ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 рокуСправа № 912/1071/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Кіровоградська область, Добровеличківський район, с. Перчунове

до відповідача: Підприємства "Помічнянський ринок" Добровеличківського райспоживтовариства, Кіровоградська область, Добровеличківський район, м. Помічна

про визнання договору продовженим,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1

- ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги від 19.02.2016 року;

від відповідача - ОСОБА_3, керівник.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1В.) звернувся до господарського суду з позовною заявою до Підприємства "Помічнянський ринок" Добровеличківського райспоживтовариства (надалі - Підприємство), яка містить вимогу про визнання договору оренди торговельної площі № 2 від 02.01.2015 року, укладений між сторонами, продовженим (пролонгованим) на термін до 31.12.2016 року на тих самих умовах, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Позов ФОП ОСОБА_1 мотивовано тим, що укладений між сторонами договір оренди торговельної площі № 2 від 02.01.2015 року, термін дії якого скінчився 31.01.2015 року, має бути продовженим відповідно до положень ст. 284 Господарського кодексу України та ст. 764 Цивільного кодексу України, враховуючи, що позивачем належним чином виконувались умови договору протягом його дії, а також у зв'язку з відсутністю в період з 01.01.2016 року по 01.02.2016 року повідомлення Підприємства про припинення вказаного договору.

Ухвалою господарського суду від 23.03.2016 року позов прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та від сторін витребувано необхідні для розгляду справи документи.

В судовому засіданні 07.04.2016 року господарським судом оголошено перерву до 20.04.2016 року.

Ухвалою суду від 20.04.2016 року розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні 12.05.2016 року господарським судом продовжено строк вирішення даного спору на 15 днів та оголошено перерву до 27.05.2016 року.

Позивач та його повноважний представник, в судовому засіданні 27.05.2016 року, підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в його задоволенні, стверджуючи при цьому, що Підприємство повідомляло позивача про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди торговельної площі № 2 від 02.01.2015 року в строки передбачені чинним законодавством, а тому строк дії спірного договору закінчився 31.12.2015 року, підстав для продовження (пролонгації) такого договору немає.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

02.01.2015 року між сторонами укладено договір оренди торгівельної площі № 2 (далі - договір) за умовами якого орендодавець (відповідач) передає, а орендар (позивач) приймає у тимчасове платне користування торговельну площу 110 кв.м., що розташована за адресою с. Перчунове, вул. Миру, 31 (об'єкт оренди) та надається орендодавцем у тимчасове користування орендарю для провадження торговельної або іншої діяльності (п.1.1. договору).

Відповідно до п.п. 15,16 договору, останні набуває чинності з 01.01.2015 року та діє до 31.12.2015 року. Якщо орендар має намір укласти договір на наступний строк, він зобов'язаний не пізніше ніж за один місяць до закінчення терміну дії даного договору, подати орендодавцю письмову заяву з додаванням копій правовстановлюючих документів.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками останніх.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, останніми належним чином виконувались умови договору.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди майна, а між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором. При цьому, згідно ст. 284 Господарського кодексу України, строк оренди є істотною умовою договору оренди. Згідно ч. 2 ст.291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди передбачені також ст.764 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України.

У відповідності до зазначених норм, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту вказаних правових норм випливає, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом місяця після закінчення строку договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що він неодноразово звертався до Підприємства з заявою про продовження строку дії спірного договору до закінчення строку дії останнього, зокрема в матеріалах справи наявний лист від 09.12.2015 року, яким позивач просив продовжити тимчасове платне користування торговельної площі за договором оренди торговельної площі № 2 від 02.01.2015 року (а.с.33-36).

Відповідач заперечив проти продовження строку дії договору, направивши на адресу позивача 25.12.2015 року лист № 33, в якому просив ФОП ОСОБА_1 звільнити об'єкт оренди після закінчення дії спірного договору (а.с.93).

Оскільки позивач не звільнив орендоване приміщення після 31.12.2015 року, відповідачем направлено на адресу позивача претензію від 12.02.2016 року про звільнення торгівельної площі, на що ФОП ОСОБА_1 надав відповідь, згідно з якої зазначив, що у зв'язку з відсутністю протягом січня 2016 року повідомлення Підприємства про припинення дії договору, останній вважається пролонгованим до 31.12.2016 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу у письмовій формі.

Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів звернення до відповідача з письмовою заявою про намір продовжувати договір оренди з додаванням копій правовстановлюючих документів у строки вказані у п.16 договору оренди.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що останній не отримував листа відповідача від 25.12.2015 року, оскільки згідно з відповіддю на адвокатський запит начальником ЦОС №8 надано позивачу ксерокопію ф.8 про видачу нарочно ОСОБА_1 рекомендованого листа №767 (а.с.142, 163). Також отримання ФОП ОСОБА_1 листа відповідача від 25.12.2015 року підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.93), оригінал якого було судом оглянуто в судовому засіданні, та роздруківкою з Інтернету про вручення відправлення за №767 одержувачу особисто (а.с.128).

Господарський суд не приймає як належний та допустимий доказ відповідь на запит листоноші ОСОБА_4, в якому остання повідомляє про те, що не вручала особисто ОСОБА_1 рекомендований лист №767 та самостійно проставила його підпис, оскільки судом не встановлювалася особа листоноші, вказана особа не була залучена судом до участі в судовому процесі в порядку ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, будь-яких пояснень від ОСОБА_4 суд в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України не витребовував.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно правової позиції викладеної в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", зокрема пункті 4.1., визначено, що зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Господарський суд звертає увагу на те, що відповідачем було повернуто, починаючи з січня 2016 року, всі сплачені позивачем протягом 2016 року орендні платежі та такі дії Підприємства суд розглядає саме як заперечення проти продовження дії договору оренди від 02.01.2015 року.

Посилання ФОП ОСОБА_1 на положення ч. 4 ст. 284 Господарського суду України щодо відсутності заяви відповідача про припинення договору протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди суд вважає недоречним, оскільки позивач отримав листа від 25.12.2015 року №33, в якому йому було повідомлено про відсутність наміру у відповідача в подальшому після закінчення дії спірного договору здавати в оренду торгівельну площу.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази, що підтверджують факт повідомлення позивача на дату закінчення строку договору оренди про відсутність наміру у Підприємства продовжувати строк дії спірного договору, термін якого закінчився 31.12.2015 року, повернення відповідачем позивачу сум орендної плати за 2016 рік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання продовженим договору оренди торговельної площі № 2 від 02.01.2015 року укладеного між сторонами є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

В судовому засіданні 27.05.2016 року господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 64, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.06.2016 року.

Суддя М.С. Глушков