ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016р. Справа№ 914/705/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П., при секретарі судового засідання Корчинському О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

позов: Керівника Червоноградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі
позивача:Купичвільської сільської ради Жовківського району Львівської області, с. Купичволя Жовківського району Львівської області,
до відповідача:Державного підприємства «Жовківське лісове господарство», м. Жовква Львівської області,
про: відшкодування 103.296,95 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства
Представники:
прокурора:ОСОБА_1,
позивача:не зявився,
відповідача:не зявився.
Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Керівника Червоноградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Купичвільської сільської ради Жовківського району Львівської області, с. Купичволя, Жовківського району до Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» про відшкодування 103.296,95 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.03.2016 р. порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду, справу призначено до судового розгляду на 30.03.2016 р. Розгляд справи відкладався на 20.04.2016 р., на 11.05.2016 р. та на 25.05.2016 р. Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Внаслідок недбалості працівника відповідача навколишньому природному середовищу завдано шкоди у розмірі 103.296,95 грн. Шкода полягає у незаконній вирубці дерев на ввіреній працівнику майстерській ділянці №6 Велико-Мостівського лісництва. Вироком у кримінальній справі у кримінальному провадженні №1-кп/444/27/2015 стосовно ОСОБА_2 (працівника відповідача) встановлена вина вказаної особи та притягнуто її до кримінальної відповідальності. Розмір шкоди визначено прокурором відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 р. Позов обгрунтований ст.ст. 1166, 1172 ЦК України, ст.ст. 19, 63, 64, 86, 89, 90, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 40, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Прокурором подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог (вх. №16817/16 від 18.04.2016 р.). Згідно з поданим клопотанням просить стягнути з відповідача в доход державного бюджету України 47.586,39 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Купичвільська сільська рада у поданому відзиві підтримала позовні вимоги про стягнення 47.586,39 грн. Просить розглядати справу без участі представника сільської ради.

Відповідач у поданому відзиві заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову у звязку з наступним:

- ОСОБА_2 діяв в інтересах служби, внаслідок чого саме ДП "Жовківський лісгосп" було завдано істотної шкоди. Тому належним відповідачем є особа, яка здійснила незаконну вирубку;

- майстер лісу ОСОБА_2 має статус посадової особи державної влади, тому норми статті 1172 ЦК України у даному випадку не можуть застосовуватись. На останнього поширюються норми про працівника правоохоронного органу, оскільки Державна лісова охорона має статус правоохоронного органу;

- відсутній повний склад цивільного правопорушення, а саме: відсутність вини та причинно-наслідкового зв'язку

а) чинне цивільне законодавство не покладає на постійних лісокористувачів солідарного обовязку відшкодувати шкоду, завдану внаслідок неправомірних дій невстановлених осіб, зокрема, внаслідок вирубки лісів; відповідальність мають нести винні особи, згідно з положеннями пункту 1 частини другої статті 105 ЛК України,

б) не підтверджено завдання саме ДП "Жовківський лісгосп" шкоди лісовому господарству, оскільки ним не було порушено приписів Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.20007 р. №761;

- не може застосовуватись постанова Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", оскільки вказані такси стосуються лісових господарств лише у разі вчинення їх працівниками незаконної рубки з порушенням Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 р. №761;

- розмір прямої дійсної шкоди складає 7.375,10 грн., про що встановлено у рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 30.09.2015 р. у цивільній справі №444/1047/15-ц за позовом ДП Жовківський лісгосп" до ОСОБА_2 Судом при здійснені розрахунку взято до уваги Методику оцінки майна, затверджену постановою Кабінету Міністрів України №1891 від 10.12.2003 р. Крім того, зазначене підтверджується звітом про оцінку майна станом на 07.05.2015 р., виконаного ТзОВ "Гал-Світ". Розмір визначено шкоди ОСОБА_2 відшкодовано.

Відповідачем в судове засідання 25.05.2016 р. подано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням юрисконсульта ДП "Жовківське лісове господарство" у Жовківському районному суді Львівської області в судовому засіданні.

Прокурор заперечив проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з урахуванням наступного.

Відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням юрисконсульта у Жовківському районному суді Львівської області, проте жодних доказів (ухвали Жовківського районного суду Львівської області), які б підтверджували зазначені обставини не додано. Із положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що підставою для відкладення розгляду справи є обґрунтовані обставини, які перешкоджатимуть розгляду справи в даному судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача є необґрунтовано жодними доказами, а також відповідачем не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали вирішенню справи в даному судовому засіданні. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутнього прокурора в судовому засіданні, суд встановив наступне.

Як вбачається із листа Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю Головного Управління МВС України у Львівській області від 13.11.2014 р. №5/5023 (а.с. 157) в межах провадження оперативно-розшукової справи №101 від 20.06.2014 р. проведено заходи на попередження та виявлення правопорушень у лісовій галузі в Велико-Мостівському лісництві ДП "Жовківський лісгосп".

Згідно з актом раптової ревізії №3 від 14.11.2014 р. (а.с. 17-18) виявлено незаконну рубку на дільниці №6 Велико-Мостівського лісництва. Відповідно до переліку польової відомості щодо самовільно зрізаних дерев у кварталі №58 зрізано 11 дерев на суму 47.586,39 грн.

Завдана шкода визначена відповідно до "Такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісовому господарству підприємствами, установами, організаціями, громадянами незаконною рубкою і пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. №665. Визначено розмір шкоди у сумі 47.586,39 грн.

Згідно з довідкою ДП "Жовківське лісове господарство" від 21.03.2016 р. №09-19/271 на території Купичвільської сільської ради Жовківського району розташований квартал №58 площею 78,0000 га) Велико-Мостівського лісництва.

Як вбачається із матеріалів базового лісовпорядкування (а.с. 122, 123) Велико-Мостівське лісництво є користувачем земель лісового фонду.

Як убачається із листа Купичвільської сільської ради від 26.04.2016 р. №108 (а.с. 104) та Викопіювання з проекту роздержавлення та приватизації земель купичвілської сільської ради на території цієї сільської ради знаходиться 972 га земель лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні ДП "Жовківське лісове господарство". Квартал №58 Велико-мостівського лісництва ДП "Жовківське лісове господарство" розташований на адміністративній території Купичвільської сільської ради. Зазначена інформація також підтверджується матеріалами базового лісовпорядкування, долученими до матеріалів справи.

Вироком Жовківського районного суду Львівського суду від 16.01.2015 р. встановлено, що у весняно-осінній період 2014 року неналежно виконуючи свої службові обовязки через несумлінне ставлення до ОСОБА_2 (майстер лісу майстерської дільниці №6 ДП "Жовківський лісгосп"), допустив самовільну рубку 30 дерев, з них 10 дерев породи дуб та 11 дерев породи сосна, загальною кубомасою 21,58 м3 на загальну суму 103.296,95 грн. в кварталах №58, 59, 60, 63 Велико-Мостівського лісництва ДП "Жовківський лісництва", внаслідок чого було заподіяно істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам та навколишньому природному середовищу. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України і призначено йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5.950,00 грн. в доход держави без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до пункту 3.1, 6.2.1 Статуту ДП "Жовківське лісове господарство" (затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України від 26.11.2007 р. №742) (а.с. 23-27) підприємство створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального викорситання та відтворення лісів. Обовязком підприємства є забезпечення відтворення, охорони, захисту і підвищення родючості грунтів, продуктивності лісових насаджень і посилення їх корисних властивостей, виконувати інші вимоги законодавства щодо ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів.

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ "Завдання та обовязки" Посадової інструкції майстар лісу лісництва ДП "Жовківський лісгосп" (затвердженої 03.01.2008 р. директором ДП "Жовківський лісгосп") (а.с. 124-129) майстер лісу здійснює контроль за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріплених лісогосподарських дільницях.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30.09.2015 р. задоволено частково позов ДП "Жовківське лісове господарство" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином. З ОСОБА_2 стягнуто 7.375,10 грн. прямої дійсної шкоди.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України та спеціальними нормативно-правовими актами у сфері природоохоронного законодавства. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю.

Частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Глава 82 Цивільного кодексу України присвячена деліктним зобовязанням, тобто зобовязанням з відшкодування шкоди. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила та підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань. Зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальною підставою цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування шкоди, є вчинення винною особою цивільного правопорушення, до складу якого включаються протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи, настання шкоди, причинний звязок між поведінкою та шкодою, вина особи. Наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення дає правові підстави для відповідальності. При цьому відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

При встановленні наявності чи відсутності у діях відповідача протиправної поведінки (дії або бездіяльності) суд враховує таке.

Із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка Велико-Мостівського лісництва квартал 58 виділ 6 знаходиться у користуванні ДП "Жовківський лісгоп", площа ділянки за матеріалами лісовпорядкування 78,0000 га.

Як вбачається із листа Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю Головного Управління МВС України у Львівській області від 13.11.2014 р. №5/5023 (а.с. 157) в межах провадження оперативно-розшукової справи №101 від 20.06.2014 р. проведено заходи на попередження та виявлення правопорушень у лісовій галузі в Велико-Мостівському лісництві ДП "Жовківський лісгосп".

Згідно з актом раптової ревізії №3 від 14.11.2014 р. (а.с. 17-18) виявлено незаконну рубку на дільниці №6 Велико-Мостівського лісництва. Відповідно до переліку польової відомості щодо самовільно зрізаних дерев у кварталі №58 зрізано 11 дерев на суму 47.586,39 грн.

При складанні акту обстеження був присутній представник відповідача, зауваження щодо визначення кількості та ступеня пошкодження дерев такий акт не містить. Акт раптової ревізії №3 від 14.11.2014 р. є чинним на час вирішення спору, відповідачем відомості, зазначені в акті, за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані, контррозрахунок шкоди не подано, відтак, суд дійшов висновку, що він є належним і допустимим доказом в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Статтею 63 Лісового Кодексу України встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до вимог статтей 86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3.1 Статуту ДП "Жовківське лісове господарство" підприємство створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів.

Таким чином, обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів, в тому числі і на відповідача у даній справі.

Факт незаконної вирубки дерев на земельній ділянці кв.58, що знаходиться на території Купичвільської сільської ради Львівської області та перебуває в постійному користуванні відповідача, підтверджено актом раптової ревізії №3 від 14.11.2014 р., польовою переліковою відомістю дерев від 14.11.2014 р. та розрахунком розміру шкоди, складеними ДП "Жовківське лісове господарство". Зазначений факт встановлено також і у вироку Жовківського районного суду Львівського суду від 16.01.2015 р.

Відповідач в порушення норм ст.ст. 19, 63, п. 5 ст. 64, ст.ст. 86, 89, 90 Лісового кодексу України та п. 3.1. Статуту не забезпечив охорону і збереження лісових насаджень, тобто допустив протиправну бездіяльність, наслідком якої стало незаконне вирубування дерев в кількості 11 шт. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також докази відсутності його вини у протиправній бездіяльності.

Згідно статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

До посадових обов'язків лісника належить здійснення контролю за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріплених лісогосподарських дільницях відповідно до Посадової інструкції майстра лісу лісництва ДП "Жовківський лісгосп" (затвердженої 03.01.2008 р. директором ДП "Жовківський лісгосп") (а.с. 124-129).

Факт виявлення незаконної рубки лісу з однієї сторони та відсутність безпосередньо у відповідача, як особи, зобовязаної здійснювати контроль за збереженням лісів, будь-якої інформації з приводу даного факту та своєчасного його виявлення свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу.

У вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів (пункт 6.1.2. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища"). Аналогічної позиції дотримується ВГС України у постанові від 12.11.2014 р. №914/1138/14.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особами. Відповідачем як лісокористувачем не забезпечено охорону і збереження закріплених лісів та допущено їх рубку, як і не надано суду жодних доказів вчинення ним дій щодо збереження та охорони лісів та недопущення самовільної рубки лісу невідомими особами на території виділу 6 кварталу 58 Велико-Мостівського лісництва ДП "Жовківське лісове господарство", що знаходиться на території Купичвільської сільської ради.

Відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавшись вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустив, самовільне вирубування, на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для вирубування дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконного вирубування, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявив таких порушень і не вжив відповідних заходів щодо їх усунення. Таким чином, відповідно до вимог статей 19, 63, 64, 67, 69,105, 107 Лісового кодексу України, статей 16, 20, 42, 47, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України, встановивши факт вини відповідальної особи, неналежного виконання службових обов'язків з порушенням вимог посадової інструкції, що призвело до незаконного вирубування дерев невстановленими особами, відповідачем порушено вимоги природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, внаслідок чого державі було заподіяно шкоду, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 105, 107 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно зі ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст.69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

З огляду на викладене, відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев в кількості 11 шт. (збитки), а відтак, відповідач на виконання вимог чинного законодавства повинен бути притягнутий до відповідальності за правопорушення, тобто має відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок допущення ним незаконного вирубування дерев, у зв'язку з чим обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 47.586,39 грн шкоди.

За загальним правилом застосування як договірної, так і деліктної відповідальності, що передбачено нормами ч. 2 статті 614, ч. 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, встановлюється презумпція вини правопорушника, втім, відповідач під час розгляду справи в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не довів, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконного вирубування, не надав належних і допустимих доказів щодо відсутності його вини або доказів відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до стаття 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Судом встановлено, що працівник відповідача внаслідок службового недбальства допустив незаконну рубку лісу, яке, в свою чергу, спричинило шкоду навколишньому природному середовищу, що є підставою для стягнення з відповідача цієї шкоди (збитків). При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що розмір заподіяної шкоди слід визначати за таксовою вартістю деревини, оскільки спеціальними нормами Постанови Кабінету Міністрів України затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства щодо охорони лісів, збереження лісових ресурсів і підвищення ефективності їх використання.

З дослідження вищенаведених доказів, які подані позивачем в обґрунтування даного позову та відповідачем в обґрунтування заперечень, враховуючи приписи чинного законодавства України, суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що відшкодування повинна здійснювати сама особа, яка завдала шкоди, тобто ОСОБА_2 та, що ДП "Жовківське лісове господарство" не зобов'язаний відшкодовувати шкоду, заподіяну протиправними діями його працівником. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у справі № 909/308/14 (постанова ВГС України від 30.10.2014 року).

Разом з тим, відповідно до положень частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Як убачається із вироку Жовківського районного суду Львівської області від 16.01.2015 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України і призначено йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5.950,00 грн. в доход держави без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Відтак, Жовківським районним судом вирішено питання щодо вини ОСОБА_2. Проте, у даній справі відповідачем є ДП "Жовківське лісове господарство", а не ОСОБА_2, тому застосування положень вироку потрібно здійснювати із урахуванням норми статті 35 Господарського процесуального кодексу України. Підставою позову є порушення ДП "Жовківське лісове господарство" положень закону про охорону навколишнього природного середовища", натомість у вироку дано правову оцінку діяльності (бездіяльності) фізичної особи.

Щодо посилання відповідача на встановлення рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30.09.2015 р. шкоди завданої злочином ОСОБА_2 та стягнення з нього 7.375,10 грн., то суд враховує положення частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, норма названої статті вказує, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З урахуванням наведеного, оскільки у даній справі спір розглядається щодо інших сторін, висновки Жовківського районного суду не мають преюдиційного характеру.

Інші твердження відповідача викладені у відзиві до уваги не приймаються, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України на відповідача не надав жодних доказів, які підтверджували б правомірність дій відповідача, пов'язаних з незаконною рубкою дерев.

При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, слід врахувати приписи статті 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та вимоги пункту 7 частини третьої статті 29, пункту 4 частини першої статті 691 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Як зазначено в пункті 4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7 (із змінами та доповненнями) у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується; у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору. Підставою для звільнення від сплати судового збору є положення пункту 6 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", в якому зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача (пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» (адреса: вулиця Лісна, будинок 3, місто Львів, Львівська область, 80300; ідентифікаційний код 00992438) до спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 30% - 14.275,92 грн., до спеціального фонду обласного бюджету Львівської обласної ради в розмірі 20% - 9.517,28 грн., до спеціального фонду місцевого бюджету Купичвільської сільської ради Жовківського району Львівської області в розмірі 50% - 23.793,19 грн. шкоди із зарахуванням коштів на аналітичний рахунок, відкритий в Головному управлінн Державного казначейства України у Львівській області за балансовим рахунком 3311 "Кошти, які підлягають розподілу між Державними і місцевими бюджетами".

3. Стягнути з Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» (адреса: вулиця Лісна, будинок 3, місто Львів, Львівська область, 80300; ідентифікаційний код 00992438) в доход Державного бюджету України 1.378,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.05.2016 р.

Суддя Трускавецький В.П.