ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.05.16р. Справа № 904/1502/16

За позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекспосервіс", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 72 275 грн. 90 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

прокурор: Богомол О.М, посві.№ 036676 від 11.12.15р.;

від позивача: ОСОБА_1, дов.№21 ввід 18.08.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов .№ 2505-1 від 25.05.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровська місцева прокуратура № 4 звернулась до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекспосервіс" заборгованість в розмірі 112 275 грн. 90 коп., з яких: 100 881 грн. 36 коп. - заборгованість з орендної плати та 11 394 грн. 54 коп. - пеня, відповідно до умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 15.01.2013р. № 12/02-5142-ОД в редакції додаткових угод.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Заявою від 19.05.2016р. № 74/1-1766вих16 прокурор уточнив позовні вимоги, у звязку із частковою оплатою відповідачем заборгованості з орендної плати, та просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 72 275 грн. 90 коп., з яких: 60 881 грн. 36 коп. - заборгованість з орендної плати та 11 394 грн. 54 коп. пеня.

Судом встановлено, що подана прокурором заява за своїм змістом є заявою про зменшення позовних вимог та на підставі ст. 22 ГПК України заява прокурора прийнята судом до розгляду, як заява про зменшення позовних вимог.

Відповідач відзив на позов не надав. В судовому засіданні 24.05.2016р. представник відповідача визнав позовні вимоги, згідно заяви про зменшення суми позову.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 12.04.2016р. по 12.05.2016р.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2013р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промекспосервіс" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5142- ОД (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. ОСОБА_3, в редакції додаткової угоди від 15.05.2015р. орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно нежитлові вбудовані приміщення (надалі - майно) площею 391,4 кв.м, розміщене за адресою:м. Дніпропетровськ, вул. Мічуріна, 9, на першому поверсі (ах) одноповерхового (будинку, приміщення, будівлі), що перебуває на балансі Державного Дніпропетровського ливарно-механічного заводу (далі - Балансоутримувача), вартість якого становить 929 622,00 грн.

Майно передається в оренду з метою інше використання (розміщення виробництва запчастин), (п. 1.2. ОСОБА_3).

Факт передачі нерухомого майна підтверджується актом приймання-передачі від 15.01.2013р. № б/н та актом про повернення частини майна з оренди від 02.02.2015р. (а.с.18, 26).

Відповідно до п. 2.1. ОСОБА_3, орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Пунктом 3.1. ОСОБА_3, в редакції додаткової угоди від 15.05.2015р., встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 (зі змінами) (далі - методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - лютий 2015р. 15 846,84 грн. Орендна плата за наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на наступні індекси інфляції.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 3.6. ОСОБА_3, в редакції додаткової угоди від 15.05.2015р., орендна плата згідно розрахунку (додаток 1) перераховується таким чином:

- 70 % - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 11 092,79 грн.;

- 30 % - балансоутримувачу у розмірі 4 754,05 грн.

щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно із п. 5.2 ОСОБА_3 орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату у співвідношенні визначеному у п.3.6 цього ОСОБА_3.

Відповідно до п. 10.1 ОСОБА_3, в редакції додаткової угоди від 03.08.2015р., цей Договір є пролонгованим з 14.03.2015р. по 13.02.2018р. включно.

Як зазначає прокурор, в порушення умов ОСОБА_3, відповідач неналежним чином виконував свої обовязки щодо своєчасної та повної оплати орендної плати за користування державним майном, у звязку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем за період з 15.08.2015р. по 15.02.2016р. в сумі 60 881 грн. 36 коп.

За умовами п. 3.8 ОСОБА_3 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно розрахунку позивача до сплати відповідачу нарахована пеня за загальний період з 18.08.2015р. по 16.02.2016р. в сумі 11 394 грн. 54 коп.

Доказів погашення заборгованості відповідач на час розгляду справи суду не надав.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата з урахуванням її індексації є однією з істотних умов договору оренди.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Як встановлено вимогами ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ч.3 ст. 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд (індексацію) розміру плати за користування майном.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який регулює спірні відносини, орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. При цьому згідно ч.1 ст.19 цього Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13р. № 14, з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки при проведенні розрахунку пені за зобовязаннями, що виникли у відповідача у серпні 2015р. позивачем не враховані приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, а при розрахунку пені за зобовязаннями, що виникли у відповідача у січні 2016р. не враховані положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, судом здійснено перерахунок пені, згідно якого до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 11 311 грн. 96 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої майново-господарські зобовязання перед позивачем із своєчасного внесення орендної плати, чим порушив умови укладеного із позивачем ОСОБА_3 та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги прокурора про примусове стягнення з відповідача на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області заборгованості по орендній платі в сумі 60 881 грн. 36 коп. та пені в розмірі 11 311 грн. 96 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, у позовній заяві прокурор просив суд стягнути судовий збір з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області.

Згідно з платіжним дорученням № 198 від 03.03.2016р. судовий збір у розмірі 1 684 грн. 14 коп. за подання позову до суду (а.с.10) сплачувався прокуратурою Дніпропетровської області, оскільки Дніпропетровська місцева прокуратура № 4 не є юридичною особою, а тому не може сплачувати судовий збір. Юридичною особою є саме прокуратура Дніпропетровської області. Господарський процесуальний кодекс передбачає можливість подання позову Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 4, а сплату судового збору - саме юридичною особою, якою є прокуратура Дніпропетровської області, тому судовий збір має відшкодовуватись на користь платника.

Водночас, оскільки прокурором під час судового розгляду справи подано заяву про зменшення позовних вимог, за приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена ним сума судового збору у розмірі 600 грн. 00 коп. підлягає поверненню прокуратурі Дніпропетровської області за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекспосервіс" (51931, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Республіканська, б. 9-а, кімн. 400, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Центральна, буд. 6; р/р 0013 в ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, одержувач платежу УДКСУ у м. Дніпродзержинську, ) 60 881 грн. 36 коп. (шістдесят тисяч вісімсот вісімдесят одну грн. 36 коп.) заборгованості з орендної плати, 11 311 грн. 96 коп. (одинадцять тисяч триста одинадцять грн. 96 коп.) пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекспосервіс" (51931, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Республіканська, б. 9-а, кімн. 400, ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, буд. 38, ) 1 082 грн. 90 коп. (одну тисячу вісімдесят дві грн. 90 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено 30.05.16р.