РІШЕННЯ

24.05.2016Справа №910/2947/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/2947/16

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», м. Львів,

до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

про стягнення 15 901,50 грн.,

за участю представників:

позивача - Замкова М.О. (довіреність від 14.01.2016 № Лв07/4-211-16);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Компанія) про стягнення 3% річних у сумі 15 901,50 грн. за неналежне виконання умов договору на розподіл природного газу від 30.01.2014 № 14-128-КБ (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 порушено провадження у справі; призначено судовий розгляд на 22.03.2016.

16.03.2016 позивач подав суду клопотання про долучення витребуваних ухвалою суду документів.

У судовому засіданні 22.03.2016 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з її необізнаністю та неподанням відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача у судовому засіданні 22.03.2016 було подано клопотання про продовження строку розгляду спору.

Суд визнав клопотання представника відповідача обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 розгляд справи було відкладено на 11.05.2016; продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

11.05.2016 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на постанову НКРЕ від 02.08.2012 № 1000 «Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу».

У судовому засіданні 11.05.2016 було оголошено перерву до 24.05.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

23.05.2016 позивач подав суду письмові пояснення на відзив відповідача, в яких заперечив проти доводів Компанії та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні 24.05.2016 надав пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача у судове засідання 24.05.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 24.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонам документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 Товариством (газорозподільне підприємство) та Компанією (замовник) був укладений Договір, за умовами якого:

- газорозподільне підприємство зобов'язується у лютому 2014 року надати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами (далі - ГРМ) до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а замовник зобов'язується сплатити вартість послуги в розмірі, у строки та порядку, що передбачені умовами Договору (пункти 2.1, 2.2 Договору);

- договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ визначаються в додатку № 1 до Договору (пункт 3.1 Договору);

- акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством (пункт 3.10 Договору);

- розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1 000 куб.м., встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (пункт 5.1 Договору);

- загальна сума Договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу ГРМ газорозподільним підприємством замовнику (пункт 5.4 Договору);

- оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГМР здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами у Договорі. У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (пункт 5.5 Договору);

- у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, в установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (пункт 5.6 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01.02.2014 і діє в частині надання послуг до 28.02.2014, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за Договором (пункт 11.1 Договору).

Сторонами було укладено такі додаткові угоди: від 05.02.2014 № 1; від 18.04.2014 № 2; від 18.04.2014 № 3; від 03.12.2014 № 4.

Вказаними правочинами сторони погодили обсяги та тарифи транспортування природного газу замовнику, а також продовжили строк дії Договору в частині надання послуг - до 31.12.2015.

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - першим заступником голови правління - заступником голови правління з постачання та обліку газу Королем В.Й., який діяв на підставі довіреності від 10.10.2013 № 06-6885/1, та від відповідача - першим заступником голови правління Франчуком В.Г., який діяв на підставі довіреності від 27.12.2013 № 14-243, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором з надання послуг.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач умови Договору виконав у повному обсязі, у період лютий - грудень 2014 року, січень - грудень 2015 року надав відповідачу послуги з транспортування газу газорозподільними мережами на загальну суму 36 312 463,50 грн., що підтверджується актами наданих послуг за вказаний період.

Відповідач зобов'язання за Договором виконав, проте оплатив надані послуги з порушенням строку, внаслідок чого Товариством було нараховано 3 % річних у сумі 15 901,50 грн.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Що ж до доводів Компанії про особливий алгоритм розрахунків, то слід вказати таке.

Так, відповідач посилається на умови, викладені, зокрема, у пункті 5.6 Договору.

Разом з тим, хоча оплата послуг з транспортування газу здійснюється в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, однак, остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Сторони мають керуватися всіма пунктами Договору, не обираючи при цьому, ті пункти або ж абзаци пунктів, які їм більш імпонують.

Крім того, слід зазначити, що у постанові від 26.12.2006 зі справи № 3-4457к06 Верховним Судом України було вказано таку правову позицію:

- покупець, прийнявши поставлений природний газ, набуває як право власності на вказану продукцію, так і риск її випадкової загибелі (знищення), а відтак, зобов'язаний здійснити оплату вказаної продукції за встановленими цінами;

- постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12.07.2000 № 759 затверджено алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств. Згідно з положеннями згаданої постанови алгоритм не впливає на домовленість сторін за договором щодо строків оплати вартості поставленого газу, не припиняє зобов'язання боржника по оплаті боргу кредитору, у тому числі шляхом реалізації свого права на стягнення боргу зі споживачів природного газу.

Разом з тим, алгоритм, визначений постановою НКРЕ України від 02.08.2012 № 1000, враховуючи пункти 5.6 та 5.7 Договору, також не впливає на домовленість сторін за Договором щодо строків оплати вартості поставленого газу та не припиняє зобов'язання боржника з оплати боргу кредитору.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ідентифікаційний код: 20077720) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ідентифікаційний код: 033490039): 15 901 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот одну) грн. 15 коп. 3 % річних і 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 30.05.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук