Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" травня 2016 р. Справа № 906/338/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників позивача: Радецька О.В,- дов. № 1802 від 30.11.2015р.

Виговська О.І.- дов. № 95 від 02.02.2016р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 5691,63 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 5691,63 грн. боргу, з яких 4656,39 грн.- борг по договору оренди №1159/27 від 22.12.2014 року; 646,01 грн. - пеня; 87,78 грн. - 3% річних; 301,45 грн. - інфляційні.

Ухвалою господарського суду від 11.04.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 25.04.2016 року.

Ухвалою суду від 25.04.2016р. розгляд справи відкладено на 23.05.2016р.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с 57-60). Надали довідку про те, що станом на 23.05.2016р. за відповідачем в межах позовних вимог рахується заборгованість в сумі 4656,39 грн.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, вимог ухвали суду від 25 .04.2016р. не виконав. 06.05.2016р. на адресу суду повернулась ухвала господарського суду Житомирської області від 25.04.2016р. про відкладення розгляду справи, яка направлялась на адресу відповідача з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення у зв'язку з "закінченням терміну зберігання" (а.с. 52-55).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала про порушення провадження у справі від 11.04.2016р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 25.04.2016 р. направлялась відповідачу на адресу - Радомишльський район, с. Став-Слобода, вул. Центральна, буд. 85, тобто на адресу зазначену у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на викладене, вирішення спору здійснюється за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір № 1159/27 оренди нерухомого майна товариства (комерційні приміщення).

Відповідно до п. 1.1. орендодавець зобов'язався передати, а орендар взяти у строкове платне користування нежитлове приміщення (далі - Майно), розташоване в м. Радомишль на 1 поверсі адмінбудинку №14 по вул. Соборний Майдан, загальною площею 5,0 м2 приміщення для організації продажу мобільних телефонів, обладнання мобільного зв'язку, продажу стартових пакетів.

Згідно п.2.1. договору передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акта приймання-передачі майна (додаток 1), вказаного в п. 1.1 цього Договору. При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з відповідними наслідками.

На виконання умов укладеного договору 01.01.2015р. між сторонами підписано акт приймання-передачі майна, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв відповідно до умов Договору № 1159/27 від 22.12.2014р. у будинку № 14 по вул. Соборний Майдан у м. Радомишль приміщення загальною площею 5,0 м.кв. для організації продажу мобільних телефонів, обладнання мобільного зв'язку, продажу стартових пакетів. Технічний та санітарний стан майна задовільний (а.с. 11).

За умовами п. 3.1. договору, орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін на підставі його внутрішніх нормативних актів і, відповідно до фіксованого розміру місячної орендної плати, згідно із додатком 3 до цього договору становить: за перший місяць оренда майна складає 62,50 грн. за 1 м. кв. орендованої площі. Крім того, ПДВ (20%)- складає 12,50 грн. Всього розмір орендної плати за перший місяць становить 75,00 грн. за 1 м. кв. орендованої площі. Орендна плата за перший місяць оренди за 5 м.кв. всієї орендованої площі становить 375,00грн. з ПДВ (20%) та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії договору оренди.

Згідно п. 3.3 договору, витрати на утримання майна, плату за комунальні послуги та інші включено до розміру фіксованої орендної плати.

Пунктом 3.4 сторони погодили, що орендар відшкодовує витрати на електроенергію в порядку, визначеному Правилами користування електричною енергією, та на підставі окремого розрахунку Орендодавця в термін, зазначений у п. 3.6 Договору.

Приписами п. 3.5. договору встановлено, що орендодавець станом на останній календарний день розрахункового місяця складає акт про надані послуги, та не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком та податковою накладною надає його орендарю. Орендар протягом двох робочих днів з дати отримання підписує та повертає Орендодавцю перший примірник акта про надані послуги.

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

Щомісячна сума, яка підлягає оплаті, визначається у розмірі 100% орендної плати за попередній місяць та збільшується (зменшується) на суму заборгованості (переплати) за фактично надані послуги попереднього місяця, яка утворилась на 1 число розрахункового місяця (п. 3.7 договору).

За умовами п. 3.8. договору орендна плата за перший місяць обчислюється згідно з п.3.1.1 з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до Акта приймання-передачі орендованого майна.

Оплата за перший місяць оренди здійснюється Орендарем на підставі рахунку, який складається Орендодавцем на дату підписання Акта приймання-передачі орендованого майна та підлягає оплаті протягом двох робочих днів. Рахунок за перший місяць оренди надається Орендарю одночасно з Актом приймання-передачі майна.

На виконання умов укладеного договору позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату орендних платежів (а.с. 18-29).

Всього позивачем виставлено відповідачу в межах договору рахунків на оплату орендних платежів на загальну суму 4656,39 грн.

Відповідач зобов'язання щодо сплати орендних платежів не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 4656,39 грн.

Відповідно до п. 8.2 договору, у разі наявності заборгованості по орендній платі, платі за комунальні послуги та іншим витратам за Договором за попередній місяць станом на 27 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

На підставі вказаного пункту договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 646,01 грн. пені.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано до сплати відповідачу 87,78 грн. 3% річних та 301.45 грн. інфляційних.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди.

Згідно ч.6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму( оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Дана норма кореспондується з приписами статті 283 Господарського кодексу України.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1 ст. 760 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв, а позивач передав у строкове платне користування у будинку № 14 по вул. Соборний Майдан у м. Радомишль приміщення загальною площею 5,0 м.кв., що вказує на належне виконання зобов'язань позивачем.

Відповідно до ч.1,5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У пункті 3.6 договору сторони погодили порядок сплати орендних платежів орендарем, а саме орендар взяв на себе обов'язок перераховувати орендну оплату у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем виконано зобов'язання за договором оренди щодо виставлення рахунків на оплату орендної плати, однак відповідач розрахунки за користування орендованими приміщеннями не здійснював.

В результаті вказаного, заборгованість відповідача, за розрахунком позивача відповідно до умов договору та виставлених рахунків склала 4656,39 грн. та на день розгляду справи не змінилась. Вказані розрахунки здійснено обґрунтовано та вірно. Вказану суму заборгованості відповідач не оспорив, доказів погашення вказаної суми заборгованості не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 4656,39 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення 646,01 грн. пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема, сплату неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 даного Закону України визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку (а.с.16) пеню заявлено періодами, а саме:

- на заборгованість за квітень 2015 року за період з 28.05.2015р. по 27.11.2015р. в сумі 387,92 грн., яка склала 104,67грн.;

- на заборгованість за травень 2015 року за період з 29.06.2015р. по 27.12.2015р. в сумі 387,77 грн., яка склала 98,24 грн.;

- на заборгованість за червень 2015 року за період з 28.07.2015р. по 27.01.2016р. в сумі 384,67 грн., яка склала 93,49 грн.;

- на заборгованість за липень 2015 року за період з 28.08.2015р. по 27.02.2016р. в сумі 389,12 грн., яка склала 89,25 грн.;

- на заборгованість за серпень 2015 року за період з 28.09.2015р. по 27.03.2016р. в сумі 388,85 грн., яка склала 89,25 грн.

- на заборгованість за вересень 2015 року за період з 28.10.2015р. по 31.03.2016р. в сумі 388,85 грн., яка склала 73,01 грн.;

- на заборгованість за жовтень 2015 року за період з 30.11.2015р. по 31.03.2016р. в сумі 389,02 грн., яка склала 57,56 грн.;

- на заборгованість за листопад 2015 року за період з 28.12.2015р. по 31.03.2016р. в сумі 389,02 грн., яка склала 44,43 грн.;

- на заборгованість за грудень 2015 року за період з 28.01.2016р. по 31.03.2016р. в сумі 389,02 грн., яка склала 29,93 грн.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд встановив, що позивачем при розрахунку вірно визначено періоди нарахування пені, однак при обрахунку допущено арифметичні помилки. За таких обставин суд здійснив власний розрахунок пені, враховуючи вихідні дані позивача, за яким розмір пені складає 675,73 грн., однак оскільки позивачем заявлено до стягнення меншу суму ніж є правомірною, позовна вимоги в частині стягнення пені підлягає задоволенню в сумі 646,01грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 87,78 грн. 3% річних та 301,45 грн. інфляційних, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача (а.с.15) 3% річних заявлено періодами за період прострочення грошового зобов'язання починаючи з 02.03.2015 року по 31.03.2016 року на суму заборгованості, яка існувала у відповідний період, які в загальній сумі склали 87,78 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок суд встановив, що при нарахуванні 3 % річних позивачем допущено арифметичну помилку. За таких обставин суд здійснив власний розрахунок 3 % річних, виходячи з вихідних даних позивача, які складають 87,72 грн., є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

В частині стягнення 0,06 грн. 3% річних (87,78 рн. - 87,72 грн. ) суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Інфляційні позивачем нараховано за період з березня 2015р. по січень 2016р. на суму заборгованості, що існувала у відповідний період, які склали 301,45грн.

Перевіривши вказаний розрахунок інфляційних суд встановив, що останній є правомірним, арифметично вірним, заявленим у відповідності до умов чинного законодавства та таким, що підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, доказів погашення заборгованості не надав.

Згідно з ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, позов підтверджуються належними доказами, що містяться в матеріалах справи та підлягає частковому задоволенню на загальну суму 5691,57 грн., з яких 4656,39 грн. основний борг, 646,01грн. пеня, 87,72 грн. 3 % річних, 301,45 грн. інфляційних.

В частині стягнення 0,06 грн. 3% річних суд відмовляє за безпідставністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01030, м. Київ, бульвар Шевченка,18, )

- 4656,39 грн. основного боргу;

- 646,01грн. пені;

- 87,72 грн. 3 % річних;

- 301,45 грн. інфляційних;

- 1378,00 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.05.16

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (наручно)

3-відповідачу (рек. з повід)