ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 травня 2016 року Справа № 904/36/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого, Кравчука Г.А., Костенко Т.Ф.
перевіривши матеріали касаційної скаргитовариство з обмеженою відповідальністю "Приватбуд"
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.04.2016
у справігосподарського суду Дніпропетровської області
за позовомтовариство з обмеженою відповідальністю "Приватбуд"
дотовариство з обмеженою відповідальністю "МН-СТРОЙ"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруприватне акціонерне товариство "Запорізький асфальтобетонний завод"
простягнення збитків
В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Приватбуд" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Частиною 4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", що діяв на момент подачі позовної заяви, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (із внесеними змінами Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" №484VIII від 22.05.2015, що набрав чинності 01.09.2015) при поданні касаційної скарги на рішення суду судовий збір складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За таких обставин розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті за касаційне оскарження складає 1 461 грн 60 коп.

Згідно платіжного доручення № 3071 від 22.04.2016, скаржником сплачено судовий збір у розмірі 1 461 грн 60 коп., проте в графі "призначення платежу" зазначено: судовий збір Вищий господарський суд України, 070, символ звітності 254. За подання касаційної скарги на постанову (ухвалу) Київського апеляційного госп.". Однак, касаційну скаргу №2904/2-16 від 29.04.2016 подано на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.04.2016.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що подане з касаційною скаргою платіжне доручення від № 3071 від 22.04.2016 не є належним доказом на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.04.2016.

Згідно положень ч.2 ст. 1115 та ч.1 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Крім того, касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Вимоги вказаної вище норми процесуального закону скаржником не дотримано, у поданій касаційній скарзі №2904/2-16 від 29.04.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "Приватбуд" посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 22, 614, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 225, 226 Господарського кодексу України, ст.ст. 43, 107, 110 Господарського процесуального кодексу України, однак при цьому не зазначає суті порушення вказаних правових норм щодо спірних правовідносин.

У поданій касаційній скарзі скаржник викладає обставини справи, перераховує докази та цитує вказані вище правові норми, однак не зазначає, які норми були не застосовані, застосовані неправомірно, невірно застосовані або порушені господарськими судами та яким чином це вплинуло на прийняття оскаржуваних судових актів, натомість скаржник спонукає до переоцінки наявних у справі доказів.

Згідно ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно п.п.4 та 6 ч.1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; також якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, касаційна скарга товариство з обмеженою відповідальністю "Приватбуд" не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню на підставі п.п. 4, 6 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.86, 111, п.п. 4, 6 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "Приватбуд" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 у справі №904/36/16 повернути скаржнику.

Головуючий В.С. Божок

Судді Г.А. Кравчук

Т.Ф. Костенко