ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р.Справа № 922/1118/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик"
до ТОВ "ІВК Трейдінг", м. Харків
про стягнення коштів у сумі 11 380,00 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за дов. б/н від 01.04.2016р.

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» - звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВК ТРЕЙДІНГ» - про стягнення заборгованості в сумі 11 380,00 грн., з яких 8314,92 грн. сума основного боргу; 2028,18 грн. пені; 582,04 грн. штраф 7% , 281,96 грн. сума інфляції; 172,90 грн. 3% річних.

Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором поставки №БХ 1318 від 09.07.2015р. щодо оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.04.2016р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 10.05.2016р. о 10:30 год.

Ухвалою суду від 04.05.2016р. було виправлено описку в зазначенні часу судового засідання, час судового засідання вказано 17.05.2016р. о 12:45 год.

04.05.2016р. від представника позивача через канцелярію господарського суду надано додаткові документи (вх.№14577), які були витребувані ухвалою суду про порушення провадження у справі від 11.04.2016р.

Ухвалою суду від 17.05.2016р. розгляд справи було відкладено на 01.06.2016р. об 11:30 год.

У судовому засіданні 01.06.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги відповідно до заяви про уточнення позовних вимог (вх.№16539 від 19.05.2016р.)

Щодо заяви позивача про уточнення позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 ГПК, зазначено, що статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Таким чином суд розглядає дану заяву як заяву про зменшення позовних вимог, приймає вищезазначену заяву до розгляду та подальший розгляд справи ведеться з урахуванням цієї заяви.

Представник відповідача в судове засідання 01.06.2016 року не зявився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав. На адресу суд повернулась ухвала суду про порушення провадження у справі від 11.04.2016 року з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18, відповідно до якої зазначено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Також у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 зазначено, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про належне повідомлення учасників процесу про час та місце судового засідання.

Відповідач правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, процесуальне право на участь у судовому засіданні не реалізував.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

09 липня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІВК ТРЕЙДІНГ" (Покупець за Договором, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (Постачальник за Договором, Позивач) було укладено договір поставки №БХ 1318 (надалі - Договір). Відповідно до умов вказаного Договору Продавець зобовязався передати у власність Покупця алкогольні напої, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити Товар в порядку, визначеному уомвами цього договору. ( п.1.1.)

Пунктом 5.2. Договору сторони встановили, що Ціна на товар зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар.

Відповідно до п.5.3. Договору загальна сума Договору дорівнює загальній вартості товару, який Постачальник поставив Покупцю впродовж всього строку дії даного договору згідно видаткових накладних на Товар.

Підпис уповноваженого представника Покупця в накладній на Товар засвідчує, що товар прийнятий Покупцем від постачальника за кількістю та за якістю. (п.3.4. Договору)

На виконання умов Договору Позивачем на адресу відповідача був поставлений товар у повному обсзяі, що підтверджується відповідними видатковими накладними №25904/24501 на суму 3 588,00 грн. та №25905/24502 на суму 4 726,92 грн. від 11.07.2015 р. Факт отримання товару підтверджується підписом повноважних представників сторін на зазначених накладних.

Згідно пункту 6.1. сторони встановили, що Розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженими Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю Сторін - шляхом попередньої оплати.

Таким чином, граничний строк для проведення оплати згідно умов договору є 25.07.2015 р.

Свої договірні зобов'язання щодо оплати поставленого позивачем товару відповідач не виконав.

З огляду на наведене, враховуючи невиконання у повному обсзяі відповідачем зобов"язання з оплати Товару, суд приходить до висновку про правомірність та обгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 8 314,92 грн.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем виникли зобовязання, що випливають із договору, згідно якого та в силу ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, перевіривши періоди нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних витрат дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок позивача є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 172,90 грн. та інфляційних витрат в розмірі 281,96 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.1. Договору сторони передбачили, що Відповідач повинен сплатити Позивачу пеню за несвоєчасну оплату поставленого товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період виникнення заборгованості, від суми боргу за кожний день прострочення.

На підставі викладеного та доведеність прострочки оплати товару, суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення суми пені в розмірі 1998,18 грн.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 582,04 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7.1. Договору сторони встановили, що у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника Товару більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штрафні санкції у розмірі 7% від суми боргу.

Згідно зі ст. 549 ЦК України Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати товару , перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд стягує з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 582,04 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, покладаючи судовий збір на відповідача.

Керуючись ст. 11, 54, 530, 549, 611, 612, 625, 663, 693, 712 Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 65, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВК Трейдінг" (61052,м.Харків, вул. Мала Панасівська, буд.5/7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (61035, м.Харків, вул. Каштанова, буд. 10, ) 8314,92 грн. основного боргу,1998,18 грн. пені, 582,04 грн. штрафу , 281,96 грн. інфляційних збитків, 172,90 грн. 3% річних та 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_1