ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 травня 2016 року Справа № 914/4079/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кочерової Н.О. (доповідач),
суддівАкулової Н.В., Саранюка В.І.,
перевіривши касаційну скаргу приватного підприємства "Концерн здоров'я"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 12.04.2016
у справі№ 914/4079/15 господарського суду Львівської області
за позовомприватного підприємства "Концерн здоров'я"
допублічного акціонерного товариства "Оксі Банк"
провизнання незаконними дій в частині звернення стягнення на заставне рухоме та нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга приватного підприємства "Концерн здоров'я" не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України, не приймається до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Відповідно до п. 1.3. цієї Інструкції, її вимоги поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, та обов'язкові для виконання ними.

Відповідно до п. 3.8. вказаної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Згідно з п. 2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, приватне підприємство "Концерн здоров'я" оскаржує постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.04.2016.

Відповідно до квитанції № 0.0.544217905.1, доданої до касаційної скарги, судовий збір сплачено заявником 27 квітня 2016 року з призначенням платежу "*;0;СУДОВИЙ ЗБІР, ЗА ПОЗОВОМ ПП КОНЦЕРН ЗДОРОВЯ /, ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ". Таким чином, графа "Призначення платежу" вказаної квитанції не містить відомостей про те, по якій справі та на який судовий акт були сплачені кошти.

За таких обставин подана квитанція не може вважатись належним доказом сплати скаржником судового збору за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.04.2016.

Керуючись ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства "Концерн здоров'я" Львівського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 у справі № 914/4079/15 повернути скаржнику.

Головуючий Н. Кочерова

Судді Н. Акулова

В. Саранюк