донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

24.05.2016р. справа №908/1140/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (довіреність №4 від 05.01.2016р.);
від відповідача: ОСОБА_6 (довіреність від 04.04.2016р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Авангард Інвест», м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від23.03.2016р. (повний текст підписано 24.03.2016р.)
по справі№908/1140/15-г (суддя Науменко А.О.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд», м. Новомосковськ Дніпропетровської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард Інвест», м. Запоріжжя
про стягнення суми

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд», м. Новомосковськ Дніпропетровської області (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард Інвест», м. Запоріжжя про стягнення 57 240,00грн. заборгованості за договором №07/14 від 29.01.2014р. та штрафу в сумі 4230,00грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.04.2015р. у справі №908/1140/15-г позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» були задоволені в повному обсязі (а.с.а.с.113-117 т.1). Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.07.2015р. у справі №908/1140/15-г, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард Інвест» було задоволено частково вказане рішення було частково скасоване і позов задоволене в частині стягнення 25 890,00грн. основної заборгованості, а у задоволені інших вимог було відмовлено.(а.с.а.с.148-151 т.1)

Постановою Вищого господарського суду від 19.01.2016р. у справі №908/1140/15-г рішення Господарського суду Запорізької області та постанову Донецького апеляційного господарського суду було скасовано, а справу вирішено передати на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.(а.с.а.с.200-206 т.1) з посиланням на те, що судами попередніх інстанцій не було зясовано наявність чи відсутність у Відповідача зобовязання поставки 7,63 т. товару за договором №07/14 від 29.01.2014р. та, відповідно, наявності чи відсутності у Позивача права вимоги повернення передоплати за непоставлений товар, оскільки не було досліджено:

- чи можуть підтверджувати факт поставки товару видаткова накладна № 2924 від 22.12.2014р. та товарно-транспортна накладна №Р2924 від 22.12.2014р., з огляду на відсутність у них підписів уповноважених осіб на отримання товару;

- питання уповноваження Позивачем водія-експедитора ОСОБА_7 на отримання матеріальних цінностей, не надана оцінка відповідній довіреності та не встановлено, чиїм саме представником Покупця чи Перевізника є водій;

- залишено поза увагою наявність в матеріалах справи двох видаткових накладних №2924 від 22.12.2014р., у яких зазначено різну кількість товару.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.03.2016р. (повний текст підписано 24.03.2016р.) у справі №908/1140/15-г позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» були задоволені частково стягнуто 57 240,00грн. попередньої оплати за товар, в іншій частині позову було відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду було вмотивоване порушенням Постачальником умов договору щодо поставки 7,63 т. глинозему у строк до 17.10.2011р., а також не доведенням Позивачем факту поставки товару неналежної якості, внаслідок недотримання порядку його прийняття за якістю та відбору зразків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард Інвест», не погодившись з прийнятим рішенням, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає неврахування судом при винесені рішення п.4 Додаткової угоди від 13.10.2014р., положення якої передбачають толеранс поставки +/- 10%, таким чином висновок суду про залишок непоставленого товару у кількості 0,63т. не відповідає обставинам справи. Окрім того, місцевим судом не належним чином були досліджено докази, надані Відповідачем щодо поставки товару у кількості 7т., внаслідок чого вказані в постанові Вищого господарського суду питання так і не були зясовані. Також твердження суду про те, що наявні в матеріалах справи видаткові накладні не мають доказової сили, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки факт поставки товару не був заперечений жодним с представників сторін (поставки 2,82т. вартістю 21150грн.), про що також зазначено в рішенні суду, таким чином поставка товару фактично відбулася, між тим, маючи сумніви щодо розбіжності між відомостями наявними в первинних документах, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Також, при прийнятті рішення суд не врахував факт порушення Позивачем порядку приймання товару за кількістю, що унеможливлює правомірність його посилання на ст.670 Цивільного кодексу України, як на підставу задоволення позовних вимог.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддядоповідач) Попков Д.О.,судді Татенко В.М. і ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.04.2016р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 24.05.2016р. о 12.40год.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 44, 811, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судове засідання 24.05.2016р. зявився, апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Представник Позивача у судове засідання також зявився, проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.а.с.116-180 т.2)

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 29.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест» (Продавцем) було укладено договір № 07/14 (Договір а.с.а.с.9-11 т.1), за умовами п.1.1 якого Відповідач зобовязався поставити товар (коксовий дрібязок українського виробництва), а Позивач прийняти та оплатити його. Асортимент, кількість та ціна товару зазначаються в специфікації, яка є невідємною частиною договору.

Відповідно до п.1.2 договору, в процесі його виконання за взаємною згодою сторін асортимент, кількість, ціна, строки та умови постачання товару можуть бути змінені. Такі зміни оформлюються у вигляді додатків до договору, підписуються уповноваженими представниками сторін та є невідємною частиною договору.

Згідно з п.2.1 договору, якість товару повинна відповідати вимогам нормативно-технічної документації та засвідчуватися сертифікатом якості виробника.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що строк поставки протягом 3 календарних днів від дати подання Покупцем заявки на поставку товару. Датою поставки вважається дата, вказана в товарній накладній.

Також в п.3.3 договору сторони визначили, що товар, який поставляється по даному договору, супроводжується документами: сертифікат якості, рахунок-фактура, товарна накладна, товарно-транспортна накладна, податкова накладна.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що Покупець здійснює розрахунок за товар на підставі рахунків, виставлених Продавцем, шляхом банківського переводу грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Строк оплати протягом 45-ти календарних днів від дати поставки узгодженої партії товару.

Відповідно до п. 6.1 договору, приймання товару по кількості здійснюється у відповідності з Інструкцією «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку по кількості», затвердженою постановою Держарбітражу № П-6 від 15.06.1965р. (з подальшими змінами); за якістю у відповідності з Інструкцією «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за якістю», затвердженою постановою Держарбітражу № П-7, від 25.04.1966р. (з подальшими змінами), а також усіма супровідними документами на товар, оформленими належним чином.

Згідно з п.9.3 договору (в редакції протоколу розбіжностей а.с.13 т.1) у разі постачання товару неналежної якості Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від вартості неякісного товару та зобов'язується: поставити за свій рахунок товар належної якості не пізніше 7-х календарних днів з дня встановлення факту невідповідності товару якості, передбаченому договором; при неможливості здійснити заміну повернути Покупцю грошові кошти, перераховані у відповідності із розділом 5 договору, протягом 7-ти банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Покупця про повернення грошових коштів.

У п.11.1 договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.01.2015р. У випадку невиконання сторонами своїх зобовязань у повному обсязі, строк дії договору продовжується до повного виконання зобовязань.

13.10.2014р. сторонами було підписано додаткову угоду (а.с.14 т.1), що є додатком № 4 до договору № 07/14, в якій сторони узгодили умови постачання глинозему металургійного марки Г-00 у кількості 11т на суму 82 500,00грн.

Відповідно до п.3 додаткової угоди якість товару засвідчується сертифікатом якості виробника.

В п.5 додаткової угоди визначено, що товар поставляється узгодженими партіями автотранспортом Покупця на умовах EXW - склад Продавця з відвантаженням, згідно правил Інкотермс у редакції 2010р.

Також в п 4 додаткової угоди визначено, що під час поставки допускається толеранс +10%.

Згідно з п.10 додаткової угоди, Покупець здійснює 100% оплату вартості товару протягом 5-ти банківських днів від дати виставлення Продавцем рахунку на попередню оплату.

Строк дії договору № 07/14 було продовжено до 31.12.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем, на підставі виставленого Відповідачем рахунку на оплату №2641 від 07.10.2014р. (а.с.15 т.1), була здійснена 100% передоплата на суму 82 500,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №5772 від 10.10.2014р. (а.с.16 т.1)

В свою чергу, Позивач за видатковою накладною №2636 від 16.10.2014р. (а.с.17 т.1) отримав від Відповідача глинозем металургійний марки Г-00 у кількості 3,37т. на суму 25 260,00грн.

Листом від 05.10.2014р. за вих. №356 (а.с.18 т.1) Позивач повідомив Відповідача про неприйнятність ситуацію, що склалася внаслідок часткової поставки товару, у звязку з чим вимагає виконання зобовязання в повному обсязі.

В матеріалах справи містяться копії двох видаткових накладних (а.с.а.с.19, 91 т.1), що мають однаковий номер (2924) та дату (22.12.2014р.) і різняться лише кількістю товару, що поставляється: в одній значиться 7т., а в іншій 2,82т. відповідно. Обидві накладні підписані лише директором Відповідача та скріплені печаткою товариства, підпис уповноваженої особи Покупця на обох накладних відсутній. При цьому, на видатковій накладній на поставку глинозему у кількості 7т. міститься відтиск штампу «Бюро перепусток» підприємства Позивача та дані про взважування автомобіля, між тим з пояснень останнього вбачається, що означений штамп ставиться виключно в службових цілях та містить відмітку про дату вїзду на територію.

Окрім цього, разом з видатковою накладною №2924 до матеріалів справи було подано сертифікат якості №271 від 07.11.2014р. (а.с.20 т.1), виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод».

Між тим, представниками Позивача був складений акт відбору зразків від 24.12.2014р. (а.с.22 т.1) для проведення аналізу, за результатом якого (а.с.23 т.1) було виявлено, що насипна вага зразка в 3 рази менше, аніж вказана в сертифікаті, а структура на колір проби не відповідають глинозему. На підставі чого, в той же день Позивачем було складено акт (а.с.25 т.1), яким було вирішено: призупинити приймання за якістю глинозему металургійного марки Г-00, поставленого Відповідачем та викликати представників останнього для подальшого приймання товару 12.01.2015р., про що Відповідача було повідомлено листом №1225/2 від 25.12.2014р. та телефонограмою (а.с.а.с.27,28 т.1).

В матеріалах справи міститься лист Відповідача за вих.№359 від 24.12.2014р. (а.с.89 т.1), яким останній повідомив Позивача про порушення ним Інструкцій №№ П-6 та П-7.

У звязку з неявкою представників Відповідача для подальшого приймання поставленого товару, представниками Позивача було повторно взято зразки глинозему Г-00, для проведення експертизи. Відповідно до акту експертизи №М-06 від 13.01.2015р. (а.с.38 т.1), проведеної Дніпропетровською торгово-промисловою палатою, встановлено, що вага поставленого товару дорівнює 2,82т., що на 4,18т менше, аніж заявлено в видатковій накладній. Окрім цього, було встановлено, що поставлений глинозем не відповідає умовам ГОСТ 30558-98 п.3, непридатний для подальшого використання Товариством з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд», та знаходиться там на відповідальному зберіганні.

Таким чином, Позивачем на адресу Відповідача 19.01.2015р. було направлено претензійний лист-вимога, щодо кількості і якості поставленого товару та повернення грошових коштів за вих. №505 (а.с.а.с.39,40 т.1), в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд», внаслідок неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест» взятих на себе зобовязань, відмовляється від постачання товару та договору № 07/14 від 29.01.2014р. і вимагає повернути сплачені у якості попередньої оплати грошові кошти в сумі 57240,00грн. та забрати з території Позивача глинозем у кількості 2,82т., поставлений Відповідачем 22.12.2014р.

Окрім цього, в матеріалах справи міститься лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» за вих.№59/101-05-117-05 від 16.01.2015р. (а.с.74 т.1), яким останній повідомив Позивача, що сертифікат якості №271 від 07.11.2014р. він не видавав.

Після проведення повторного відбору проб глинозему та подальшого їх направлення в акредитовану лабораторію Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», за наслідками проведених лабораторних досліджень, отримано протокол № 37 від 19.02.2016р. (а.с.а.с.72-74 т.2), у висновках якого значиться, що зразок, наданий на випробування не відповідає вимогам ГОСТ 30558-98 Глинозем металургійний.

В матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна №Р2924 від 22.12.2014р. (а.с.21 т.2), в якій викладене зауваження представника Відповідача щодо фактичної кількості наданого товару - 2,82т замість вказаних Позивачем 7т. глинозему. Окрім Позивача та Відповідача вказана ТТН підписана водієм-експедитором ОСОБА_7, повноваження і статус якого у спірних відносинах визначається виключно листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» за вих.1218/1 від 18.12.2014р. (а.с.108 т.1) за підписом ОСОБА_8 Проте, як вбачається із довідки вих.23-01-01 від 23.02.2016р. (а.с.26 т.2), наданої Позивачем, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» не уповноважувало водія-експедитора ОСОБА_7 на отримання матеріальних цінностей від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест» за договором №07/14 від 29.01.2014р., а довіреність на ОСОБА_8 (а.с.25 т.2) наразі не передбачає прав останньої щодо здійснення передоручення на отримання товару іншою особою.

Поряд із цим, в матеріалах справи наявний ще однин примірник ТТН за №Р2924 від 22.12.2014р. (а.с.23 т.2) вже на 3 тони глинозему підписаний ОСОБА_9 без зауважень щодо кількості товару.

З огляду на викладене, Покупець (Позивач) звернувся до суду з вимогою про стягнення 57 240,00грн. заборгованості за непоставлений товар за договором №07/14 від 29.01.2014р. та штрафу в сумі 4230,00грн. відповідно п.9.3 договору за постачання товару неналежної якості.

Господарський суд Запорізької області задовольнив частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд», а саме стягнув з Відповідача 57 240,00грн. заборгованості за непоставлений товар, зазначивши, що жодна з представлених в матеріалах справи видаткових накладних №2924 від 22.12.2014р. (на 7т. та на 2,82т.), не може вважатися належним доказом постачання Продавцем товару, оскільки не містять підпису уповноваженої особи Покупця про його прийняття, окрім того, товарно-транспортні накладні які містять підпис водія-експедитора ОСОБА_7 також не можуть вважатися належними доказами у справі, оскільки лист вих.№1218/1 від 18.12.2014р. за підписом ведучого економіста по закупівлям ОСОБА_8 не може вважатися належним підтвердженням повноважень ОСОБА_7 на отримання товару. В свою чергу, суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу в сумі 4230,00грн. відповідно п.9.3 договору за постачання товару неналежної якості, оскільки Позивачем при відборі про не було надано доказів створення необхідних умов для збереження глинозему, запобігання його псування, змішання з іншою однорідною продукцією, а отже недотримання порядку його прийняття за якістю та відбору зразків відповідно до Інструкції № П-7.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача (Позивача за зустрічним позовом) певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача (Відповідача за зустрічним позоом) та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір №07/14 від 29.01.2014р. є належною підставою для виникнення у сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Вимоги Позивача ґрунтуються на положеннях ч.1 ст.670 та ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України, що передбачають право покупця, у разі недоотримання належної кількості оплаченого товару, вимагати повернення сплаченої суми попередньої оплати, а також на змісті п.93. договору щодо права на стягнення штрафу за поставку неякісного товару.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір поставки є належною підставою для виникнення у останнього зобов'язань з повернення суми попередньої оплати за товар, який всупереч умовам договору №07/14 від 29.01.2014р. не був поставлений Позивачу, а відтак право Позивача вимагати повернення сплачених грошових сум є належним об'єктом судового захисту у розумінні ст.1 Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду щодо правомірності задоволення позовних вимог в частині повернення сплаченої вартості товару в сумі 57240,00грн., оскільки Відповідачем взяті на себе зобовязання щодо кількості постачання товару 7,63т по 17.10.2014р., неналежним чином виконані не були, з огляду на відсутність в матеріалах справи підписаних уповноваженою особою Покупця видаткових накладних.

Апеляційний суд зазначає, що Господарський суд Запорізької області цілком обґрунтовано дійшов висновку, що обидві видаткові накладні №2924 від 22.12.2014р., які були надані сторонами, не можна вважати доказами виконання Відповідачем свого обовязку за договором №07/14 від 29.01.2014р., оскільки жодна з них не була належним чином підписана Покупцем, тому вони не можуть вважатися первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а відтак місцевим судом цілком правомірно було відмовлено в проведенні почеркознавчої експертизи. Це саме стосується і висновку про неприйняття до уваги відомостей, зазначених у товарно-транспортних накладних, оскільки дійсно, матеріали справи не містять належних у розумінні ст.36 Господарського процесуального кодексу України доказів наявності у водія-експедитора ОСОБА_7 повноважень з прийняття поставленого товару, що зумовлює відхилення доводів апелянта в цій частині.

Невиконання означеного обовязку є його порушенням з боку Продавця у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України та зумовлює правомірність висування Покупцем вимог в порядку ч.1 ст.670 та ч.2 ст.693 цього Кодексу, які було сформульовані в досліджених місцевих судом листах Позивача.

Також апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Відповідача штрафу в розмірі 4230,00грн. за постачання товару неналежної якості відповідно до п. 9.3 договору №07/14 від 29.01.2014р., оскільки допущені Позивачем при прийнятті товару, відборі зразків для експертизи та порушення вказаних в оскаржуваному рішенні положень Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за якістю», затвердженою постановою Держарбітражу № П-7, ГОСТ 27798-93 Глинозем та ГОСТ 30558-98 Глинозем металургійний, унеможливлює достовірність доведення неналежної якості досліджуваного обсягу глинозему, а отже і застосування п. 9.3 укладеного договору та задоволення означених позовних вимог.

Водночас, проведення такого дослідження щодо 2,82т. отриманого у Продавця не уповноваженим водієм-експедитором ОСОБА_7 не може ототожнюватися із доведеністю факту постачання товару у вказаній кількості, адже у світлі наявних суперечок сторін щодо дійсного обсягу переданого водію та водієм товару не усуває відсутність належних доказів такої поставки Покупцеві, про вказувалося вище та не дає підстав керуватися викладеними в апеляційній скарзі припущеннями недоведених обставин. За висновком суду, порушення щодо процедури прийняття товару тією ж мірою унеможливлює доведення Позивачем факту порушення вимог щодо якості товару, як і доведення Відповідачем факту поставки товару за цими ж ТТН у певній кількості, яку може бути достовірно встановлено в межах цієї справи. При цьому судом враховується, що Відповідач не позбавлений можливості здійснити захист своїх інтересів щодо тієї кількості товару, яка не може бути врахована у якості належного виконання зобовязань з поставки в межах цієї справи, в межах іншого провадження.

Таким чином, оскільки будь-яких інших обставин, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування чи зміни переглядуваного рішення не встановлено, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Відповідача підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, що згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест», м.Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.03.2016р. (повний текст підписано 24.03.2016р.) у справі №908/1140/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.03.2016р. (повний текст підписано 24.03.2016р.) у справі №908/1140/15-г залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1,2 - сторонам, 3-у справу, 4 - ДАГС, 5 - ГСЗО