ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"25" травня 2016 р. Справа № 911/3814/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району,

до відповідача закритого акціонерного товариства ЗОВ ЕНЕРГО, Республіка Білорусь, м. Гродно

про стягнення 220176,79 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: ФОП ОСОБА_1особисто;

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, 27.05.2015р. звернулася до господарського суду Київської області з позовом до відповідача закритого акціонерного товариства "ЗОВ Енерго", м. Гродно, Республіка Білорусь, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 9964,76 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 25.08.2015р. становить 220 176,79 грн.), з яких: 9630,58 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 25.08.2015р. становить 212792,90 грн.) основного боргу та пеня 334,18 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 25.08.2015р.становить 7 383,89 грн.) та просить покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в порушення умов Договору №4/2013 від 06.06.2013р., укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством "ЗОВ Енерго", відповідач свої господарські зобовязання по сплаті грошових коштів за поставлений позивачем товар не виконав, у звязку з чим за закритим акціонерним товариством ЗОВ Енерго рахується заборгованість за Договором №4/2013 від 06.06.2013р в розмірі 9630,58 доларів США. Крім того, у звязку із простроченням грошового зобовязання, позивач просить суд стягнути з відповідача договірну пеню в сумі 334,18 доларів США.

Відповідно до ст. 123, 124 ГПК України іноземні субєкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обовязки, що й субєкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Підсудність справ за участю іноземних субєктів господарювання визначається цим кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України.

При цьому правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право") спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III ГПК (пункт 1 роз'яснення ВГСУ від 31.05.2002р. № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій").

Суд звертає увагу на те, що пунктом 10.2 сторони передбачили, що всі спори по виконанню Договору №4/2013 від 06.08.2013р. підлягають вирішенню шляхом переговорів. У випадку не досягнення згоди між сторонами вказаного Договору спори підлягають розгляду в судовому порядку в господарському суді за місцем знаходження позивача, за винятком інших випадків передбачених законодавством.

За правовим змістом спірні відносини сторін є договором міжнародної купівлі-продажу товарів, за таких обставин, регулюються перш за все Конвенцією Організації Обєднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980р. (ратифікована Республікою Білорусь 09.10.1989р., вступила в силу для Республіки Білорусь 01.11.1990р., ратифікована Україною 03.01.1990р. (із застереженням щодо обовязковості письмової форми оферти, договору, його зміни та припинення), вступила в силу для України з 01.02.1991р.), яка має перевагу в застосуванні перед національним законодавством країн-учасниць.

Пунктом 1.1 Договору №4/2013 від 06.06.2013р. передбачено, що до даного договору застосовується цивільне право Республіки Білорусь, а пунктом 1.3 Договору передбачено, що по питаннях не врегульованих вказаним договором сторони також керуються нормами Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року.

Частиною 9 ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 року № 959-ХІІ встановлено, що права та обов'язки сторін зовнішньоекономічних договорів (контрактів) визначаються правом країни, що вибрана сторонами при укладенні договору (контракту) або у результаті подальшого узгодження.

Таким чином, у випадках, не врегульованих Конвенцією Організації Обєднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980р., до спірних правовідносин належить застосовувати право країни відповідача за Договором №4/2013 від 06.08.2013р. - закритого акціонерного товариства "ЗОВ Енерго", тобто законодавство Республіки Білорусь.

На підставі вищевикладеного, ухвалами господарського суду Київської області від 31.08.2015р. порушено провадження у справі №911/3814/15, призначено розгляд справи на 08.12.2015р. та зупинено провадження у справі №911/3814/15 у зв'язку із зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду щодо вручення відповідачу судових документів (суддя О.О. Третьякова).

Відповідач проти позову заперечував в повному обсязі. У відзиві на позовну заяву, який надійшов від 07.12.2015р., відповідач твердить, що товар, який надійшов від позивача 20.05.2014р. та 28.05.2014р., і оплату за який позивач заявляє до стягнення, не відповідав умовам договору та вимогам по якості. Так, на твердження відповідача, позивачем замість замовленого двухкантного брусу було поставлено необроблені колоди, на яких виявились торцеві тріщини та ядерна гниль, про що відповідачу було в травні-червні 2014р. заявлено шляхом направлення відповідних електронних листів та актів на електронну адресу. Відповідач твердить, що відповідно до положень Віденської конвенції про договори міжнародної купівлі-продажу товарів передбачено направлення постачальнику претензій по якості будь-яким способом протягом дворічного строку. Також відповідач твердить про направлення в листопаді 2015р. повторно претензій відповідачу по якості електронним листом на електронну адресу, з вимогою здійснити заміну товару на якісний. Однак відповіді від позивача на претензії не надійшло. За таких обставин відповідач твердить про те, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо врегулювання спірної ситуації і обовязку з оплати неякісного товару у нього не виникло, навпаки, позивач має виконати свій обовязок та здійснити заміну неякісного товару на якісний.

Ухвалами господарського суду від 08.12.2015р. провадження у справі №911/3814/15 було поновлено, відкладено розгляд справи на 22.03.2016р. та зупинено провадження у справі №911/3814/15 у зв'язку із зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду щодо вручення відповідачу судових документів (суддя О.О. Третьякова).

Також у звязку з тим, що пунктом 10.1 укладеного між сторонами Договору від 06.06.2013р. №4/2013, і який є підставою заявленого позову, визначено, що законодавством укладення та виконання вказаного договору визнається законодавство Республіки Білорусь, суд судовим запитом від 08.12.2015р. просив Міністерство юстиції України надати витяги з Цивільного кодексу Республіки Білорусь та інших нормативно-правових актів, які регламентують питання поставки та купівлі-продажу товару, а також приймання товару по якості.

17.12.2015р. від економічного суду Гродненьскої області надійшла ухвала про виконання судового доручення іноземного суду від 25.11.2015р. №25-2Ип/2015 з підтвердженням про вручення документів відповідачу.

09.02.2016р. від позивача надійшли витребувані судом документи разом з супровідним листом від 09.02.2016р.

Витребувані судом матеріали надійшли від Міністерства юстиції України із супровідним листом від 02.03.2016р. № 6946/338-0-62-16/12.

На підставі ст.ст. 2-1, 4-6 ГПК України шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (протокол від 12.03.2016р.) у звязку з перебуванням судді Третьякової О.О. у довгостроковій відпустці, для розгляду зазначеної справи визначено суддю О.В.Конюх.

Ухвалою суду від 16.03.2016р. суддею Конюх О.В. прийнято до свого провадження справу №911/3814/15, поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи №911/3814/15 на 25.05.2016р., витребувано у сторін необхідні для розгляду справи документи та зупинено провадження у справі №911/3814/15 у звязку із зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду щодо вручення відповідачу судових документів.

24.03.2016р. від економічного суду Гродненської області надійшла ухвала про виконання судового доручення іноземного суду від 10.03.2016р. №3-2Ип/2016 з підтвердженням про вручення документів відповідачу.

24.03.2016р. від закритого акціонерного товариства "ЗОВ Енерго" надійшла заява №17 від 16.03.2016р. про розгляд справи без участі їхнього представника та письмові пояснення №18 від 16.03.2016р., в яких відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про оплату поставлених партій товару в повному розмірі, оскільки якість товару не відповідає умовам договору.

04.05.2016р. від економічного суду Гродненської області надійшла ухвала про виконання судового доручення іноземного суду від 07.04.2016р. №9-2Ип/2016. з підтвердженням про вручення документів відповідачу, за таких обставин, в порядку ст. 79 ГПК України суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

В судове засідання 25.05.2016р. з'явився позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1, яка в судовому засіданні надала усні пояснення по суті позовної заяви та подала заяву про відмову від позову в частині вимоги про стягнення пені в розмірі 334,18 доларів США, відповідач - закрите акціонерне товариство "ЗОВ Енерго" свого представника в судове засідання 25.05.2016р. не направив, вимоги ухвали суду від 16.03.2016р. не виконав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши в судовому засіданні 25.05.2016р. заяву позивача про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 78 Господарського процесуального кодексу України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

У п. 4.6. розяснень, наданих Вищим господарським судом України у постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року № 18 вказано, що у випадках відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК) господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Так, заслухавши присутнього позивача, судом встановлено, що подане клопотання про відмову від стягнення пені у розмірі 334,18 доларів США не суперечить чинному законодавству та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, а отже приймається судом.

За таких обставин, суд, керуючись п. 4 частини першої ст. 80 ГПК України, припиняє провадження з розгляду позовної вимоги ФОП ОСОБА_1 до ЗАТ "ЗОВ Енерго" про стягнення пені в розмірі 334,18 доларів США.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району (далі по тексту ФОП ОСОБА_1Г.), до відповідача закритого акціонерного товариства "ЗОВ Енерго", м. Гродно, Республіка Білорусь, (далі по тексту ЗАТ ЗОВ Енерго), всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.06.2013р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, як продавцем та закритим акціонерним товариством "ЗОВ Енерго", Республіка Білорусь, як покупцем укладено Договір №4/2013 від 06.06.2013р.(далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого:

- цивільне право Республіки Білорусь являється правом, яке застосовується до цього Договору (п.1.1 Договору);

- продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти і оплатити продукцію (далі - Товар) дошку обрізну і не обрізну, лафет, двохкантний брус. Параметри: товщина від 20мм до 600мм, ширина від 20 мм до 600мм, довжина від 30мм до 6000мм. Допустима погрішність від 0/+200мм (пункт 2.1 Договору);

- упаковка товару має відповідати умовам збереження товарного виду і транспортування (пункт 2.2 Договору);

- ціна товару, який продається за умовами вказаного договору, узгоджується в доларах США і залишається договірною. Ціна товару визначається якістю товару. Ціна, асортимент і кількість товару по кожній поставці зазначаються в додатках до вказаного договору, які являються його невід'ємною частиною (пункт 3.2 Договору);

- загальна сума договору складає (орієнтовно) 500 000 доларів США. Ціна товару залежить від якості товару (пункт 3.3 Договору);

- покупець зобов'язаний не пізніше, ніж за 7 календарних днів до передбачуваної дати поставки в письмовій формі узгодити об'єм і параметри, зазначені в п.2.1, наступної партії товару з продавцем (пункт 4.1 Договору);

- митні платежі і інші витрати на території країни покупця оплачує покупець, а всі понесені витрати, податки і митні платежі на території країни продавця оплачує продавець (пункт 4.3 Договору);

- якість товару повинна відповідати діючим національним стандартам країни-виробника товару (пункт 5.1);

- приймання товару по кількості здійснюється покупцем у відповідності з товарно-транспортними документами (пункт 5.2 Договору);

- покупець здійснює передоплату (аванс) за кожну окрему партію товару в доларах США банківським переводом коштів на валютний рахунок продавця, зазначений в договорі (пункт 6.1 Договору);

- за невиконання чи неналежне виконання своїх обов'язків по Договору сторони несуть повну матеріальну відповідальність (пункт 9.1 Договору);

- при несвоєчасній оплаті замовленого та поставленого товару покупець сплачує пеню в розмірі 0,01% від вартості замовленою і поставленої партії (пункт 9.3 Договору);

- законодавством укладення і виконання Договору визнається законодавство Республіки Білорусь (пункт 10.1 Договору);

- договір, а також зміни та доповнення до договору, укладені за допомогою електронних засобів зв'язку (телефакс, Інтернет), мають юридичну силу (пункт 11.1 Договору);

- договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами. Договір дійсний до 31 грудня 2013р. і продовжується кожний рік на один календарний рік у випадку, якщо одна із сторін не оголосила про вихід із договірних відносин (пункт 11.3 Договору)

Відповідно до ст. 30, пункту а) частини першої ст. 31 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів, продавець зобов'язаний поставити товар, передати документи, що стосуються його, та передати право власності на товар відповідно до вимог договору та цієї Конвенції.

Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов Договору №4/2013 від 06.06.2013р позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 9630,58 доларів США, що підтверджується міжнародними вантажними товарно-транспортними накладними (CMR): №298036 від 15.05.2014р., №298106 від 23.05.2014р., та виставлено рахунки фактури від 14.05.2014р. №52 на суму 4815,41 доларів США та від 23.05.2014р. №55 на суму 4815,17 доларів США відповідно.

Так, у відповідача виник обовязок оплатити отриманий товар на суму 9630,58 доларів США, що підтверджується зокрема складеним та підписаним обома сторонами актом звірки взаємних розрахунків від 02.04.2014р. (копію залучено до матеріалів справи).

Заперечення відповідача щодо неналежної якості поставленого товару, суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 35 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів продавець повинен поставити товар, який за кількістю, якістю й описанням відповідає вимогам договору і який затарований чи упакований так, як це вимагається за договором.

Відповідно до частини 1 статті 439 Цивільного Кодексу Республіки Білорусь продавець зобов'язаний передати покупцю товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно з статтею 447 Цивільного Кодексу Республіки Білорусь, якщо на товар не встановлений гарантійний строк чи строк придатності, вимоги пов'язані з недоліками товару, можуть бути пред'явлені покупцем при умові, що недоліки були виявлені в розумний строк, але в межах двох років з дня передачі товару покупцю або в межах більш довгого строку, якщо такий строк встановлений законодавством чи договором купівлі-продажу. Строк для виявлення недоліків товару, який підлягав перевезенню чи відправку поштою, вираховується з дня доставки такого товару в місце призначення.

Положеннями частини другої статті 483 Цивільного Кодексу Республіки Білорусь передбачено, що прийнятий покупцем товар повинен бути ним оглянутий в строк встановлений законодавством або договором.

Покупець зобов'язаний в цей же строк перевірити кількість і якість прийнятого товару в порядку встановленому законодавством чи договором поставки, і при виявленні невідповідностей чи недоліків товару негайно письмово повідомити постачальника.

Відповідно до положень пункту 7 постанови Ради Міністрів Республіки Білорусь від 03.09.2008 №1290 "Об утверждении Положения о приемке товаров по количеству и качеству" при виявлені недостачі, невідповідності якості, маркування товару, тари чи упаковки встановленим вимогам в разі необхідності складення двохстороннього акта виклик представника продавця являється обов'язковим.

Суд, ухвалами витребовував у відповідача:

- докази повідомлення позивача про поставку товару неналежної якості за договором №4/2013 від 06.06.2013р., а саме за рахунками-фактурами №52 від 14.05.2014р. та №55 від 23.05.2014р. та отримання позивачем такого повідомлення, або докази виклику іншого представника у випадку, якщо представник позивача не з'явився за викликом (представника торгово-промислової палати; представника республіканського органу державного управління чи іншої державної організації Республіки Білорусь, представника органу по сертифікації продукції, дослідного центру чи лабораторії, акредитованих державних комітетом по стандартизації Республіки Білорусь, які здійснюють перевірку якості товару, який приймався згідно договору №4/2013 від 06.06.2013р. за спірними поставками);

- довіреності осіб, які здійснювали прийом товару по договору поставки №4/2013 від 06.06.2013р. згідно із рахунками фактурами №52 від 14.05.2014р. та №55 від 23.05.2014р. ; докази ознайомлення вказаних осіб з умовами договору та супровідними документами до нього, в яких міститься інформація про кількість і якість товарів, які перевіряються;

- акт про відбір проб поставленого товару; докази скерування проб поставленого товару на експертизу; результати проведеної експертизи, якщо така мала місце; докази відправлення однієї із проб товару позивачу;

- докази того, що на поданих суду Відповідачем фотознімках зображено товар, поставлений Відповідачу Позивачем за договором №4/2013 від 06.06.2013р. згідно із рахунками-фактурами №52 від 14.05.2014р. та №55 від 23.05.2014р.

- докази направлення або вручення позивачу в строк, передбачений Цивільним Кодексом Республіки Білорусь вимог в порядку ст. 445 Цивільного Кодексу Республіки Білорусь (за вибором покупця щодо зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків, відшкодування витрат на усунення недоліків товару, відмови від прийняття товару неналежної якості; вимоги замінити товар на товар, що відповідає договору тощо).

Відповідачем суду подано копії листів від 02.06.2014р. № 36, від 22.05.2014р. №31, від 28.05.2015р. № 35, в яких відповідач зазначає про невідповідність поставленої продукції вимогам по якості та просить позивача направити представника для вирішення питання про її повернення або заміну, з додаванням відповідних Актів приймання від 20.05.2014р. від 28.05.2014р., від 20.05.2014р.

Разом із тим, відповідачем не подано жодних доказів вручення або направлення зазначених листів позивачу будь-яким способом (поштою, на електронну адресу тощо). Відповідачем не подано листів-відповідей позивача, з яких би вбачалося отримання претензій позивачем або хоча б обізнаність про наявність таких претензій. Акти приймання складені працівниками відповідача в односторонньому порядку без залучення представників позивача або інших представників, які могли бути запрошені у випадку, якщо представник позивача не з'явився за викликом (представника торгово-промислової палати; представника республіканського органу державного управління чи іншої державної організації Республіки Білорусь, представника органу по сертифікації продукції, дослідного центру чи лабораторії, акредитованих державних комітетом по стандартизації Республіки Білорусь, які здійснюють перевірку якості товару, який приймався згідно договору №4/2013 від 06.06.2013р. за спірними поставками).

Суд зазначає, що хоча в статті 39 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів не встановлено форми повідомлення продавця про виявлений брак товару, однак, така форма встановлюється статтею 483 Цивільного кодексу Республіки Білорусь, яка не вступає в колізію з вимогами Конвенції.

За правилами 483 Цивільного кодексу Республіки Білорусь покупець зобов'язаний в встановлений строк перевірити кількість і якість прийнятих товарів в порядку, встановленому законодавством чи договором поставки і при виявленні невідповідності чи недоліків товару негайно письмово повідомити постачальника.

За таких обставин, судом встановлено, що позивач здійснив поставку товарів відповідачеві, що підтверджується міжнародними вантажними товарно-транспортними накладними (CMR): №298036 від 15.05.2014р., №298106 від 23.05.2014р., та виставлено рахунки фактури від 14.05.2014р. №52 на суму 4815,41 доларів США та від 23.05.2014р. №55 на суму 4815,17 доларів США відповідно, на підставі чого у відповідача виник обовязок оплатити отриманий товар в розмірі 9630,58 доларів США

Відповідно до ст.ст. 53, 54, 59 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції. Зобов'язання покупця сплатити вартість включає вжиття таких заходів і додержання таких формальностей, які можуть вимагатися згідно з договором або згідно з законами і правилами для того, щоб зробити можливим здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

Умовами Договору №4/2013 від 06.06.2013р. пунктом 6.1 встановлено, що покупець здійснює передоплату (аванс) за кожну окрему партію товару в доларах США банківським переводом коштів на валютний рахунок продавця, зазначений в договорі.

Частиною 1 ст. 456 Цивільного кодексу Республіки Білорусь передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар безпосередньо до або після передачі йому продавцем товару, якщо інше не передбачено цим Кодексом, іншими актами законодавства або договором купівлі-продажу або не слідує із суті зобовязання.

Відповідно до вищенаведеного, суд приходить до висновку, що строк оплати за товарно-транспортними накладними (CMR): №298036 від 15.05.2014р., №298106 від 23.05.2014р. є таким, що настав.

Доказів здійснення оплати вказаної заборгованості за Договором станом на дату прийняття рішення відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. ст. 61, 62 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів якщо покупець не виконує яке-небудь із своїх зобов'язань за договором або за цією Конвенцією, продавець може зокрема здійснити права, передбачені статтями 62 - 65; в тому числі згідно ст. 62 може вимагати від покупця сплати ціни.

За таких обставин, існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 9 630,58 доларів США доведено суду належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовано, вимога про стягнення зазначеної заборгованості відповідає передбаченим Конвенцією засобам правового захисту в разі порушення договору покупцем.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи поданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає вимогу позивача такою, що підлягає задоволенню повністю. Суд приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 9630,58 доларів США боргу.

Ціна позову на дату сплати судового збору 27.08.2015р. становила 213501,98 грн. (курс НБУ долара США на 27.08.2015р.становив 2142,5702 грн., відтак еквівалент основного боргу 9630,58 доларів США становив 206 341,94 грн., еквівалент 334,18 доларів США пені становив 7160,04 грн.). Позовна заява мали бути оплачена судовим збором в сумі 3202,53 грн. (1,5% ціни позову відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме 4403,54 грн. Позивач звернувся до суду з клопотанням про повернення зайве сплаченого судового збору.

За таких обставин, зайво сплачений судовий збір в сумі 1201,01 грн. в порядку пункту 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» належить до повернення позивачу шляхом винесення відповідної ухвали.

У звязку із задоволенням позову відшкодування судового збору позивачу суд покладає на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 3095,13 грн. Водночас суд звертає увагу позивача на те, що у відповідності до пункту 5 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір, пропорційний позовним вимогам, провадження за якими припинено у звязку із відмовою позивача від позову, поверненню позивачу з державного бюджету не підлягає.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 123-125 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі поновити.

2. Прийняти відмову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від позовних вимог в частині стягнення з закритого акціонерного товариства "ЗОВ Енерго" пені у розмірі 334,18 доларів США,провадження у справі в цій частині припинити.

3. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

4. Стягнути з закритого акціонерного товариства "ЗОВ Енерго" (230005,Республіка Білорусь, м. Гродно, вул. Господарчая, буд.22/3 каб.9, УНП 591000207)

на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова,6/325, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

9630,58 доларів США (дев'ять тисяч шістсот тридцять доларів США п'ятдесят вісім центів, що станом на дату подання позову 27.08.2015р. становило в гривневому еквіваленті 206 341,94 грн.) основного боргу,

3095,13 грн. (три тисячі девяносто пять гривень тринадцять копійок) судового збору;

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 31.05.2016р.

Суддя О.В. Конюх