РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016Справа №910/7834/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гута-Скло»

До Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»

Про стягнення 32 631,39 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Пастухов Р.Б. - по дов. № б/н від 11.04.2016

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гута-Скло» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» 32 631,39 грн., з яких: 15 100,00 грн. основного боргу, 6 531,39 грн. пені, 11 000,00 грн. штрафу за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору оренди № 765 від 31.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2016 порушено провадження у справі № 910/7834/16 та призначено її до розгляду на 26.05.2016.

Позивач в судовому засіданні 26.05.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 26.05.2016 не з'явився.

Відповідач у поданому 26.05.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що пеня нарахована за період, що перевищує встановлений положеннями ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шестимісячний строк. За розрахунками відповідача пеня становить 5 088,90 грн. Вважає, що встановлений п. 6.1. договору штраф в розмірі 1 000,00 грн. застосовується один раз, а не як нараховує позивач за кожний випадок прострочення.

В судовому засіданні 26.05.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гута-Скло» (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (орендар) було укладено договір оренди № 765 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець надає в оренду орендарю нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 119, частина даху, а орендар приймає в тимчасове платне користування об'єкт оренди та сплачує орендну плату на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору загальна площа орендованого приміщення складає 8,3 кв. м.

В п. 1.3. договору призначення об'єкта оренди визначено - для розташування телекомунікаційного а іншого обладнання.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що орендодавець передає орендарю об'єкт оренди за актом приймання-передачі приміщень. Першим днем оренди вважається день підсипання акта приймання-передачі приміщень.

Згідно акту приймання-передачі приміщення від 01.12.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення - частину даху за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 119, загальною площею 8,3 кв. м.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 2.1. договору сторонами встановлено, що договір укладено на термін до 30.09.2015.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було у повному обсязі сплачено вартість наданих послуг оренди, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість та нараховані штрафні санкції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що орендна плата за користування орендованим приміщенням становить 4 200,00 грн.

Відповідно до п. 3.7. договору орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця один раз у місяць до 5 (п'ятого) числа поточного місяця в розмірі орендної плати за поточний місяць.

Згідно з п. 4.1.3. договору орендар зобов'язався своєчасно вносити орендну плату, як передбачено розділом 3 даного договору.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати в повному обсязі вартості наданих послуг оренди, в результаті чого виникла заборгованість, яка не оспорена відповідачем, та становила 15 100,00 грн.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 15 100,00 грн. боргу по орендній платі обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач у визначені строки плату за оренду приміщень повністю не вніс, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що за затримку орендної плати у строки передбачені розділом 3 договору орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення. Крім цього, в разі такого прострочення до орендаря застосується штрафна санкція в розмірі 1 000,00 грн.

Згідно з п. 6.2. договору строк позовної давності про стягнення неустойки складає три роки. Нарахування штрафної санкції за прострочення виконання зобов'язання нараховується за термін у три роки від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

При укладанні договору сторони визначили розмір відповідальності за порушення зобов'язання щодо внесення орендної плати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи, що в силу умов п. 3.7. договору відповідач зобов'язаний був вносити платежі щомісяця до 5 (п'ятого) числа, то момент прострочення виконання зобов'язання слід встановлювати щодо кожного місяця наданих послуг оренди, і, в залежності від встановленого, нараховувати пеню, за кожний місяць наданих послуг окремо.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати відповідач не виконав, він повинен сплатити, крім суми основного боргу, пеню відповідно до умов договору, розмір якої становить 6 531,39 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 6 531,39 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Зміст пунктів 6.1. та 6.2. договору встановлює що штрафна санкція в розмірі 1 000,00 грн. застосовується в разі кожної затримки орендної плати у передбачені договором строки та нараховується за термін три роки.

Оскільки матеріали справи свідчать, що прострочення оплати орендної плати за договором мало місце щодо окремих місяців наданих послуг, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 11 000,00 грн. (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

Заперечення відповідача викладені у відзиві не приймаються судом до уваги з огляду на наступне

Відповідно до п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, період часу, за який нараховується пеня може бути збільшений сторонами в договорі і не може перевищувати шести місяців, якщо в договорі лише зазначено, що пеня нараховується за кожний день прострочення.

Укладеним між сторонами договором передбачено нарахування пені (штрафної санкції) за термін у три роки, тобто, відповідальність носить подовжувальний характер та не обмежується шестимісячним періодом нарахування.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гута-Скло» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 80, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гута-Скло» (03039, м. Київ, просп. Лобановського, 119, ) 15 100 (п'ятнадцять тисяч сто) грн. 00 коп. основного боргу, 6 531 (шість тисяч п'ятсот тридцять одну) грн. 39 коп. пені, 11 000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп. штрафу, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 02.06.2016.

Суддя В.В.Сівакова