ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016 р. Справа № 917/524/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (вул. Незалежності, буд.40, с. Гнідинці, Варвинський район, Чернігівська область, 17640)

до Приватного підприємства "Голд Грейн" (с. Крута Балка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39350)

про стягнення 1031870,00 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники

судовому засіданні 19.05.2016р.:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

судовому засіданні 30.05.2016р.:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

Розглядається позовна заява про стягнення 1031870,00 грн., з них: 83000,00 грн. вартості непоставленого товару за договором поставки насіння № ПН48 від 27.10.2014р., 608250,00 грн. штрафу, 340620,00 грн. пені.

Позивач на підставі ст. 22 ГПК України надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій прохає стягнути з відповідача 948870,00 грн., з них: 608250,00 грн. штрафу та 340620,00 грн. пені (а.с.84).

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що у разі прийняття судом зміни (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обовязковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Заява про зменшення позовних вимог приймається судом подальший розгляд справи проводиться в межах зменшених позовних вимог.

Відповідач у відзиві та додаткових уточненнях проти позову заперечує, посилаючись на те, що заборгованість з поставки товару не існує, оскільки він поставив товар на всю суму попередньої оплати; одночасне стягнення штрафу та пені є неможливим як подвійна відповідальністю за одне й те саме порушення; нарахування пені проведено позивачем без обмеження подвійною обліковою ставкою НБУ; позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені (а.с.54-55, 85-86).

В судовому засіданні 19.05.2016р. судом оголошувалася перерва до 30.05.2016р. згідно ст. 77 ГПК України. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені під розписку (а.с.90).

В судовому засіданні 30.05.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (позивачем) та Приватним підприємством "Голд Грейн" (відповідачем) був укладений Договір поставки насіння № ПН48 від 27.10.2014р. (надалі Договір; а.с.36).

Відповідно до п. 1.1 Договору відповідач як продавець зобов'язався передати у власність позивача (покупця), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити за продукцію, іменовану в подальшому товар, у кількості, асортименті, по ціні та в строки відповідно до умови даного договору.

Відповідно до п. 2.1, 3.1 Договору кількість товару, що поставляється, його ціна, вказуються у специфікації до даного договору, яка є його невід'ємною частиною.

Згідно з п.4.1., 4.2. Договору право власності на товар переходить до покупця з моменту одержання ним товару і супровідних документів.

За умовами специфікації № 1 до даного Договору, відповідач зобовязався поставити на адресу позивача продукцію на загальну суму 1216500,00 грн. до 31.03.2015р. Умови оплати 100% предоплата до 01.11.2014р. (а.с.37).

За умовами специфікації № 2 до даного Договору, відповідач зобовязався поставити на адресу позивача продукцію на загальну суму 613000,00 грн до 31.03.2015р. Умови оплати 100% предоплата до 01.11.2014р. (а.с.77).

За платіжним дорученням № 1297 від 28.10.2014р. позивач сплатив відповідачу 1216500,00 грн. предоплати за насіння. За платіжним дорученням № 1323 від 31.10.2014р. позивач сплатив відповідачу 613000,00 грн. предоплати за насіння, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Зазначене також підтверджується актом звірки розрахунків від 21.05.2015р. та визнається сторонами по справі (а.с.67, 76, 62).

Отже, позивач провів предоплату за товар на загальну суму 1829500,00 грн.

Згідно п. 4.4. Договору та специфікацій № 1 та № 2 максимальний термін постачання товару - до 31.03.2015 р

Як свідчать матеріали справи відповідач здійснив поставку товару протягом квітня-травня 2015р. на загальну суму 1829500,00 грн. Зазначене підтверджується видатковими накладними: № 74 від 10.04.2015р. на суму 428000,00грн., № 104 від 28.04.2015р. на суму 384500,00грн., № 98 від 29.04.2015р. на суму 321000,00грн., №108 від 01.05.2015р. на суму 297000,00грн., № 154 від 15 травня 2015 року на суму 399000,00грн., товарно транспортними накладними від 28.04.2015р., від 01.05.2015р. та актом звірки взаємних розрахунків станом на 21.05.2015р. (а.с.57-62, 54-55).

Позивач, посилаючись на те, що відповідачем було пропущено строки поставки товару, визначеного в специфікації № 1, заявив вимоги про стягнення 608250,00 грн. штрафу та 340620,00 грн. пені (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 4.7 Договору сторонами встановлено, що за порушення продавцем строків поставки товару, що визначені п.4.4.Договору, з нього стягуються:

-штраф у розмірі 50 відсотків від суми недопоставленого товару;

-пеня у розмірі 1 відсотка від загальної суми договору за кожен день прострочення.

Визначений у специфікації № 1 товар мав бути поставлений відповідачем позивачу до 31.03.2015р. Проте вказаний товар фактично був поставлений відповідачем наступним чином: 10.04.2015р. - за накладною № 57, 28.04.2015р. за накладною № 104, 29.04.2015р. за накладною № 98 та 01.05.2015р. за накладною № 59 (а.с.57,-60, 78-80).

Тобто відповідач порушив умови договору в частині строку поставки товару.

Отже, за умовами п. 4.7 Договору відповідач має сплатити позивачу за порушення строків поставки товару штраф у розмірі 50 відсотків від суми недопоставленого товару. Дана сума становить 608250,00 грн. (1216500,00 х 50% = 608250,00 грн.).

Заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що позивачем заявлено вимоги про стягнення одночасно штрафу і пені, що є подвійною відповідальністю судом відхиляються з наступних мотивів.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання, як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

В п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.07.2012р. № 01-06/908/2012 визначено, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень щодо передбачення умовами договору одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

В даній справі при укладені Договору сторони дійшли згоди щодо сплати одночасно штрафу та пені у разі невиконання відповідачем умов договору, а саме: порушення строку поставки товару. Тому, одночасне застосування штрафу та пені не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору.

Отже, заперечення відповідача в цій частині є безпідставними.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 608250,00 грн. штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення 340620,00 грн. пені судом відхиляються з таких підстав.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В п. 4.7 Договору встановлено, що за порушення продавцем строків поставки товару, що визначені п.4.4.Договору, з нього стягуються пеня у розмірі 1 відсотка від загальної суми договору за кожен день прострочення.

Тобто, в порушення ст. 549 ЦК України сторони визначили базу нарахування пені не від несвоєчасно виконаного зобовязання, а від суми договору.

При цьому, ні в договорі, ні в специфікаціях сторони не визначили поняття «загальна сума договору» та не встановили цю суму. Визначення поняття «загальна сума договору» відсутнє і в законодавстві.

Отже, сторонами не узгоджено основу для нарахування пені.

Позивачем нараховано пеню на загальну суму поставленого товару за специфікацією № 1, проте такий базис нарахування пені умовами договору не передбачений.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 340620,00 грн. пені задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, відсутні підстави для застосування позовної давності, заявленої відповідачем, а заперечення відповідача проти позову в частині стягнення пені не впливають на суть спору в цій частині.

Позивач у позові також прохає відшкодувати йому за рахунок відповідача судові витрати у вигляді судового збору.

Позивач за розгляд даного спору сплатив 15487,05 грн. судового збору за платіжним дорученням № 562 від 23.03.2016р. (а.с.9)

Згідно заяви про зменшення позовних вимог загальна сума вимог за даним позовом становить 948870,00 грн. (а.с.84) Отже, за ст. 4 Закону України Про судовий збір належна до сплати сума судового збору становить 14233,05 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору (з огляду на належну до сплати суму), покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 9123,72 грн.

Щодо надмірно сплаченої суми судового збору в розмірі 1245,00 грн. позивач має право звернення до суду з заявою про її повернення у порядку ст. 7 Закону України Про судовий збір.

В іншій частині судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Прийняти заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (вхід. № 6206 від 19.05.2016р.) про зменшення позовних вимог.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Голд Грейн" (с. Крута Балка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39350; ідентифікаційний код 36545967) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (вул. Незалежності, буд.40, с. Гнідинці, Варвинський район, Чернігівська область, 17640; ідентифікаційний код 32535913) 608250грн. 00 коп. штрафу, 9123грн. 72 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 30.05.2016р.

Суддя Безрук Т. М.