РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016Справа №910/5602/16

За позовомДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» ДП НАЕК «Енергоатом»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ОМЗ-Трейд»
простягнення 123 864,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Мітічкін А.С.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» ДП НАЕК «Енергоатом» (надалі - «Підприємство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЗ-Трейд» (надалі - «Товариство») про стягнення 123 864,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки №53-129-01-14-00337 від 01.12.2014 р. відповідач належним чином зобов'язання по поставці товару не виконав, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 123 864,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.03.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 20.04.2016 р.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 20.04.2016 р. та від 11.05.2016 р. розгляд справи відкладався на 11.05.2016 р. та 25.05.2016 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення стосовно суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01030, м. Київ, вул. Коцюбинського, 4-Б, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, матеріалами справи та вказано в позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 р. між Підприємством (покупець) та Товариством (постачальник) було укладено договір поставки №53-129-01-14-00337 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, поставити комплекси аварійно контрольно-вимірювальних приладів після аварійного моніторингу систем реакторної установки (АКВП ПАМС) (продукція), для ВП «Запорізька АЕС» (бл. №1,2) ДП НАЕК «Енергоатом», а покупець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Згідно з п. 5.2 Договору строки поставки продукції зазначені в специфікації.

Додатком №1 до Договору сторонами були погоджені умови та порядок поставки продукції. Згідно вказаних умов, відповідач зобов'язався поставити позивачу комплекс технічних засобів вимірювання рівня в басейні витримки з урахуванням двоканальної структури вартістю 3 970 000,00 грн. без ПДВ, у січні 2015 року.

На виконання умов Договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 9 528 000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №1 від 26.02.2015 р.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним виконанням, на думку позивача, відповідачем зобов'язання з поставки товару Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на обов'язок відповідача сплати пеню за прострочення виконання такого зобов'язання.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно додатку №1 до Договору відповідач зобов'язався поставити позивачу комплекс технічних засобів вимірювання рівня в басейні витримки з урахуванням двоканальної структури вартістю 3 970 000,00 грн. без ПДВ, у січні 2015 року.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, додатку №1 до Договору, відповідач був зобов'язаний поставити товар до 02.02.2015 р. (враховуючи приписи ч.ч. 3, 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки останній день виконання зобов'язання з поставки припадає на вихідний).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач поставив позивачу товар (комплекс технічних засобів вимірювання рівня в басейні витримки з урахуванням двоканальної структури) на загальну суму 9 528 000,00 грн. з ПДВ лише 26.02.2015 р., що підтверджується видатковою накладною №1 від 26.02.2015 р.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин має місце прострочення виконання відповідачем зобов'язання з поставки товару за Договором.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 123 864,00 грн. за прострочення виконання зобов'язання з поставки товару за період з 01.02.2015 р. по 26.02.2015 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по поставці товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язання з поставки товару за період з 01.02.2015 р. по 26.02.2015 р., проте суд відзначає наступне.

Як встановлено вище, згідно додатку №1 до Договору відповідач зобов'язався поставити позивачу продукцію у січні 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

При цьому, останній день січня місяця 2015 року припадає на суботу, а відтак за правилами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України закінчення строку є перший за ним робочий день, тобто 02.02.2015 р.

Відтак, прострочення виконання зобов'язання з поставки на користь позивача продукції настало з 03.02.2015 р., а відтак є правомірним стягнення відповідача пені у розмірі 114 336,00 грн. за період прострочення з 03.02.2016 р. по 26.02.2016 р., і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині (9 528,00 грн.) пеня обрахована без дотримання приписів ст. 254 Цивільного кодексу України, а відтак в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» ДП НАЕК «Енергоатом» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЗ-Трейд» (01030, м. Київ, вул. Михійла Коцюбинського, 4-Б; ідентифікаційний код 38464309) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» ДП НАЕК «Енергоатом» пеню у розмірі 114 336 (сто чотирнадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 272 (одна тисяча двісті сімдесят дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.05.2016 р.

Суддя В.П. Босий