ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа № 914/4205/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства Адміністративно-технічного управління від 15.03.2016 р. №2410-10-1973 (вх. № апеляційного суду 01-05/1399/16 від 22.03.16 р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р.

у справі №914/4205/15 (суддя Король М.Р.)

за позовом Комунального підприємства Адміністративно технічного управління, м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Концерн Галнафтогаз, м. Львів

про зобовязання до здійснення демонтажу самовільно встановлених спеціальних конструкцій зовнішньої реклами

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність від 04.12.2015 р. №2410-10-7402);

від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність №03-27/15 від 27.03.2015 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р. у справі №914/4205/15 відмовлено в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Адміністративно технічного управління, м. Львів (надалі Позивач) до ОСОБА_2 акціонерного товариства Концерн Галнафтогаз, м. Львів (надалі Відповідач) про зобовязання до здійснення демонтажу самовільно встановлених спеціальних конструкцій зовнішньої реклами.

Дане рішення мотивоване тим, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що інформація, яка відображена на спірній конструкції є рекламою. Вважає, що конструкція, яка розміщена на в»їзді на АЗС за адресою проспект ОСОБА_5 Чукаріна є інформаційною стелою (табло) та призначена і використовується для розміщення інформації про нафтопродукти (ціна, марка, вид), а тому не є рекламою і не потребує отримання дозволу для її розміщення, а відтак у позові відмовлено.

Позивач КП «Адміністративно технічне управління», не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу від 15.03.2016 р. №2410-10-1973 (вх. № апеляційного суду 01-05/1399/16 від 22.03.16 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Скаржник вказує, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення не з»ясовано причин відсутності дозволу для конструкції зовнішньої реклами, що належить ПАТ «Концерн Галнафтогаз» за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини вул. Чукаріна.

Також вказує, на перешкоджання проведення демонтажу самовільно встановлених конструкцій, чим Відповідач порушує права КП «Адміністративно-технічне управління» , оскільки перешкоджає виконанню покладених на нього функцій (зокрема, з примусового демонтажу) та права Львівської міської ради в частині унеможливлення виконання наказу органу місцевого самоврядування щодо усунення виявленого порушення законодавства про рекламу (всупереч вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Дані обставини вважає підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове про задоволення позову.

Відповідач ПАТ «Концерн Галнафтогаз», у відзиві від 30.03.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/2504/16 від 31.03.2016 р.) заперечує доводи апеляційної скарги посилаючись на те, що згідно з викопіювання з плану м.Львова з нанесенням червоних ліній М1:500 на вулиці ОСОБА_5 Хуторівська 42-а від 02.02.2011 р. , затвердженим Львівським комунальним підприємством «Архітектурно-планувальне бюро» управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради , зазначена Позивачем спеціальна конструкція є інформаційною стелою (табло) , позначена на викопіюванні з плану під номером 12 та розташована на в»їзді на АЗС з проспекту ОСОБА_5. Також зазначає, що інформаційний щит , з інформацією, передбаченою п.12 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування населення, затвердженого Постановою КМУкраїни від 15.06.2006 р. №833 та яка містить найменування суб»єкта господарювання, режим роботи торгового об»єкта, і враховуючи термін «реклама» (ст. 1 Закону України «Про рекламу»), положення ч. 7 ст. 8 Закону України «Про рекламу» не вважається рекламою і не потребує відповідних документів, отримання яких необхідно для розміщення реклами. Аналогічна позиція наведена і в листі Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 09.10.2006 р. №7313. Відповідно до цього вважає, що оскільки конструкція , про яку йде мова в апеляційній скарзі є інформаційною стелою (табло) та має бути розміщена при в»їзді на АЗС згідно з вимогами чинного законодавства , не є зовнішньою рекламою, відповідно до цього вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що отримувати дозвіл на її розміщення не потрібно. Відтак, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 р. поновлено строк КП «Адміністративно-технічному управлінню на подання апеляційної скарги від 15.03.2016 р. №2410-10-1973 (вх. № апеляційного суду 01-05/1399/16 від 22.03.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р. у справі №914/1205/15 (а.с.138-139).

В подальшому, ухвалою від 24.03.2016 прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства Адміністративно-технічного управління від 15.03.2016 р. №2410-10-1973 (вх. № апеляційного суду 01-05/1399/16 від 22.03.16 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р. у справі №914/4205/15 та призначено до розгляду в судове засідання на 31.03.2016 р. в складі колегії: головуючого судді: Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.(а.с.140).

Заслухавши пояснення представників сторін 31.03.2016 р. судова колегія, в складі: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т., з метою повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи, оголосила перерву до 10.05.2016 р. до 14 год. 10 хв. (а.с.151,152).

У зв»язку з відпусткою судді Кордюк Г.Т. та з урахуванням положень п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №25 від 02.04.2015 розгляд справи №914/4205/15, призначеної на 10.06.2016 р. не відбувся, про що складено повідомлення (а.с.159). Представники сторін в даному повідомленні під розписку повідомлені про перенесення справи на 31.05.2016 р. на 14 год. 10 хв.

Представником Відповідача в порядку ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України подано клопотання про продовження строку розгляду справи №914/4205/15 (а.с.157).

Ухвалою суду від 16.05.2016 р. продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів. Розгляд справи №914/4231/15 призначено на 31.05.2016 р. на 14 год. 10 хв. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.160).

В судове засідання 31.05.2016 р. з»явились представники сторін, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 акціонерним товариством «Концерн Галнафтогаз» встановлено одноярусну двосторонню двоплощинну конструкцію розміром 2,00*7,00 за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини вул. Чукаріна.

10.11.2014 р. Департаментом економічної політики Львівської міської ради у зв»язку з самовільним встановленням спеціальної конструкції зовнішньої реклами вимогою №23/Р-6-4143 надано Відповідачу термін до 25.11.2014 р. для добровільного усунення даного правопорушення та запропоновано Відповідачу добросовісно демонтувати встановлену спеціальну конструкцію зовнішньої реклами, за адресою: м. Львів, вул. Червоної Калини Чукаріна (а.с.12), яка залишена останнім без реагування.

В подальшому, 11.12.2014 р. наказом №60-Д Департаменту економічної політики Львівської міської ради зобов»язано КП «Адміністративно-технічне управління» демонтувати самовільно встановлену конструкцію зовнішньої реклами до 30.09.2015 р. (а.с.15-16).

15.12.2014 р. КП «Адміністративно-технічне управління» скеровано Відповідачу попередження №2410-08-9362 (а.с.17), в якому надано час на добровільний демонтаж самовільно встановленої конструкції до 24.12.2014 р. та повідомлено, що у випадку не усунення порушення добровільно, демонтаж рекламних конструкцій буде здійснено силами КП «Адміністративно-технічне управління».

Як вказує Позивач, він намагався провести примусовий демонтаж самовільно встановленої конструкції зовнішньої реклами за адресою: пр. ОСОБА_5 Чукаріна, про що складено акт про не допуск до проведення демонтажу власником рекламних конструкцій (а.с.18)

Відповідно до цього, 01.12.2015 р. КП «Адміністративно-технічне управління» подано на розгляд господарського суду Львівської області позовну заяву до ПАТ «Концерн Галнафтогаз» про примусовий демонтаж самовільно встановлених спеціальних конструкцій зовнішньої реклами за адресою: пр. ОСОБА_6 (а.с.6-8), з посиланням на п.24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, п.3.4.1. , 3.4.3., 4.2.10 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, п.13.1.1., 13.3. Правил благоустрою м. Львова, ст.. 16 Закону України «Про рекламу».

Відповідач як в суді першої так і апеляційної інстанцій посилається на те, що спірна конструкція є інформаційною стелою (табло), має бути розміщена при в»їзді на АЗС, згідно з вимогами чинного законодавства і не є зовнішньою рекламою, а відтак отримувати дозвіл на її розміщення не потрібно.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою (ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»).

У п.8 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. №1442 (із змінами та доповненнями) відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродукції (у тому числі дизельного палива залежно від вмісту масової частки сірки), що продаються на АЗС, повинні бути зазначені на інформаційному табло, яке встановлене на виїзді та біля оператора АЗС.

У листі Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва від 15.05.2014 р. «Роз»яснення щодо розміщень інформації про нафтопродукти, що продаються на АЗС» зазначено, що відомості , розміщені на табло , можна вважати необхідною для споживача інформацією, якщо вона не містить ознак реклами, визначених законодавством України про рекламу. Для розміщення інформації про нафтопродукти (ціна, марка, вид) отримувати дозволи не потрібно (а.с.42).

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про рекламу» реклама це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Зовнішня реклама реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних і стаціонарних конструкціях рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання ,над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Інформаційний щит, з інформацією, передбаченою п.12 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 р. №833, та яка містить найменування суб»єкта господарювання, режим роботи торгового об»акта, і враховуючи термін «реклама» (ст. 1 Закону України «Про рекламу»), положення ч.7 ст. 8 Закону України «Про рекламу», не вважається рекламою і не потребує відповідних документів, отримання яких необхідно для розміщення реклами. Така позиція відображена і в листі Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 09.10.2006 р. №7317.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини , які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає вірним висновок місцевого господарського про те, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що інформація на спірній конструкції є рекламою. Конструкція, яка розміщена на в»їзді на АЗС за адресою проспект ОСОБА_5 Чукаріна є інформаційною стелою (табло) та призначена і використовується для розміщення інформації про нафтопродукти (ціна, марка, вид), а відтак не є рекламою і не потребує отримання дозволу на її розміщення.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р. у справі №914/4205/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства Адміністративно-технічного управління від 15.03.2016 р. №2410-10-19 без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.06.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

ОСОБА_1