КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Справа№ 910/29313/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Яковлєва М.Л.

Гончарова С.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Кайдан Д-С.Т. - дов. б/н від 11.01.2016р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фінансова будівельна компанія «Завод Луч» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2015р.

у справі № 910/29313/15 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест

Бориспільсільбуд»

до Приватного підприємства «Фінансова будівельна компанія

«Завод Луч»

про стягнення 13 180, 51 грн.

В судовому засіданні 11.05.2016р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Трест Бориспільсільбуд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Фінансова будівельна компанія «Завод Луч» про стягнення 13 180, 51 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №16 виготовлення та встановлення огородження конструкцій балконів (блок В) від 24.02.2014р., а саме щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт, а тому просив суд стягнути з відповідача 8 681, 52 грн. основного боргу, 1 310, 91 грн. пені, 3 048, 22 грн. інфляційних втрат та 139, 86 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2015р. у справі №910/29313/15 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного підприємства «Фінансова будівельна компанія «Завод Луч» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Бориспільсільбуд» 8 681, 52 грн. основного боргу, 139, 86 грн. 3% річних, 3 048, 22 грн. інфляційних втрат, 1 310, 91 грн. пені, 1 218, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, оскільки рішення прийнято у відсутність відповідача, не повідомленого про місце засідання суду, відхиленням клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим справа розглянута без з'ясування всіх обставин справи, без належного дослідження поданих позивачем доказів, без врахування неукладеності договору та відсутності правових підстав для стягнення вартості послуг за договором.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фінансова будівельна компанія «Завод Луч» після визначення головуючого судді (судді-доповідача) у справі № 910/29313/15, передано раніше визначеному автоматизованою системою складу суду: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.02.2016р., в зв'язку з перебуванням суддів Куксова В.В. та Шаптали Є.Ю. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 20.04.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 20.04.2016р. у відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 11.05.2016р., продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 11.05.2016р. заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 11.05.2016р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.02.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трест Бориспільсільбуд» (позивач, субпідрядник по договору) та Приватним підприємством «Фінансова будівельна компанія «Завод Луч» (відповідач, генпідрядник по договору) укладено договір №16 виготовлення та встановлення огородження конструкцій балконів (блок В), відповідно до п. 1.1. якого субпідрядник зобов'язується власними силами виконати роботи з виготовлення та встановлення огородження конструкцій балконів блоку В на будівництві об'єкта: «Реконструкція недобудованого гуртожитку медучилища під пункт тимчасового розміщення біженців по вул. Студентській, 2 в м. Яготині Київської області».

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що вартість робіт становить 63 681, 60 грн. з ПДВ. Вартість робіт включає в себе вартість матеріалів.

Вартість фактично виконаних робіт визначається на підставі актів здавання-приймання виконаних робіт (п.3.2. договору).

Генпідрядник надає аванс виконавцю в сумі 60% від вартості договору (п. 3.5. договору).

Згідно п. 3.6. договору остаточні розрахунки за виконані роботи на Об'єкті генпідрядник з виконавцем в місячний термін після підписання кінцевого акту приймання виконаних робіт.

Пунктом 6.3.4. договору встановлено обов'язок генпідрядника оплатити виконані роботи згідно з актами здачі-приймання.

Згідно п. п. 7.2., 7.3 договору передання робіт виконавцем і прийняття їх генпідрядником оформляється Актом здачі-приймання виконаних робіт, підписаним обома сторонами. У випадку виявлення недоліків у процесі приймання робіт, сторони підписують Акт про недоліки, в якому зазначають строк та порядок усунення таких недоліків.

Цей договір, згідно п. 11.4., набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Під час підписання договору №16 виготовлення та встановлення огородження конструкцій балконів (блок В) від 24.02.2014р., сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов для договору даного виду, погодили взаємні права та обов'язки, отже спірний договір є укладеним.

Посилання апелянта на неукладеність спірного договору, оскільки під час підписання кредитного договору сторонами не була досягнута згода з усіх істотних умов, без конкретних вказівок на цілу низку умов, та неможливість виконання договору без додатків, не ґрунтуються на матеріалах справи.

На виконання умов договору №16 виготовлення та встановлення огородження конструкцій балконів (блок В) від 24.02.2014р. позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 63 681, 52 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за березень 2014р. на суму 35 000, 00 грн., за червень 2014р. на суму 20 000, 00 грн., за грудень 2014р. на суму 8 681, 52 грн. та довідками про вартість виконаних будівельних робіт / та витрати/ (форми КБ-3) за березень 2014р. на суму 35 000, 00 грн., за червень 2014р. на суму 20 000, 00 грн., за грудень 2014р. на суму 8 681,52 грн., які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін (належним чином завірені копії наявні в матеріалах справи (а. с. 16-30).

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши умови договору субпідряду, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем було належним чином виконано взяті на себе зобов'язання за договором №16 виготовлення та встановлення огородження конструкцій балконів (блок В) від 24.02.2014р.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення умов договору підряду.

Однак, всупереч умовам договору, відповідач за виконані роботи розрахунок належним чином не провів, сплативши лише 55 000, 00 грн., у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 8 681, 52 грн., що і стало підставою для звернення повивача з даним позовом до суду.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зі змісту укладеного договору вбачається, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором підряду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частинами 1, 2 ст. 854 Цивільного кодексу України унормовано, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки роботи, передбачені договором, були повністю та належним чином виконані позивачем та прийняті відповідачем, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідками про вартість виконаних робіт та витрат (форми КБ-3), з урахуванням положень п.3.6 Договору щодо остаточних розрахунків за виконані роботи в місячний термін після підписання кінцевого акту приймання виконаних робіт, який був оформлений 31.12.2014р. (а.с.18, 27-30), відповідач повинен був до 30.01.2015р. (включно) оплатити виконані позивачем роботи.

Враховуючи оплату відповідачем вартості виконаних робіт по договору №16 від 24.02.2014р. лише в розмірі 55 000, 00 грн., місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача заборгованості за спірним договором в розмірі 8 681, 52 грн.

Доказів оплати відповідачем заборгованості по договору в розмірі 8 681, 52 грн. матеріали справи не містять, а відповідачем суду не подані.

Посилання відповідача на відсутність правових підстав для стягнення судом вартості послуг за Договором у зв'язку з невиконанням позивачем своїх зобов'язань за договором (не повідомлення про дату початку п'ятиденного строку до закінчення робіт) не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки обов'язок відповідача остаточно розрахуватись за виконані роботи в місячний термін після підписання кінцевого акту приймання виконаних робіт чітко передбачений п.3.6 договору №16 від 24.02.2014р.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем зобов'язання щодо оплати виконаних робіт, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1 310, 91 грн. пені, 3 048, 22 грн. інфляційних втрат та 139, 86 грн. 3% річних.

Відповідно до п. 9.6. договору за порушення термінів оплати договору, генпідрядник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченої оплати договору, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в момент виконання зобов'язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначено в статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені за період з 31.01.2015р. по 30.06.2015р. на суму заборгованості в розмірі 8 681, 52 грн., погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 1 310, 91 грн. пені, які підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за період з 31.01.2015р. по 14.08.2015р. на суму заборгованості в розмірі 8 681, 52 грн., погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 048, 22 грн. інфляційних втрат та 139, 86 грн. 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, відповідач належним чином був повідомлений про призначення розгляду справи судом першої інстанції на 09.12.2015р.(а.с.3).

09.12.2015р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю прийняти участь в судовому засіданні, оскільки він не встиг ознайомитись з матеріалами справи та буде перебувати в цей час в іншому судовому процесі (а.с.65).

09.12.2015р. місцевим господарським судом розгляд справи відкладено на 16.12.2015р., про дату час та місце розгляду справи 16.12.2015р. відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.78).

15.12.2015р. представником відповідача повторно подано аналогічне за своїм змістом клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.79).

Доказів, що підтверджують викладені у клопотаннях обставини, представником відповідача суду першої інстанції надано не було.

Оскільки відповідач 16.12.2015р. не надав суду відзив на позов з документальними запереченнями та в черговий раз не направив свого представника в судове засідання, місцевий господарський суд правомірно розглянув справу за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не був позбавлений можливості надати суду всі необхідні докази на підтримання своїх заперечень проти позовних вимог, а також користуватися наданими йому процесуальними правами, а тому посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права (ст.104 ГПК України розгляд справи у відсутність сторони не повідомленої належним чином про місце засідання суду) є необґрунтованими.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення від 16.12.2015р.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фінансова будівельна компанія «Завод Луч» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2015р. у справі № 910/29313/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2015р. у справі №910/29313/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/29313/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді М.Л. Яковлєв

С.А. Гончаров