ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р.Справа № 915/72/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 та ОСОБА_3

(склад колегії суддів сформовано на підставі автоматизованого розподілу справи між суддями)

секретар судових засідань - ОСОБА_4

за участю представників:

УПФ України у Заводському районі м. Миколаєва - не зявився,

ПАТ Чорноморський суднобудівний завод - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 р. по справі № 915/72/16 за позовом Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м. Миколаєва до Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод про стягнення 2 168 766, 03 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 р. Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м. Миколаєва (далі позивач або Управління Пенсійного фонду України) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод (далі відповідач) про стягнення з останнього 2 168 766,03 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових основах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуває на обліку у позивача, колишні працівники відповідача отримують пенсію, призначену відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 р., в частині пенсій призначених відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1778-ХІІ від 05.11.1991р.

Посилаючись на п. 6.1, 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України 9.12.2003 № 21-1 (далі Інструкція № 21-1) позивач зазначив, що відповідач у встановлені законом строки не здійснив перерахувань відповідно до отриманих розрахунків за вересень, жовтень, листопад, грудень місяці 2015 року та за січень місяць 2016 року по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. (т. 1 а.с. 5-8)

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.02.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 915/72/16 та її розгляд призначено в судовому засіданні. (т. 1 а.с. 1)

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 р. (повний текст якого підписано суддею Василякою К.Л.) позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод 54011, м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1, (р/р0164 в МФ АКБ Мрія, МФО 386241, код 14312980) на користь Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м. Миколаєва, 54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 55-Е, (р/р18 в ОПЕРВ ОУ Ощадбанку м. Миколаєва, МФО 326461, код 20916468) 2 168 766,03 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод 54011, м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1, (р/р0164 в МФА КБ Мрія, МФО 386241, код 14312980) в дохід Державного бюджету України (Отримувач коштів: УК у м. Миколаїв/ м. Миколаїв / 22030001; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992781; Банк отримувача ГУДКСУ у Миколаївській області; Код банку отримувача (МФО) 826013; Рахунок отримувача 3002; Код класифікації доходів бюджету 22030001) 32 531,5 грн. судового збору.

Посилаючись у рішенні на норми чинного законодавства України суд дійшов висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами свої вимоги, проте відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували факт сплати існуючої заборгованості. (т. 5 а.с. 120-123)

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду від 22.03.2016 р. та прийняти постанову якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник послався на норми чинного законодавства України та зазначив, що відшкодуванню відповідно до норм чинного законодавства підлягають саме фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Скаржник зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд обмежився лише посиланням на те, що сума заборгованості 2 168 766,03 грн. підтверджується тільки відповідними розрахунками фактичних витрат, розрахунками заборгованості, що зроблені позивачем.

Також скаржник зазначив, що відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2014 р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію). Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Згідно із ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2014 р. порушено провадження по справі № 915/86/14 про банкрутство ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод».

Таким чином, стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, (обов'язкових платежів) у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є неправомірним.

Крім того, скаржник зазначив, що Заводським відділом Державної виконавчої служби за поточними зобов'язаннями ПАТ Чорноморський суднобудівний завод перед УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва були накладені арешти на все майно ПАТ Чорноморський суднобудівний завод (Постанова ДВС від 22.09.2014 р.) та кошти ПАТ Чорноморський суднобудівний завод, що зберігаються на всіх рахунках (Постанови ДВС від 23.10.14 р.) що позбавляє позивача фізичної можливості розпоряджатися ними, в тому числі сплатити судовий збір з арештованих рахунків.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.04.2016 р. скаржнику відстрочено строк для сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії судді: Мирошниченка М.А. (головуючий), ОСОБА_5, ОСОБА_3 та призначено до розгляду на 26.05.2016 р. о 10:30.

04.05.2016 р. (Вх. № 1988/16 Д1 та Вх. № 1988/16 Д2) від позивача до канцелярії Одеського апеляційного господарського суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того, у своєму запереченні позивач заявив клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 р. у звязку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії ОСОБА_5 з 11.05.2016 р., апеляційну скаргу, на підставі повторного автоматичного перерозподілу справ між суддями, прийнято до розгляду у новому складі колегії суддів, а саме головуючого судді: Мирошниченка М.А., суддів Величко Т.А. і ОСОБА_3 та призначено до розгляду на 02.06.2016р. о 12.00, про що учасники процесу згідно приписів ст. 98 ГПК України були повідомлені належним чином.

Представники сторін в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені належним чином про розгляд справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

Приймаючи до уваги вказані обставини, а також клопотання представника позивача про розгляд справи без участі його представника, суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутністю представників сторін.

Оскільки, сторони в судове засідання не зявились фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалась, але вівся протокол судового засідання.

Згідно ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Переглянувши відповідно до приписів ст. 101 ГПК України справу повторно, в повному обсягу, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, у запереченні на неї, дослідивши фактичні обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.02.2014р. порушено провадження у справі №915/86/14 про банкрутство ПАТ Чорноморський суднобудівний завод.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.03.2015 введено процедуру санації ПАТ Чорноморський суднобудівний завод строком на шість місяців до 17.09.2015. Призначено керуючим санацією ПАТ Чорноморський суднобудівний завод його керівника ОСОБА_6. Розпорядником майна ПАТ Чорноморський суднобудівний завод призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7.

Відповідно до п. 7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до абз. 4 ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільговій основі у сумі 2168766,03 грн. вже після порушення провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість доводів скаржника щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, (обов'язкових платежів) у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є неправомірним, оскільки грошові вимоги позивача є поточними вимогами.

Розглянувши позовні вимоги позивача, суд першої інстанції визнав їх доведеними та обґрунтованими, та дійшов висновку про необхідність їх задоволення в повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи, відповідач є платником збору та інших обов'язкових платежів до Пенсійного фонду України та перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м. Миколаєва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Колишнім працівникам відповідача була призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 N 1788-XII, в обґрунтування чого позивач надав відповідний перелік.

Пунктом 6.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постанова правління Пенсійного фонду України 9.12.2003 N 21-1 встановлено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році; 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році; 40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році; 50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році; 60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році; 70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році; 80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році; 90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році; 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4. вказаної Інструкції).

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 6.8. вказаної Інструкції).

Судом встановлено, що позивач надсилав на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підтверджується відповідними повідомленнями про отримання поштового відправлення, які підлягають відшкодуванню за вересень, жовтень, листопад та грудень 2015 року у загальній сумі 2 168766,03 грн.

Окрім цього, позивачем надано суду докази фактичного понесення витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах (довідки з банківських установ, реєстри з пошти).

Як свідчать матеріали справи та це не оспорює і сам відповідач, він своєчасно не перерахував до Пенсійного фонду України суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, внаслідок чого у нього утворився заборгованість, наявність якої підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає доводи скаржника такими, що суперечать наявним в матеріалах справи документам, оскільки доводи позивача підтверджуються належними доказами, а саме довідками Управління Пенсійного фонду України, листами банківських установ про зарахування пенсій та відділень поштового звязку, копій відривних талонів та витяги з відомостей на виплату пенсій та допомог, а відтак судом першої інстанції прийнято правомірне та обґрунтоване судове рішення про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за спірний період.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 22.03.2012р. Про судове рішення рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному зясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального права, не порушивши при цьому вимоги та приписи процесуальних норм, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, як зазначалось вище, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга, скаржника (відповідача) не задовольняється судом апеляційної інстанції, а скаржник не сплатив судовий збір за її розгляд, при зверненні до суду з цією скаргою і сплата цього збору була йому відстрочена до прийняття рішення по справі, зі скаржника до Держаного бюджету підлягає стягненню передбачений Законом «Про судовий збір» судовий збір за розгляд цієї апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1) Рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 р. по справі № 915/72/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод - без задоволення.

2) Стягнути з Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод до Державного бюджету України 35 784 грн. 63 коп. (тридцять п'ять тисяч сімсот вісімдесят чотири грн. 63 коп.) судового збору за розгляд апеляційної скарги.

3) Доручити господарському суду Миколаївської області, поряд з наказами які він видасть (видав) на виконання прийнятого ним рішення по цієї справи, також видати наказ відповідно до пункту другому резолютивної частини цієї постанови

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Суддя - доповідач: М.А. Мирошниченко

Судді: Т.А. Величко

ОСОБА_3