ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р. Справа № 925/295/16

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.;

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго", м. Черкаси

до комунального підприємства Придніпровська служба утримання будинків, м. Черкаси

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов із вимогами:

- визнати договір №3824/с від 17.02.2015 про спільне використання технологічних електричних мереж недійсним;

- стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1378 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, його представник в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив суд «перенести» судове засідання на іншу дату у звязку із перебуванням його представника на іншому судовому засіданні. Вимоги суду викладені в ухвалах від 30.03.2016 та від 27.04.2016 відповідач не виконав.

Представник позивача подав суду заяву про необґрунтованість доводів відповідача щодо перенесення розгляду спору посилаючись на те, що відповідач не надав доказів перебування його представника на іншому судовому засіданні і просив суд у задоволенні вищезазначеної зави відповідача відмовити та розглянути справу за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши заяву відповідача, приходить до слідуючого.

Доказів поважності причин відсутності 26.05.2016 представника у судовому засіданні відповідач суду не надав.

Суд бере до уваги, що крім представника за довіреністю, у відповідача є директор та інші посадові особи, які можуть представляти інтереси підприємства у судовому засіданні.

Суд приходить до висновку, що заява представника відповідача за довіреністю про «перенесення» судового засідання є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Справа розглядається в порядку ст.75 ГПК України за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

17.02.2015 між Публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Черкасиобленерго» від імені якого діє Черкаський міський РЕМ (далі - Користувач) та Комунальним підприємством (далі - КП) «Придніпровська СУБ» (далі Власник мереж) був укладений договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 3824/с (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок ПАТ «Черкасиобленерго» або інших суб'єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує ПАТ «Черкасиобленерго», а ПАТ «Черкасиобленерго» - своєчасно сплачувати вартість послуг відповідача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього Договору (а.с.16-18).

З п.2.4 розділу 2 в договорі «Обов'язки Власника мереж» вбачається, що щомісяця до дня розрахункового періоду відповідач повинен надавати ПАТ «Черкасиобленерго» рахунок на оплату послуг за спільне використання технологічних електричних мереж та два примірники Акта прийому-здачі наданих послуг, оформлених Відповідачем...» (а.с. 16 на звороті).

Як вбачається із вищенаведених умов, у договорі № 3824/с не зазначена конкретна дата для надання відповідачем до ПАТ «Черкасиобленерго» рахунку на оплату послуг за спільне використання технологічних електричних мереж та примірників Акту прийому-здачі наданих послуг.

З Актів прийому-передачі від 25.08.2015, 25.09.2015, 26.10.2015, 26.11.2015 та 28.12.2015 наданих послуг з передачі електроенергії мережами спільного використання по договору № 3824/с від 17.02.2015 вбачається, що відповідач надавав акти прийому-передачі за різними датами, чим фактично не виконував свої обов'язки за договором у зв'язку з вищевикладеним.

Відповідно положень пункту 1.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 N 28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.96 за N 417/1442 (далі - Правила) визначено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

П.1.7 Правил визначено, що у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (Додаток 2 до Правил).

Основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, субспоживачам або постачальникам електричної енергії у разі дотримання ними вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договорів про спільне використання технологічних електричних мереж споживача або про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Електропередавальна організація, що здійснює діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами в межах закріпленої території здійснення ліцензованої діяльності забезпечує передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не мають ліцензій на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами.

Для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами,

що не належать електропередавальній організації, між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж, який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж (положення пункту 1.10 Правил).

Ч.6 ст.179 ГК України також передбачено, що субєкти господарювання, які забезпечують споживачів (субєктів господарювання або негосподарюючих субєктів юридичних осіб) електроенергією зобовязані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обовязкові умови таких договорів.

Укладення договору про постачання електричної енергії та визначення його змісту на основі Типового договору передбачено п.5.2 правил, а сам Типовий договір міститься в додатку 3 до Правил.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст.179 ГК, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст.181 цього кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч.3 ст.184 ГК).

Нормою ст.179 ГК визначено, що сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

За приписами ч.3 ст.184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно з ч.1 ст.187 ГК спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обовязковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Ч.1 ст. 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Положеннями ч.3 ст.215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ч.1 ст.229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Ч. 1 та ч.3 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ст.275 ГК України встановлено, що відпуск електроенергії без оформлення договору енергопостачання не допускається; субєкти господарювання, які забезпечують споживачів електроенергією, зобовязані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема субєкти природних монополій, зобовязані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього кодексу.

Суд вважає, що враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів галузевих законодавчих актів та нормативно - правових актів, прийнятих відповідно до Конституції.

Суд приходить до висновку, що договір №3824/с від 17.02.2015 не відповідає Типовому договору про спільне використання технологічних електричних мереж, зміст якого викладено у додатку № 3 Правил, і, відповідно, цей правочин не відповідає вимогам закону.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач довів заявлені ним позовні вимоги, які підлягають до повного задоволення,

Суд, враховуючи, що сторони користуючись електромережами, по яких передавалася електроенергія, не можуть повернути усе одержане за цим договором.

Відтак, відповідно до приписів п.2.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» суд вважає необхідним зазначити в резолютивній частині рішення про те, що зобовязання за цим договором припиняються лише на майбутнє.

З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 3824/с від 17.02.2015, укладений між Комунальним підприємством Придніпровська служба утримання будинків та Публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго" від імені якого діє Черкаський РЕМ з дня його укладання, а зобовязання за цим договором припиняються лише на майбутнє з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути 1378 грн. витрат по сплаті судового збору з Комунального підприємства Придніпровська служба утримання будинків (код 36701792, вул.Ільїна,330/5, м.Черкаси, 18005) на користь Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (код 22800735, вул. Гоголя,285, м.Черкаси, 18002)

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку в порядку, визначеному ГПК України з дня складення і підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення

підписано 30.05.2016.

СУДДЯ В.В.Єфіменко