ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р.Справа № 916/4880/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Богатир К.В.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

за участю:

від прокуратури - ОСОБА_1, посвідчення № 005250 від 22.09.2012;

від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області - ОСОБА_2, довіреність № 7, від 11.01.2016;

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Укрриба»

на рішення господарського суду Одеської області від 09.03.2016

у справі №916/4880/14

за позовом Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області та Державного агентства рибного господарства України

до відповідачів: 1. Державного підприємства «УКРРИБА»;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТІС СИСТЕМ»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерства аграрної політики та продовольства України

про визнання недійсною додаткової угоди, -

ВСТАНОВИВ:

Біляївський міжрайонний прокурор Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області та Державного агентства рибного господарства України до відповідачів: Державного підприємства «УКРРИБА» (далі - «УКРРИБА»), Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТІС СИСТЕМ» (далі ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ»), в якій просить суд визнати недійсною укладену 01.08.2013 між ДП «УКРРИБА» та ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» додаткову угоду до договору зберігання державного майна № 15/13 від 19.07.2013.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що між відповідачами було укладено удаваний договір додаткову угоду від 01.08.2013 до договору зберігання державного майна № 15/13 від 19.07.2013 - з правом користування майном, що у дійсності є договором оренди державного майна, оскільки договір містить усі істотні умови, передбачені законодавством для договору оренди, що, відповідно до ст.ст. 203, 215, 235 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання його недійсним. Крім того, неотримання орендної плати, яка у випадку дотримання вимог законодавства з питань оренди та користування державним майном надходила б до Державного бюджету, спричиняє збитки державі.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.03.2016 позов задоволено, визнано недійсною додаткову угоду від 01.08.2013 до договору зберігання державного майна № 15/13 від 19.07.2013, укладену між ДП «УКРРИБА» та ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ДП «Укрриба» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням Господарського суду Одеської області від 09.03.2016, у задоволені вимог Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області та Державного агентства рибного господарства України про визнання недійсною додаткової угоди відмовити.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що скаржник подав до господарського суду Одеської області письмові пояснення, в яких просив суд залишити позов Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області без розгляду на підставі п. 1 ч, 1 ст. 81 ГПК України, однак суд першої інстанції проігнорував наявність такого клопотання.

Місцевий господарський суд не надав оцінки повноваженням пред'явника та підписанта позову ані під час прийняття позовної заяви до свого провадження, ані після порушення провадження у справі, оскільки за приписами пп. 7 ч. 1 ст. 15 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХИ «Про прокуратуру» (в редакції станом на дату подання позову) встановлено, що Генеральний прокурор України відповідно до законів України видає обов'язкові для всіх органів прокуратури накази, розпорядження, затверджує положення та інструкції.

Імперативний та обов'язковий, зокрема для Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області, пункт 6.4. Наказу №6гн від 28.11.2012 зазначає: « 6.4. Позови в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та інших органів центральної влади пред'являти Генеральній прокуратурі України та прокуратурам обласного рівня. Керівникам прокуратур районного рівня у разі виявлення обставин, які потребують вжиття заходів прокурорського реагування шляхом пред'явлення позову в інтересах держави в особі центрального органу влади, матеріали перевірки надсилати до прокуратур обласного рівня з документами, оформленими та засвідченими відповідно до чинного законодавства, що подаються до суду як докази».

Крім цього, скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно, за відсутності в матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів, встановив факт передачі державного майна на підставі спірної угоди. Але ж в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували цей факт. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин виконання спірної угоди сторонами: по-перше, щодо передачі майна у користування ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» на підставі саме спірної додаткової угоди за відповідним актом; по-друге, щодо здійснення зберігачем оплати за вказаним правочином.

ДП «Укрриба», також в апеляційній скарзі посилається на те, що Біляївський міжрайонний прокурор не довів факту порушення прав держави укладенням відповідачами спірної додаткової угоди, а також не довів яким чином застосування наслідків недійсності правочину захистить таке порушене (на його думку) право.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Богатир К.В., Лавриненко Л.В.) від 04.04.2016 апеляційну скаргу ДП «Укрриба» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.05.2016 о 10:00.

17.05.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду, розгляд апеляційної скарги ДП «Укрриба» у справі № 916/4880/14 відкладено на 01.06.2016 о 10:00 год.

У судове засідання 01.06.2016 зявився представник прокуратури Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, які в повному обсязі не згодні із твердженнями скаржника, викладених в апеляційній скарзі та просить суд у задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення першої інстанції від 09.03.2016 у справі №916/4880/14 залишити без змін.

Представники ДП «УКРРИБА» та ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» в судове засідання не зявились, проте подали клопотання про розгляд справи без участі їх представників.

Заслухавши пояснення представника прокуратури та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Відкрите акціонерне товариство «Одесарибгосп» засноване наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області №1239 від 14.09.1998 про реорганізацію Одеського обласного державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства шляхом перетворення останнього у акціонерне товариство «Одесарибгосп».

Згідно із затвердженим Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області станом на 1998 рік. Планом приватизації Одеського обласного державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства та переліком майна, яке було передано і включено до статутного фонду акціонерного товариства «Одесарибгосп» в розмірі 423000грн., із вартості єдиного цілісного майнового комплексу державного підприємства вилучена вартість тих об'єктів і видів майна, щодо яких встановлювався особливий режим приватизації, якими були земельні ділянки водного фонду (ставки), житловий фонд, інше.

Наказом Державного комітету рибного господарства України від 27.12.2002 №238, створене Державне підприємство «Укрриба», яке зареєстроване Шевченківською районною державною адміністрацією м. Києва 23.01.2003.

В процесі приватизації Одеського рибоводного підприємства до складу приватизованого майна не увійшли гідротехнічні споруди ставки, які залишились на балансі та у користуванні приватизованого підприємства, органом управління яких був Фонд державного майна в особі регіонального відділення.

На підставі спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України № 126/752 від 06.05.2003 вказане майно було передано із сфери управління ФДМУ до сфери управління Міністерства аграрної політики України. Пунктом 3 наказу встановлено, що з дозволу Фонду державного майна України (Регіональних відділень), орендодавцем майна, переданого згідно з цим наказом, виступає ДП «УКРРИБА». Орендна плата спрямовується до Державного бюджету України у розмірі, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до додатку до вказаного наказу, майно ставків було передано на баланс Державного підприємства «Укрриба», заснованого на державній власності і підпорядкованого Державному департаменту рибного господарства Міністерства аграрної політики України.

На підставі наказу державного департаменту рибного господарства Міністерства аграрної політики України № 237 від 15.08.2003 затверджено «акт приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ЗАТ «Одесарибгосп», на баланс ДП «Укрриба», та закріплено зазначене в акті майно за ДП «Укрриба» на праві повного господарського відання.

Спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України № 962/317 від 20.06.2006, серед іншого, скасовано п. 3 спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України № 126/752 від 06.05.2003.

Відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого Указом Президента України від 16.04.2011 №484/2011, Агентство є правонаступником Державного комітету рибного господарства України. Агентство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України. Агентство відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, виконує в межах повноважень функції з управління обєктами державної власності, що належать до сфери його управління.

За змістом Статуту Державного підприємства «Укрриба», підприємство засноване на державній власності і підпорядковане Агентству, який є його органом управління.

19.07.2013 між ДП «УКРРИБА» (поклажодавець) та ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» (зберігач) укладено договір зберігання державного майна № 15/13.

Відповідно до умов п. 1.1. договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з актом приймання-передачі нерухоме державне майно гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України «Про передачу гідротехнічних споруд» від 06.05.2003 № 126/752.

За умовами п. 1.2. договору обєктом зберігання є гідротехнічні споруди рибницьких ставів майно, що перебуває в державній власності відповідно до п. 1.1. договору.

Згідно п.1.3. договору, зазначене майно розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Яськи, с. Великий Дальник.

Пунктом 1.4. договору визначено, що вартість переданого зберігачу майна визначається на підставі даних бухгалтерського обліку і відображається по кожному найменуванню (інвентарному номеру) в акті приймання-передачі майна, який є невідємним додатком до цього договору.

Розділом другим договору визначені права та обовязки зберігача.

Зберігач в 3-денний строк з моменту укладення договору приймає від поклажодавця майно згідно з актом приймання-передачі (п.2.1. договору). Зберігач вживає всі заходи для збереження майна, його цілісності, комплектності протягом всього строку дії договору відповідно до вимог гл. 66 ЦК України (п.2.2. договору). У випадках, коли для збереження якісних властивостей майна необхідне його використання, Зберігач звертається до покложодавця за дозволом стосовно використання майна, переданого на зберігання, в порядку дії ст.944 ЦК України (п.2.4. договору).

Відповідно до умов п. 4.1. договору, за відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10 грн. в тому числі ПДВ. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року на підставі акту виконаних робіт (послуг), який зберігач направляє поклажодавцю до 31 грудня звітного року.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє протягом двадцяти років з 19.07.2013 по 19.07.2033 (п.6.1. договору).

За умовами п.8.2. договору будь-які зміни та доповнення до цього договору вносяться в письмовій формі в порядку, передбаченому чинним законодавством, і є невідємною частиною до договору.

19.07.2013 між ДП «УКРРИБА» (поклажодавець) та ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» (зберігач) складено акт приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання, згідно якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання державне нерухоме майно (гідротехнічні споруди ставів) балансовою вартістю 4 137 710 грн., яке розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Яськи, с. Великий Дальник, а саме: 1) насосну станцію; 2) центральний рибозабор; 3) водозаборні споруди; 4) водовипуск; 5) скидуючий водопровід; 6) набір трубопровід; 7) всасуючий трубопровід; 8) підвідний канал; 9) відвідний канал); 10) головний скидний канал; 11) головний водоналивний канал; 12) вирощувальний ставок №2; 13) вирощувальний ставок №4; 14) літньо-маточні ставки №13-14; 15) водовипуск; 16) вирощувальний ставок №1; 17) вирощувальний ставок №3; 18) вирощувальний ставок №5; 19) водовипуск; 20) нагульний ставок №1; 21) нагульний ставок №2; 22) нагульний ставок №3; 23) нагульний ставок №4; 24) вирощувальний ставок №6; 25) вирощувальний ставок №7; 26) вирощувальний ставок №8; нагульний ставок №11; 28) нагульний ставок №7-8; 29) нагульний ставок №12; 30) водовипуск; 31) нагульний ставок №10; 32) нагульний ставок №5-6; 33) нагульний ставок №9; 34) ставок; 35) ставок; 36) насосну станцію; 37) канал водозабезпечення; 38) рибоуловлювач.

01.08.2013 між ДП «УКРРИБА» (поклажодавець) та ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» (зберігач) укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна № 15/13 від 19.07.2013, якою у звязку із заявою зберігача щодо надання дозволу на користування майном, яке передано зберігачеві згідно з актом приймання-передачі сторони вирішили:

« 1. Відповідно до ст. 944 ЦК України поклажодавець надає згоду зберігачеві на користування майном, переданим останньому на зберігання в порядку даного договору, а зберігач засвідчує свою обізнаність з усіма властивостями майна та його цільовим призначенням. Використання майна здійснювати відповідно до «Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств», затверджених наказом Державного департаменту рибного господарства України від 13.01.2004 № 6 та Виробничої програми, розробленої зберігачем та погодженою із поклажодавцем.

2. На виконання наказу Держрибагентства України від 13.02.2012 № 84 щомісячно до 5 числа місяця наступного за звітним надавати поклажодавцю звіт про вилов риби, добування інших живих ресурсів за встановленою формою. До 20 січня календарного року, наступного за звітним надавати поклажодавцю копію звіту за формою № 1А-риба (річна) «Виробництво продукції аквакультури».

3. Дотримуватись норм зон аквакультури (рибництва) та зональної рибопродуктивності по регіонах України, визначених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 45 від 30.01.2013.

4. Зберігач зобовязується провадити плату за користування державним майном, зазначеним в акті приймання-передачі, щомісячно на розрахунковий рахунок поклажодавця не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним. Ціна за користування державним майном, визначена у протоколі про договірну ціну, який є невідємною частиною договору, становить 11 946, 92 грн., в т.ч. ПДВ. Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

5. У разі затримки оплати за використання майна, переданого для зберігання, зберігач сплачує поклажодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

6. Щоквартально, в термін до 25 числа наступного за звітним кварталом місяця, поклажодавець направляє акти звіряння розрахунків у двох примірниках, а зберігач до 30 числа цього ж місяця повертає один примірник акту, оформлений належним чином.

7. У випадку порушення зберігачем умов договору поклажодавець на підставі ст. 236 ГК України, 953 ЦК України має право достроково припинити договір в односторонньому порядку, повідомивши про це зберігача листом. Договір вважається розірваним з моменту підписання акта повернення майна.

8. За згодою поклажодавця відповідно до ст. 944 ЦКУ зберігач має право передавати частину майна в користування іншій особі.

9. Протягом місяця після укладення цієї угоди зберігач повинен застрахувати майно, яке передане за договором, на вартість не меншу, ніж передбачено цим договором, на користь поклажодавця в порядку, визначеному законодавством.

10. Ця додаткова угода набирає чинності з 01.08.2013.

11. Ця додаткова угода укладена в 2-х примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу: один зберігається у поклажодавця, один у зберігача».

Задовольняючи позовні вимоги прокурора, місцевий господарський суд зазначив, що передача спірного державного майна відбулася на підставі угоди, укладеної без участі Фонду державного майна України та без його дозволу, сторони порушили норми чинного законодавства при укладанні додаткової угоди від 01.08.2013 до договору зберігання державного майна, яке обліковується на балансі ДП «УКРРИБА», № 15/13 від 19.07.2013р, якою фактично передано державне майно в строкове платне користування, колегія апеляційної інстанції цілком погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 235 ЦК України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тобто, встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі ч. 2 ст. 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Як вже зазначено вище, 19.07.2013 між ДП «УКРРИБА» та ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» укладено договір зберігання державного майна № 15/13, за умовами якого на зберігання ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» передано гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі ДП «УКРРИБА» і передані йому на підставі спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України № 126/752 від 06.05.2003.

01.08.2013 до договору зберігання державного майна № 15/13 від 19.07.2013, між тими ж сторонами, було укладено додаткову угоду, згідно якої ДП «УКРРИБА» надало згоду ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» на користування майном, переданим останньому на зберігання в порядку даного договору, ТОВ «БЕСТІС СИСТЕМ» зобовязалось провадити плату за користування державним майном, за згодою ДП «УКРРИБА» отримало право передавати частину майна в користування іншій особі.

Частиною 1 ст.759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ст.283 ГК України).

За положеннями статей 761, 763 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Предметом договору найму можуть бути майнові права. Договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: обєкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації: порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

За змістом частини 1 статті 936 Цивільного кодексу України договір зберігання належить до договорів про надання послуг і метою зберігання є забезпечення схоронності предмета зберігання, запобігання впливу на нього шкідливих факторів та усунення загрози присвоєння іншою особою. Користування річчю, яку передано на зберігання, не передбачається. Воно можливе за згодою поклажодавця або за необхідності забезпечення її схоронності (стаття 944 Цивільного кодексу України). Від оренди зберігання відрізняється тим, що договір укладається в інтересах поклажодавця і не припускає користування річчю зберігачем.

Оренда майна у сфері господарювання здійснюється орендарем для цілей підприємницької діяльності (стаття 283 Господарського кодексу України). Істотні особливості характеризують відносини оренди державного майна. Зокрема частиною 2 статті 4 цього Закону України «Про оренду державного та комунального майна» установлено, що не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», у тому числі гідротехнічні споруди (підпункт «г» пункту 2 статті 5 Закону).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі мст. 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір є удаваним правочином, оскільки за своїм правовим змістом фактично регулює відносини оренди нерухомого державного майна.

Статтею 287 Господарського кодексу України і статтею 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендодавцем нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва.

Так п. 4 «Тимчасового положення про Фонд державного майна України», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2558-ХП від 07.07.1992 визначено, що основними завданнями Фонду є, зокрема, здійснення повноважень орендодавця майна державних підприємств і організацій, їх структурних підрозділів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 «Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна», пунктом 17 встановлено, що у разі, коли орендодавцем є Фонд державного майна України чи його регіональне відділення, орендна плата за нерухоме майно державних підприємств спрямовується в розмірі 70% до державного бюджету, 30% державному підприємству, на балансі якого знаходиться орендоване майно. Недотримання вказаних норм законодавства спричиняє збитки державі у розмірі не отриманої орендної плати, яка у випадку дотримання вимог законодавства з питань оренди та користування державним майном надходила б до Державного бюджету.

За обставин вчинення відповідачами удаваної угоди для приховання договору оренди державного майна, умови якого не відповідають вимогам статті 287 Господарського кодексу України і Закону України «Про оренду державного та комунального майна» господарський суд Одеської області правомірно визнав додаткову угоду від 01.08.2013 2013 до договору зберігання державного майна № 15/13 від 19.07.2013 недійсною.

Недотримання вказаних норм законодавства спричиняє збитки державі у розмірі не отриманої орендної плати (чи плати за користування вказаним майном), яка у випадку дотримання вимог законодавства з питань оренди та користування державним майном надходила б до Державного бюджету.

Отже, оскільки передача спірного державного майна відбулась на підставі угоди, укладеної без участі ФДМУ та без його дозволу, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду першої інстанцій, що спірний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства.

Колегія апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовно того що у Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області, який звернувся до суду в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області та Державного агентства рибного господарства України відсутні повноваження на подання даного позову до суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.29 ГПК України прокурор може повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб, для представництва інтересів держави. Згідно рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 під представництвом прокуратурою України інтересів держави в господарському суді за змістом п.2 ст.121 Конституції України та ст.ст.2, 29 ГПК України треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Ці дії включають подання прокурором до господарського суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави. Проте, як зазначено в даному рішенні інтереси держави можуть збігатися, зокрема з інтересами державних органів та державних підприємств. І з врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким чином, Біляївським міжрайонним прокурором Одеської області правомірно подано позов в інтересах Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, яке не є органом центральної влади, тому підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч, 1 ст. 81 ГПК України у місцевого господарського суду були відсутні.

На підставі викладеного, рішення Господарського суду Одеської області від 09.03.2016 по справі № 916/4880/14 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного зясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства «Укрриба» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 09.03.2016 у справі №916/4880/14 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Укрриба» - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 06.06.2016.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Лавриненко