

Позов задовольнити частково в сумі 522,63 грн.

Стягнути з Управління служби безпеки України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 2, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на п/р 5 в АТ "ОСОБА_3 Аваль" м. Київ, МФО 380805 -117,25 грн. - пені, 46,96 грн. - 3% річних, 358,42 грн. - інфляційних втрат.

Стягнути з Управління служби безпеки України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 2, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на п/р 5 в АТ "ОСОБА_3 Аваль" м. Київ, МФО 380805 -1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Врешті частині позову в сумі 1055,20 грн. - відмовити.

Повне рішення складено 06.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_4