РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016Справа №910/6181/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості у розмірі 101 016 грн. 00 коп.

Представники:

від Позивача: Войцех В.І. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 101 016 грн. 00 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 05.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД» (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Суборендар) було укладено Договір суборенди №375, відповідно до умов якого Орендодавець зобов'язався надати Суборендареві за плату у тимчасове користування кавові автомати, які належать ТОВ «Нестле Україна», для приготування кави та гарячих напоїв, що мають використовувати винятково продукцію, вироблену компанією Nestle, що поставляються Орендодавцем згідно договору поставки і супутнє додаткове устаткування у кількості і комплектації, яку визначено в Акті прийому - передачі, що є невід'ємною частиною даного Договору. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він передав Відповідачу кавові автомати у загальній кількості 14 шт. 12.11.2015 року Позивач надіслав на адресу Відповідача повідомлення про розірвання договору з вимогою повернути кавові апарати у кількості 3 шт., які перебували у Відповідача, у строк до 18.11.2015 року, проте Відповідач у визначений строк не повернув об'єкт майна з оренди, повернувши з прострочкою, а саме 30.11.2015 р., 26.01.2016 р., що підтверджується актами приймання - передачі. Крім того, Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання щодо своєчасного та повного внесення орендної плати за період з 05.03.2013 р. по 26.01.2016 р. на загальну суму 16 грн. 00 коп. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 16 грн. 00 коп. перед Позивачем. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штраф на підставі п.7.2 договору у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та штраф на підставі п.7.6 договору у розмірі 96 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.04.2016 року порушено провадження у справі № 910/6181/16, судове засідання призначено на 20.04.2016 року.

20.04.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 07.04.2016 року.

20.04.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 07.04.2016 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження сплати заборгованості в розмірі 16,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року відкладено розгляд справи на 11.05.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

11.05.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2016 року відкладено розгляд справи на 25.05.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 25 травня 2016 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 11.05.2016 року у справі № 910/6181/16, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцем проживання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є 02154, АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/6181/16 направлялись на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 25 травня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

05.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД» (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Суборендар) було укладено Договір суборенди №375, відповідно до умов якого Орендодавець зобов'язався надати Суборендареві за плату у тимчасове користування кавові автомати, які належать ТОВ «Нестле Україна», для приготування кави та гарячих напоїв, що мають використовувати винятково продукцію, вироблену компанією Nestle, що поставляються Орендодавцем згідно договору поставки і супутнє додаткове устаткування у кількості і комплектації, яку визначено в Акті прийому - передачі, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п.2.1 Договору розмір орендної плати за користування автоматами та опціями встановлений у додатку №3 до договору.

Згідно з п.2.2 Договору внесення орендних платежів здійснюється Суборендарем незалежно від результатів господарської діяльності щомісяця шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця до 5 числа кожного місяця за поточний місяць.

У п. 4.1.6 Договору зазначено, що Суборендар зобов'язаний на першу вимогу повернути автомати Орендодавцеві в справному і чистому стані протягом 5 днів у випадку: розірвання, припинення даного договору; порушення умов, зазначених у п.п.2.2, 3.3, 4.1.1, 4.1.3; відсутності автоматів на затвердженому Орендодавцем місці; заборгованості по орендній платі за автомати.

Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання Суборендар на вимогу Орендодавця зобов'язаний сплатити 24% річних, а також одноразовий штраф в розмірі 5 000 грн. (п.7.2 Договору)

Пунктом 7.6 Договору передбачено, що у випадку порушення Суборендарем строків повернення автомата Орендодавцю, Суборендар сплачує на користь Орендодавця штраф у розмірі ринкової вартості автомату, зазначений в Акті приймання - передачі, який є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п.8.1 Договору він може бути достроково припинений за згодою Сторін, а також у деяких випадках, передбачених чинним законодавством України. Одна із сторін має право розірвати договір, попередивши про це іншу сторону про це за 30 календарних днів до розірвання. Орендодавець вправі в однобічному порядку відмовитись від виконання даного договору, а Договір буде вважатися відповідно розірваним, за умови попереднього повідомлення Суборендаря про таку відмову за 5 календарних днів до розірвання договору, у випадку неодноразового невиконання або неналежного виконання Суборендарем своїх зобов'язань за цим договором.

Даний договір діє до 31.12.2012 р. й набуває чинності з моменту його підписання Сторонами. У випадку, якщо Суборендар продовжує користуватись автоматами та опціями після закінчення терміну дії даного Договору при відсутності заперечень з боку Орендодавця, даний Договір вважається пролонгованим на тих же умовах на невизначений строк. (п.п.9.5, 9.6 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору суборенди №375 від 05.03.2013 року Орендодавець передав, а Суборендар в свою чергу прийняв кавові автомати, що підтверджується Актами приймання - передачі майна в оренду від 05.03.2013 року, від 07.03.2013 року, 30.04.2013 року, 30.07.2013 року, 03.04.2014 року, 03.06.2014 року, 12.08.2014 року, 06.10.2014 року, 16.10.2014 року, 11.12.2014 року.

Також, на виконання умов Договору суборенди №375 від 05.03.2013 року у період з 05.03.2013 року по 01.01.2016 року Орендодавець виписав Суборендарю рахунки - фактури на оплату, які були сплачені лише частково останнім, що підтверджується виписками по рахунку Позивача.

Крім того, на виконання умов Договору суборенди №375 від 05.03.2013 року Суборендар передав, а Орендодавець в свою чергу прийняв кавові автомати, що підтверджується Актами приймання - передачі майна в оренду від 29.07.2013 року, від 22.10.2013 року, 02.04.2014 року, 02.06.2014 року, 11.08.2014 року, 05.10.2014 року, 15.10.2014 року, 25.11.2014 року, 10.12.2014 року, 21.10.2015 року.

12.11.2015 року Позивач направив на адресу Відповідача повідомлення про відмову від договору оренди на підставі п.8.1 договору з вимогою повернути кавові автомати, надані у тимчасове користування, й сплатити заборгованість, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 12.11.2015 р., фіскальним чеком від 12.11.2015 р.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач у визначений строк не повернув об'єкт майна з оренди, повернувши з прострочкою, а саме 30.11.2015 р., 26.01.2016 р., що підтверджується актами приймання - передачі. Крім того, Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання щодо своєчасного та повного внесення орендної плати за період з 05.03.2013 р. по 26.01.2016 р. на загальну суму 16 грн. 00 коп. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 16 грн. 00 коп. перед Позивачем. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штраф на підставі п.7.2 договору у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та штраф на підставі п.7.6 договору у розмірі 96 000 грн. 00 коп.

26.01.2016 року Позивач направив на адресу Відповідача претензію з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 16 грн. 00 коп., штраф у розмірі 96 000 грн. 00 коп., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 26.01.2016 р., фіскальним чеком від 26.01.2016 р., яка залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору суборенди №375 від 05.03.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору суборенди №375 від 05.03.2013 року Орендодавець передав, а Суборендар в свою чергу прийняв кавові автомати, що підтверджується Актами приймання - передачі майна в оренду від 05.03.2013 року, від 07.03.2013 року, 30.04.2013 року, 30.07.2013 року, 03.04.2014 року, 03.06.2014 року, 12.08.2014 року, 06.10.2014 року, 16.10.2014 року, 11.12.2014 року, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Крім того, на виконання умов Договору суборенди №375 від 05.03.2013 року Суборендар повернув, а Орендодавець в свою чергу прийняв кавові автомати, що підтверджується Актами приймання - передачі майна в оренду від 29.07.2013 року, від 22.10.2013 року, 02.04.2014 року, 02.06.2014 року, 11.08.2014 року, 05.10.2014 року, 15.10.2014 року, 25.11.2014 року, 10.12.2014 року, 21.10.2015 року, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Даний договір діє до 31.12.2012 р. й набуває чинності з моменту його підписання Сторонами. У випадку, якщо Суборендар продовжує користуватись автоматами та опціями після закінчення терміну дії даного Договору при відсутності заперечень з боку Орендодавця, даний Договір вважається пролонгованим на тих же умовах на невизначений строк. (п.п.9.5, 9.6 Договору)

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини четвертої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з приписами частини другої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені статтею 764 Цивільного кодексу України та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Як встановлено Судом, після закінчення строку дії Договору суборенди №375 від 05.03.2013 року Відповідачем не було повернуто Орендодавцю майно з оренди, а тому Суд зазначає, що на підставі пункту 9.6 Договору в даному випадку Договір вважається пролонгованим на тих же умовах на невизначений строк.

Також, на виконання умов Договору суборенди №375 від 05.03.2013 року у період з 05.03.2013 року по 01.01.2016 року Орендодавець виписав Суборендарю рахунки - фактури на оплату, які були сплачені лише частково останнім, що підтверджується виписками по рахунку Позивача.

Таким чином, заборгованість Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД» за Договором суборенди №375 від 05.03.2013 року становить 16 грн. 00 коп.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД» за Договором суборенди №375 від 05.03.2013 року по орендній платі у розмірі 16 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 16 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивачем заявлена вимога про стягнення з Відповідача штрафу відповідно до п.7.2 Договору у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та штрафу відповідно до п.7.6 Договору у розмірі 96 000 грн. 00 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання Суборендар на вимогу Орендодавця зобов'язаний сплатити 24% річних, а також одноразовий штраф в розмірі 5 000 грн. (п.7.2 Договору)

Пунктом 7.6 Договору передбачено, що у випадку порушення Суборендарем строків повернення автомата Орендодавцю, Суборендар сплачує на користь Орендодавця штраф у розмірі ринкової вартості автомату, зазначений в Акті приймання - передачі, який є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п.8.1 Договору він може бути достроково припинений за згодою Сторін, а також у деяких випадках, передбачених чинним законодавством України. Одна із сторін має право розірвати договір, попередивши про це іншу сторону про це за 30 календарних днів до розірвання. Орендодавець вправі в однобічному порядку відмовитись від виконання даного договору, а Договір буде вважатися відповідно розірваним, за умови попереднього повідомлення Суборендаря про таку відмову за 5 календарних днів до розірвання договору, у випадку неодноразового невиконання або неналежного виконання Суборендарем своїх зобов'язань за цим договором.

12.11.2015 року Позивач направив на адресу Відповідача повідомлення про відмову від договору оренди на підставі п.8.1 договору з вимогою повернути кавові автомати, надані у тимчасове користування, у строк до 18.11.2015 року й сплатити заборгованість, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 12.11.2015 р., фіскальним чеком від 12.11.2015 р.

Як встановлено Судом, Відповідачем не були повернуті Позивачу кавові автомати у загальній кількості 3 шт. у строк, визначений у повідомленні від 12.11.2015 року, оскільки кавові автомати були повернуті 30.11.2015 року та 26.01.2016 року, що підтверджується розписками від 30.11.2015 р., Актом приймання - передачі від 26.01.2016 року, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

За таких підстав, Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з Відповідача штрафу відповідно до п.7.2 Договору у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та штрафу відповідно до п.7.6 Договору у розмірі 96 000 грн. 00 коп.

Проте, згідно з п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 Господарського кодексу України, якщо штрафні санкції, що підлягають сплаті дуже великі у порівнянні зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). (п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року)

Суд може за власною ініціативою зменшити розмір штрафних санкцій, оскільки це є правом суду відповідно до норм господарського процесуального законодавства України. Водночас, суд повинен користуватись цим правилом у разі, якщо сума штрафних санкцій є надмірно великою. Так як штраф є різновидом неустойки, яка має подвійну правову природу: одночасно є засобом забезпечення договірних зобов'язань для стимулювання їх виконання і мірою відповідальності за неналежне виконання зобов'язання (санкцією), як правового наслідку його порушення (статті 611 Цивільного кодексу України), він має компенсаційний характер та його розмір повинен бути відповідним розміру понесених позивачем збитків.

Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання Відповідачем своїх зобов»язань за Договором, наслідків порушення зобов'язання, а також оскільки заявлена до стягнення сума штрафу не відповідає наслідкам здійсненого відповідачем правопорушення, прийшов до висновку про існування виняткових обставин для можливості застування п. 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України та зменшення розміру штрафу на 50%, а саме до 50 500 грн. 00 коп.

Таким чином, з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 16 грн. 00 коп., штраф відповідно до п.7.2 Договору у розмірі 2 500 грн. 00 коп. та штраф відповідно до п.7.6 Договору у розмірі 48 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на Відповідача .

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 02154, АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОФЕ - ЛЕНД» (03680, м.Київ, ПРОВУЛОК РАДИЩЕВА, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 38076888) заборгованість у розмірі 16 (шістнадцять) грн. 00 коп., штраф відповідно до п.7.2 Договору у розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп., штраф відповідно до п.7.6 Договору у розмірі 48 000 (сорок вісім тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 24 (двадцять чотири) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27 травня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин