ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.06.2016

Справа № 910/10500/16

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "СБЄРБАНК РОСІЇ"

до відповідача-1: Державної служби інтелектуальної власності України, відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

про визнання свідоцтва України на знак для товарів і послуг недійсним

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 03.06.2016 (вх. № 8854/16 від 16.05.2016) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

У ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) викладено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Згідно з пунктом 2 частини 2 названої статті позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) сторін.

Як визначено ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Отже, місцезнаходження у позовній заяві повинно визначатися та вказуватися згідно з установчими документами юридичної особи, даними її державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

У позовній заяві зазначено, що відповідач-1 "знаходиться за адресою": 03680, м. Київ, вул. Урицького, 45.

Разом з тим, здійснивши перевірку даних юридичної особи відповідача-1 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань через інформаційно-ресурсний центр Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua/ua), судом встановлено, що адресою місцезнаходження відповідача-1 є: 03035, м. Київ, вул. Липківського Василя, буд. 45. Водночас, докази того, що станом на час подання даної позовної заяви до суду відповідач-1 "знаходиться за адресою" 03680, м. Київ, вул. Урицького, 45, фактично до позовної заяви не додано.

Таким чином, позовна заява не містить вірної адреси місцезнаходження відповідача-1, що є порушенням приписів п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 ГПК України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У тексті позовної заяви позивачем зазначено, що відповідач-1 "знаходиться за адресою": 03680, м. Київ, вул. Урицького, 45.

Згідно фіскального чека № 3283 від 06.06.2016 та опису вкладення у цінний лист № 927 від 06.06.2016 позивач направив копію позовної заяви і доданих до неї документів саме за вищенаведеною адресою.

Водночас, докази того, що станом на час подання даної позовної заяви до суду відповідач-1 дійсно "знаходиться за адресою", вказаною у позовній заяві: 03680, м. Київ, вул. Урицького, 45, фактично до позовної заяви не додані.

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави вважати фіскальний чек № 3283 від 06.06.2016 та опис вкладення у цінний лист № 927 від 06.06.2016 в якості належних доказів виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56 ГПК України щодо надіслання копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу-1.

При цьому докази направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача-1 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03035, м. Київ, вул. Липківського Василя, буд. 45) - фактично до позовної заяви не додані.

Додатково суд звертає увагу, що на підтвердження місцезнаходження відповідача-1 саме за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якості додатку до позовної заяви додано виписку з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва № 82116 станом на 10.05.2016, яка виконана на бланку відповідача-1.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником позову не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, враховуючи, що приписи ст. 63 ГПК України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого осподарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя Гумега О.В.