УХВАЛА

24.05.2016Справа № 48/414-11/117-2012

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІГ-95»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К»

Про стягнення заборгованості

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Семен О.І. директор

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІГ-95» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Справа розглядалась судами неодноразово.

При новому розгляді справи до суду від позивача надійшла заява про відмову від позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.15., залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.15., прийнято заяву позивача про відмову від позову, провадження у справі припинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.02.16. вказані ухвалу та постанову скасовано, справу направлено на розгляд до суду першої інстанції.

Розпорядженням № 04-23/364 від 24.02.16. було призначено повторний автоматичний розподіл справи, відповідно до якого справу № 48/414-11/117-2012 передано для розгляду судді Ващенко Т.М., внаслідок чого справа № 48/414-11/117-2012 підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.16. суддею Ващенко Т.М. прийнято дану справу до свого провадження та призначено її до розгляду на 15.03.16.

В судове засідання 15.03.16. представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час а місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, з огляду на що ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.16. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 14.04.16. При цьому явку повноважних представників сторін було визнано обов'язковою.

За результатами судового засідання 14.04.16. розгляд справи № 48/414-11/117-2012 було відкладено на 12.05.16., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.16. на підставі ст. 69 ГПК України було продовжено строк вирішення спору у справі № 48/414-11/117-2012 на п'ятнадцять днів.

В зв'язку з неявкою в судове засідання 12.05.16. представників сторін та з огляду на подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, на підставі ст. 77 ГПК України відповідною ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 24.05.16.

Позивач в судове засідання 24.05.16. втретє не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач в судовому засіданні 24.05.16. подав клопотання про відкладення розгляду справи № 48/414-11/117-2012, яке обґрунтовано тим, що всі довіреності на уповноважених представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К» були скасовані з 21.05.16., а директор відповідача не є фахівцем в галузі права.

Приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України визначено перелік підстав для відкладення розгляду справи, а саме: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Разом з тим, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що суд обмежений строками вирішення спору по суті, встановленими приписами ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що позивач свою заяву про відмову від позову, подану 12.10.15. через відділ діловодства суду, не відкликав, а тому вона підлягає розгляду.

Відповідач в судовому засіданні 24.05.16. проти задоволення вказаної заяви заперечував.

Розглянувши в судовому засіданні 24.05.16. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІГ-95» про відмову від позову, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Право позивача до прийняття рішення у справі відмовитись від позову передбачено ч. 3. ст. 22 ГПК України. При цьому, ч. 5 цієї статті встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Порядок відмови позивача від позову та прийняття її судом визначено ч. ч. 1, 2 ст. 78 ГПК України, на виконання приписів якої, судом встановлено, що заява позивача про відмову від позову підписана ОСОБА_2, яка відповідно до протоколу № 07/11/12 Загальних зборів учасників позивача від 07.11.12. та за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 12.10.15. значилась директором Товариства з обмеженою «МІГ-95», отже, відповідно, наділена правом відмови від позову.

Відмова позивача від позову, яка прийнята господарським судом, в силу п. 4 ст. 80 ГПК України, є підставою для припинення провадження у справі, а її наслідком є те, що в разі припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (ч. 2 ст. 80 ГПК України).

При цьому судом враховано, що відповідно до заяви позивача підставою для відмови від позову є його рішення відмовитись від претензій до відповідача.

Зважаючи на п. 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадках відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК) господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Оскільки звернення до суду з позовом, як і відмова від нього чи його частини, є формою реалізації прав позивача, відмова Товариства з обмеженою відповідальністю «МІГ-95» від позову не суперечить діючому законодавству України, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси та приймається судом, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України зумовлює припинення провадження у справі № 48/414-11/117-2012.

Стосовно доводів відповідача, викладених в судовому засіданні 24.05.16., суд відзначає, що приписами статті 21 ГПК України унормовано, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Тобто відповідач має бути такою особою, за рахунок якої можливо було б задовольнити позовні вимоги. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання визначається статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтею 20 Господарського кодексу України.

За приписами частини 2 статті 14 ЦК України особа не може бути примушена до дії, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

З наведених вище положень чинного законодавства не вбачається, що позивач обмежений у праві подання заяви про відмову від позову в залежності від певних обставин.

Причини подання заяви про відмову від позову в даному випадку значення не мають і позивач не зобов'язаний наводити мотиви своєї поведінки при поданні відповідної заяви, разом з тим, наслідки відмови від позову, та припинення провадження у справі позивачу мають бути зрозумілі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 04.02.2015 у справі № 914/3638/13.

Приписами ч. 3 ст. 80 ГПК України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним, та відповідно до якої сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита в розмірі 25 500,00 грн. та витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236,00 грн. залишаються за позивачем.

Одночасно, за приписами п.4.4 Постанови №7 від 21.02. 2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи результати апеляційного та касаційного оскарження рішень по справі, враховуючи кінцеві висновки суду, судові витрати за оскарження судових актів залишаються за сторонами, які їх понесли.

Судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 44 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.12. у справі № 48/414-11/117-2012 було призначено судову експертизу, оплату якої покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К», адже згідно з вказівками Вищого господарського суду України від 22.02.12. в даній справі було наголошено на тому, що за приписами ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

При цьому, судом враховано, що позивачем у справі № 48/414-11/117-2012 є Товариство з обмеженою відповідальністю «МІГ-95», а доведення належними засобами доказування певних обставин по справі, ГПК України покладається саме на особу, яка на ці обставини посилається (аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові № 30/5009/2733/11 від 02.04.12.).

Отже, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню вартість оплаченої відповідачем судової експертизи в даній справі.

З висновку експерта № 02/2014 від 05.06.14. та листа № 162/23/1/7-07 від 18.03.14. ДП «НДПІ Містобудування», які наявні в матеріалах справи, вбачається, що відповідачем була здійснена оплата вартості експертного дослідження, проте, не вбачається в якому розмірі.

Відповідачем доказів на підтвердження розміру понесених витрат на оплату судової експертизи в даній справі так само не надано.

Разом з тим, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 88 ГПК України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Отже, розмір судових витрат за проведення судової експертизи, які були понесені відповідачем, та стягнення яких на користь відповідача покладається на позивача, буде визначено судом додатковою ухвалою після надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Акрополь-К» та експертною установою відповідних підтверджуючих документів їх розміру.

Керуючись ст. ст. 44, 49, ст. 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «МІГ-95» від позову.

2. Провадження у справі № 48/414-11/117-2012 припинити.

Суддя Т.М. Ващенко