донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

07.06.2016р. справа №905/854/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5, представник за дов. №4 від 12.01.16р.
від відповідача:ОСОБА_6, представник за дов. №612/14 від 09.03.14р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ясинівський коксохімічний завод» м.Макіївка, Донецька область

на рішення господарського судуДонецької області
від26.04.2016 року
у справі№ 905/854/16 (суддя Осадча А.М.)
за позовомПриватного акціонерного товариства «Виробничо-технічне підприємство «Укренергочормет» м.Харків
до Публічного акціонерного товариства «Ясинівський коксохімічний завод» м.Макіївка, Донецька область
простягнення заборгованості за договором підряду №545/08/9925 від 20.06.2011р. у розмірі 95417,60грн., 3% річних у розмірі 5874,41грн. та інфляційних у розмірі 74744,62грн.

ВСТАНОВИВ:

26.02.2016 року Приватне акціонерне товариство «Виробничо-технічне підприємство «Укренергочормет» м.Харків звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Ясинівський коксохімічний завод» м.Макіївка, Донецька область про стягнення заборгованості за договором підряду №545/08/9925 від 20.06.2011р. у розмірі 95417,60грн., 3% річних у розмірі 5896,04грн. та інфляційних у розмірі 77906,87грн. (а.с.3-5).

06.04.2016р. позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором підряду №545/08/9925 від 20.06.2011р. у розмірі 95417,60грн., 3% річних у розмірі 5874,41грн. та інфляційних у розмірі 74744,62грн. (а.с.113-114).

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.04.2016р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Ясинівський коксохімічний завод» м.Макіївка, Донецька область на користь Приватного акціонерного товариства «Виробничо-технічне підприємство «Укренергочормет» м.Харків борг у сумі 95417,60грн., 3% річних у розмірі 5869,92грн., інфляційних у розмірі 74657,72грн. та 2639,18грн. судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено (а.с.188-192).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність порушення відповідачем умов договору підряду №545/08/9925 від 20.06.2011р. щодо оплати виконаних зобов»язань та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення основного боргу. Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних, суд задовольнив позовні вимоги в цій частині не в повному обсязі у звязку з тим, що позивачем невірно визначено початкову дату прострочки виконання зобов»язання при розрахунку 3% річних та при здійсненні розрахунку інфляційних позивачем не було враховано, що у період нарахування включаються повні місяці, в яких наявний борг, при цьому сума, на яку рахуються інфляційні, повинна визначатись з урахуванням оплати, здійсненої у відповідному місяці. Щодо решти позовних вимог, а саме про відшкодування 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідач, Публічне акціонерне товариство «Ясинівський коксохімічний завод» м.Макіївка, Донецька область звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2016р. у справі №905/854/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у повному обсязі (а.с.197-199).

Зокрема, апелянт вважає, що місцевим господарським судом порушені норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення позивачем своїх зобов»язань стосовно виконання п.п.5.1, 8.6 договору в частині надання відповідачу відповідного рахунку для оплати.

Крім того, апелянт зазначає про ігнорування місцевим господарським судом клопотання відповідача щодо зобов»язання позивача надати належні докази направлення на адресу ПАТ «ЯКХЗ» рахунків та підписання актів відповідно до п.5.1, 8.6 договору.

06.06.2016 року на адресу Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2016 року по справі №905/854/16 залишити в силі, а апеляційну скаргу - без задоволення (а.с.208-210).

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив суд рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2016р. у справі №905/854/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство «Виробничо-технічне підприємство «Укренергочормет» м.Харків є юридичною особою (ідентифікаційний код 00192494), що підтверджено витягом з ЄДРПОУ та Статутом підприємства (а.с.46-53, 54-57).

Відповідач, Публічне акціонерне товариство «Ясинівський коксохімічний завод» м.Макіївка, Донецької області є юридичною особою (ідентифікаційний код 00191035), що підтверджено витягом з ЄДРПОУ (а.с.62-66).

20.06.2011р. між сторонами був укладений договір №545/08/9925 підряду, згідно з п. 1.1 якого позивач - Приватне акціонерне товариство «Виробничо-технічне підприємство «Укренергочормет» (за договором замовник) доручає, а відповідач - Публічне акціонерне товариство «Ясинівський коксохімічний завод» (за договором підрядник) забезпечує відповідно до кошторисної документації і умов договору виконання підрядних робіт на об»єктах замовника (а.с.12-18).

Адреса місцезнаходження обєкта підрядних робіт: 86110, Донецька область, м.Макіївка, вул. 50 років утворення СРСР, буд.5 (територія ПАТ Ясинівський коксохімічний завод) (п.1.2 договору).

Склад та обсяги робіт, строки виконання робіт, які доручаються до виконання Підряднику, визначені кошторисною документацією, яка є невідємною частиною договору та обумовлюється у додаткових угодах, що є невідємною частиною даного договору (п.1.3 договору).

Розділом 4 договору сторони визначили договірну ціну.

Згідно п. 4.1 договору договірна ціна визначається на підставі кошторисів та обумовлюється у додаткових угодах, що є невідємною частиною даного договору.

Розділом 5 договору сторони визначили порядок розрахунків.

Розрахунок за виконані роботи здійснюються замовником шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок підрядника протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт форми КБ-2В, підписаного уповноваженими представниками сторін, на підставі рахунку виставленого підрядником, якщо інше не передбачено у додаткових угодах, які є невід»ємною частиною договору (п.5.1 договору).

Оплата по акту виконаних робіт форми КБ-2В здійснюється за фактично виконані об»єми робіт, з урахуванням фактично використаних матеріалів, машин і механізмів (п.5.2 договору).

Сторонами були складені та підписані Додаткові угоди до договору: додаткова угода №2 від 24.06.2011р., додаткова угода №7 від 02.11.2012р., додаткова угода б/н від 23.11.2012р., додаткова угода №9 від 09.09.2013р., додаткова угода №11 від 25.12.2013р. (а.с. 19, 20, 21, 22, 29).

Додатковою угодою №9 від 09.09.2013р. до договору №545/08/9925 від 20.06.11р., сторони зазначили, Замовник доручає, а Підрядник у відповідності з умовами договору підряду №545/08/9925 від 20.06.2011р. зобовязується виконати наступні види робіт: технічне діагностування металу елементів котлоагрегату ТП - 35 №5 (інв.№104101562), цех - ТЕС, вартість виконання робіт з урахуванням ПДВ 105 199,20 грн., у тому числі ПДВ 20% - 17 533,20 грн.

Строк виконання робіт: 90 календарних днів з моменту передачі Підряднику обєкта підрядних робіт (п.2 Додаткової угоди №9) (а.с. 22).

Інші умови договору підряду №545/08/9925 від 20.06.2011р. залишаються без змін та сторони підтверджують за ним свої зобовязання (п.4 Додаткової угоди №9 від 09.09.2013р.).

До додаткової угоди №9 сформовано кошторис з розрахунок договірної ціни, розрахунок №1-1 загальновиробничих витрат до розрахунку №1 у складі договірної ціни до локального кошторису, відомість ресурсів до локального кошторису (а.с.23-26).

Порядок та умови здачі приймання робіт визначено у розділі 8 договору.

Моментом виконання робіт є дата складання акту, оформленого у відповідності з вимогами діючого законодавства, які підтверджують виконання робіт.

Підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, які належать до оплати, готовить відповідні документи та надає їх для підписання Замовнику протягом 10 календарних днів після виконання робіт. Замовник зобовязаний підписати надані Підрядником документи, які підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 10 календарних днів з дня отримання (п.п.8.2, 8.8 договору).

Крім того, у п.8.6 договору передбачено, що по факту виконання робіт Підрядник передає Замовнику: рахунок на виконані роботи; акт форми КБ-2в; довідку форми КБ-3.

Податкова накладна видається в момент виникнення податкових зобовязань у відповідності з ст. 187 Податкового кодексу України (п.8.7 договору).

Строк дії договору встановлено сторонами у розділі 15 договору, а саме: договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє 31.12.2014р., а по не виконаним зобовязанням, до повного їх виконання (п.15.1 договору у редакції Додаткової угоди №11 від 25.12.2013р.).

Договір та додані до нього додаткові угоди підписані сторонами у встановленому порядку та скріплені печатками обох підприємств.

На виконання умов договору сторонами за договором були підписані ОСОБА_6 приймання виконаних підрядних робіт №16-9925 за листопад 2013р. та №17-9925 за грудень 2013р. Загальна вартість робіт за визначеними актами склала 105 196,80грн.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачу були направлені рахунки-фактури на оплату №16-9925 від 28.11.2013р. на суму 54493,20грн. та №17-9925 від 23.12.2013р. на суму 50 703,60грн. (а.с. 35, 42).

Крім того, сторонами підписані Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) типової форми № КБ-3 за листопад 2013р., за грудень 2013р. на аналогічну суму (а.с.34,41).

ОСОБА_7 і Довідки, які у відповідності до пункт 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні є первинними документами обліку, містять посилання на договір підряду №545/08/9925 від 20.06.2011р., додаткову угоду №9 від 09.09.2013р., що беззаперечно свідчить про їх підписання саме на виконання вказаного договору з урахуванням додаткової угоди до нього.

Первісні документи підписано посадовими особами Замовника та Підрядника за відсутності заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості, скріплено печатками підприємств.

Позивач на адресу відповідача спрямував 30.01.2014р. претензію №100-1/13, в якій пропонував останньому протягом 7 календарних днів перерахувати суму боргу у розмірі 105196,80грн. на розрахунковий рахунок, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.43-44).

Однак, відповідач оплатив виконані роботи лише частково у розмірі 9 779,20грн. за Рахунком № 16-9925 від 28.11.2013р., що підтверджено випискою з банківського рахунку №У-00000282 від 28.05.2014р., яка наявна у матеріалах справи (а.с. 45).

За таких обставин позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, про стягнення боргу у розмірі 95 417,60грн., 3% річних у розмірі 5 874,41грн. та інфляційних у розмірі 74 744,62грн.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності стягнення суми боргу за договором підряду, 3% річних та інфляційних.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України передбачають, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Укладений між сторонами 20.06.2011р. договір підряду №545/08/9925 є за своєю правовою природою є договором підряду, правовідносини за яким регулюються главою 61 параграфом 1 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У раз відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Позивач взяті зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтверджується ОСОБА_6 приймання виконаних підрядних робіт №16-9925 за листопад 2013р. та №17-9925 за грудень 2013р. Загальна вартість робіт за визначеними актами склала 105 196,80 грн.

Як стверджує позивач, відповідачу були направлені рахунки-фактури на оплату №16-9925 від 28.11.2013р. на суму 54 493,20грн. та №17-9925 від 23.12.2013р. на суму 50 703,60грн.

Акти підписані відповідачем без зауважень, а тому виконані роботи вважаються прийнятими.

У п.п. 5.1, 5.2 договору сторони передбачили порядок розрахунків, який полягає у наступному.

Розрахунок за виконані роботи здійснюються замовником шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок підрядника протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт форми КБ-2В, підписаного уповноваженими представниками сторін, на підставі рахунку виставленого підрядником, якщо інше не передбачено у додаткових угодах, які є невід»ємною частиною договору (п.5.1 договору).

Оплата по акту виконаних робіт форми КБ-2В здійснюється за фактично виконані об»єми робіт, з урахуванням фактично використаних матеріалів, машин і механізмів (п.5.2 договору).

На виконання п.5.1 договору відповідачем була здійснена оплата в сумі 9779,20грн. за Рахунком № 16-9925 від 28.11.2013р., що підтверджено випискою з банківського рахунку №У-00000282 від 28.05.2014р. (а.с. 45).

Таким чином, виконані підрядником роботи повинні були бути оплачені в строк: за актом №1 до 13.01.2014р., за актом №2 до 05.02.2014р.

За наслідками факту господарської операції позивачем виписані податкові накладні №74 від 28.11.13р. та №62 від 23.12.2013р., копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 88-89).

Неналежне виконання відповідачем зобовязань з оплати за вказаним договором підтверджено матеріалами справи, а тому судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо зобов'язання здійснити остаточні розрахунки і сплатити позивачу 95 417,60грн., розмір якої доведений та підтверджений документально.

Щодо позовних вимог стосовно нарахування 3% річних в сумі 5 874,41 грн., колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд першої інстанції перевірив розрахунок 3% річних за допомогою комп'ютерної програми Інформаційно-пошукової системи „ЛІГА Закон" та встановив, що позивачем невірно визначено початкову дату прострочки виконання зобов»язання при розрахунку 3% річних, а саме: невірно включені у розрахунок 14.01.2014р. та 06.02.2014р., а тому вірним розрахунком 3% річних є - за ОСОБА_7 №16-9925 за листопад 2013р. на суму 54 493,20грн. за період 15.01.2014р. до 27.05.2014р.; на суму 44 714,00грн з 29.05.2014р. по 31.01.2016р.; за ОСОБА_7 № 17-9925 за грудень 2013р. на суму 50 703,60грн. за період з 07.02.2014р. по 31.01.2016р.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що розмір нарахованих 3% річних визначений позивачем невірно, а відтак стягненню 3% річних підлягає сума саме у розмірі 5 869,92грн.

Щодо заявлених інфляційних за період з 14.01.2014р. по 31.01.2016р. у розмірі 74744,62грн. колегія суддів зазначає наступне.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий кур»єр» та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов"язання (п.3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов"язань" (із змінами, внесеними Постановою ВГСУ №6 від 10.07.2014р.).

З наданого позивачем розрахунку інфляційних за період з 14.01.2014р. по 31.01.2016р. вбачається, що останнім не враховано, що у період нарахування включаються повні місяці, в яких наявна заборгованість, при цьому сума, на яку нараховуються інфляційні повинна визначатися з урахуванням оплати, здійсненої у відповідному місяці (а.с.115).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вірним періодом для нарахування втрат від інфляції є: за ОСОБА_7 №16-9925за листопад 2013р. на суму 54 493,20грн. за період лютий 2014р. квітень 2014р.; на суму 44 714,00грн. за період травень 2014р. січень 2016р.; за ОСОБА_7 №17-9925 за грудень 2013р. на суму 50703,60грн. за період березня 2014р. по січень 2016р.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що період нарахованих інфляційних визначений позивачем невірно, а відтак стягненню інфляційних підлягає сума саме у розмірі 74 657,72грн. за визначеними вище періодами.

Доводи апелянта щодо ненадання для оплати рахунків у порушення вимог п.5.1 договору спростовуються тим, що на виконання п.5.1 договору відповідачем була здійснена оплата в сумі 9 779,20грн. за Рахунком № 16-9925 від 28.11.2013р., що підтверджено випискою з банківського рахунку №У-00000282 від 28.05.2014р.

Судова колегія звертає увагу на те, що дійсно в протоколі судового засідання від 12.04.2016р. не відображено усне клопотання відповідача про витребування у позивача доказів направлення на адресу відповідача рахунків та підписаних актів відповідно до п.п.5.1, 8.6 договору, чим порушено принцип змагальності сторін відповідно до вимог ст. 4-3 ГПК України. Разом з тим, суд не залишив поза увагою вказані обставини та в мотивувальній частині судового рішення, вказав на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту вручення відповідачу рахунку разом з актом та довідкою згідно п.8.6 договору та надав правовий аналіз рахунку-фактурі як документу, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги.

При цьому, дане процесуальне порушення не є підставою для скасування судового рішення відповідно до вимог ст. 104 ГПК України та не призвело до прийняття неправильного рішення.

Крім того, судова колегія зазначає, що відповідач, визнаючи факт належного виконання позивачем робіт згідно договору, наполягає на тому, що у нього не виникло зустрічне зобов"язання з оплати прийнятих робіт через неотримання платіжних реквізитів, при цьому, зазначаючи, що позивачем у вищенаведених рахунках були вказані різні платіжні реквізити.

Вказані заперечення апелянта спростовуються підписаною між сторонами Додатковою угодою № 4 від 02.03.2012р. до договору №545/08/9925, де зазначені банківські реквізити сторін (а.с.211).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, оскаржуване рішення повинно бути залишено без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ясинівський коксохімічний завод» м.Макіївка, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2016 року у справі № 905/854/16 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2016 року у справі № 905/854/16 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді О.А.Марченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Донецької обл.