ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" травня 2016 р.Справа № 916/1044/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К" (вул. Дальницька, 46, оф. 609, м. Одеса, 65005)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БУСОЛЬ" (юр. адреса: пров. Хутірський, буд. 16, с. Нерубайське, Біляївський район, Одеська область, 67661; поштова адреса: вул. Космонавтів, буд. 8, с. Нерубайське, Біляївський район, Одеська область,67661)

про стягнення 159908,98 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 10.04.16;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 01.01.16;

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення з останнього 152073,75 грн. основного боргу та 59047,72 грн. збитків.

23.05.2016 позивач подав до суду заяву (вх. № 12926/16) про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 100861,26 грн. основного боргу та 59047,72 грн. збитків.

Суд прийняв дану заяву позивача до розгляду.

Підставою даного позову позивач визначив обставину неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки від 01.01.2016 № 316096-16 в частині здійснення повної та вчасної оплати отриманого товару.

Відповідач визнав позов позивача в частині суми основного боргу у розмірі 100861,26 грн., в частині збитків відповідач проти задоволення позову позивача заперечив, мотивуючи тим, що позивач реалізував відповідачу товар за цінами нижче ринкових, а тому його посилання про збільшення ціни цього товару на даний час є необґрунтованим.

Ухвалою суду від 25.04.2016 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 18.05.2016 о 14 год. 15 хв.

У судовому засіданні 18.05.2016 судом була оголошена перерва до 23.05.2016 о 15 год. 30 хв.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх представників учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 між сторонами був укладений договір поставки № 316096-16 (далі договір), згідно умов якого позивач зобовязався передати у власність відповідача, а останній зобовязався прийняти та оплатити товар, номенклатура, кількість, вартість якого зазначається у специфікаціях або накладних, які є невідємною частиною даного договору.

Згідно з п. 4.4. договору оплата товару проводиться протягом двох банківських днів з моменту поставки товару, якщо інше не зазначено у специфікації.

Відповідно до п. 11.1. договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2016 року, проте в будь-якому випадку до повного виконання сторонами усіх зобовязань по договору.

На виконання умов договору за накладними від 01.03.2016 № РН-0000071; від 15.03.2016 № РН-0000170; від 21.03.2016 № РН-0000183; від 18.03.2016 № РН-0000184; від 21.03.2016 № РН-0000185 позивач передав відповідачу товар вартістю 193073,75 грн. ОСОБА_2 обставина підтверджується вказаними накладними, товарно-транспортними накладними, рахунками, актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 11.04.2016 та поясненнями сторін.

Проте відповідач за вказаний товар розрахувався частково, сплативши позивачу лише 92212,49 грн., що визнається сторонами та підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 11.04.2016 і платіжними дорученнями, поданими суду відповідачем.

Таким чином, станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 100861,26 грн., що визнається сторонами.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст.ст. 530, 629 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за угодою складає 100861,26 грн., а отже позов позивача в цій частині підлягає повному задоволенню судом.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 59047,72 грн.

В обґрунтування позовної вимоги про стягнення збитків позивач зазначає, що передав металопродукцію відповідачу за цінами, які існували на момент поставки, однак на даний час ціни на поставлену продукцію збільшились, тому при належному виконанні умов договору з боку відповідача, своєчасність розрахунку надала б можливість отримати позивачу прибуток, розрахуватися з кредиторами та виконати інші дії, пов'язані з розвитком економічного становища підприємства.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає. Крім того, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) судом також враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди). Причинний звязок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) звязку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату. Вказані обставини, а також наявність та розмір збитків, достатність вжитих кредитором заходів щодо одержання доходів (упущеної вигоди), підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Натомість, згідно з ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Господарський суд вважає, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача 59047,72 грн. не є збитками у розумінні неодержаних доходів, оскільки у разі належного виконання відповідачем свого зобовязання по договору з оплати отриманого від позивача товару, останній одержав би саме той дохід, який становить погоджену сторонами та визначену у накладних вартість товару.

Крім того, позивачем не подано суду жодного доказу, який підтверджує які ринкові ціни на даний товар були станом на момент відчуження позивачем відповідачу товару у спірних відносинах. Подана позивачем довідка Одеської регіональної ТПП від 11.04.2016 № 000162 визначає ціни на товар станом на квітень 2016 року, між тим договір укладався сторонами 01.01.2016, товар передавався у березні 2016 року, а рахунки фактури виписувались позивачем у січні-лютому 2016 року.

За цих обставин, господарський суд вважає, що позивачем не доведено підставність покладення на відповідача відповідальності у вигляді збитків у розмірі 59047,72грн., а тому в цій частині позову позивачу слід відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУСОЛЬ" (юр. адреса: пров. Хутірський, буд. 16, с. Нерубайське, Біляївський район, Одеська область, 67661; поштова адреса: вул. Космонавтів, буд. 8, с. Нерубайське, Біляївський район, Одеська область, 67661, код 31609685) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К" (вул. Дальницька, 46, оф. 609, м. Одеса, 65005, код 39071938) 100861 (сто тисяч вісімсот шістдесят одну) грн. 26 коп. основного боргу та 1512 (одну тисячу пятсот дванадцять) грн. 92 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 30.05.2016.

Суддя Д.О. Бездоля

Повне рішення складено 30 травня 2016 р.