ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.2016 Справа № 920/507/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бізнес Консалтінг», м. Суми,

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Сумський авторемонтний завод», м. Суми,

про стягнення 789 281 грн. 54 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 (довіреність від 01.06.2016);

Від відповідача не зявився;

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 789 281 грн. 54 коп., в тому числі 680 000 грн. 00 коп. основного боргу з орендної плати відповідно до договору оренди нерухомого майна від 31.12.2014, 13 650 грн. 43 коп. 3 % річних, 95 631 грн. 11 коп. інфляційних збитків, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 5186 від 01.06.2016), в якому вказує, що не відмовляється від взятих на себе за договором оренди зобовязань, однак погасити наявну заборгованість не має можливості через незадовільне фінансове становище. Відповідач просить розглянути справу без участі представника ПАТ «Сумський авторемонтний завод».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до договору оренди нерухомого майна від 31.12.2014, укладеного між сторонами, відповідачу у тимчасове платне користування передано нерухоме майно частину нежитлового приміщення картонажного цеху з побутовим корпусом під літ. 174 за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 4, а саме: 1-й поверх цього приміщення, площа якого згідно з технічним паспортом складає 2000,09 кв.м. для використання під розміщення виробничого обладнання та складів чи з іншою метою, що не суперечить призначенню обєкту нерухомого майна.

Факт передачі майна в оренду відповідачу підтверджується відповідним актом приймання-передачі від 31.12.2014.

Згідно з п. 4.1. договору, останній вступає в дію з 01 січня 2015року і діє до 31 грудня 2016 року включно, з урахуванням змін внесених сторонами згідно з додатковою угодою від 23.09.2015.

Відповідно до п. 5.1. договору, щомісячний розмір орендної плати становить 40000 грн. 00 коп.

Пунктом 5.2. договору визначено, що орендна плата сплачується у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 10 числа кожного поточного місяця (в якому відбувається користування обєктом оренди).

Згідно з п. 7.1. договору, відповідач зобовязаний своєчасно здійснювати орендні платежі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобовязань щодо своєчасної сплати орендної плати за період з січня 2015 року по травень 2016 року, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем по орендній платі в сумі 680 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.ст. 759, 762 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що факт заборгованості відповідача з орендної плати за січень 2015 року травень 2016 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі актами надання послуг за вказаний період. Разом з цим, відповідачем не подано доказів своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати, чи аргументованих заперечень проти позовних вимог.

Згідно з позицією відповідача по справі, останній не відмовляється від взятих на себе за договором оренди зобовязань, однак погасити наявну заборгованість не має можливості через незадовільне фінансове становище.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи викладене та встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань стосовно сплати орендної плати, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 680 000 грн. 00 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховано 3 % річних в загальній сумі 13 650 грн. 43 коп. та інфляційні збитки в загальній сумі 95 631 грн. 11 коп., виходячи з суми заборгованості за кожний місяць, з урахуванням строків розрахунків, визначених у договорі.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати, а також те, що право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків передбачене діючим законодавством України, перевіривши обставини повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 13 650 грн. 43 коп. та інфляційних збитків в сумі 95 631 грн. 11 коп.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Сумський авторемонтний завод» (проспект Курський, буд. 26, м. Суми, 40030, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бізнес Консалтінг» (АДРЕСА_1, 40004, ) 680 000 грн. 00 коп. основного боргу, 13650 грн. 43 коп. 3 % річних, 95631 грн. 11 коп. інфляційних збитків, 11 839 грн. 22 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.06.2016

Суддя Є.А. Жерьобкіна