ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р.Справа № 922/1328/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Аватар 07", м.Харків
до ПП "Норма Плюс 2008", м. Ізюм
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. б/н від 20.04.16 р.;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Аватар 07", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - ПП "Норма Плюс 2008" основний борг в сумі 40620,00 грн., пеню в сумі 27885,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 1378,00 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором поставки №14/3-2014 від 14.03.14 р.

Господарський суд Харківської області, ухвалою від 26.04.16 р. призначив розгляд справи в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні 26.05.16 р. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 26.05.16 р. не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24).

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

14.03.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Аватар 07" (позивач, постачальник) та приватним підприємством "Норма Плюс 2008" (відповідач, покупець) був укладений договір постачання № 14/3-2014 (далі - договір; а.с. 9), відповідно до умов якого, позивач зобов'язався передати відповідачу товар, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити отриманий товар на умовах, визначених умовами договору постачання.

Договір діє з моменту підписання до 31.12.14 р. (п. 4.1 договору).

Кількість товару, його асортимент, вартість зазначається у видаткових накладних на товар, які є невід'ємними частинами даного договору (п. 1 договору).

Згідно з п. 2.4 договору, товар вважається прийнятим з моменту підписання уповноваженим представником покупця супроводжувальної документації на товар (видаткової накладної, завірених копій, ліцензій або іншого документу).

На виконання умов договору, позивач за період з 05 по 30 вересня 2014 року поставив на адресу відповідача товар на загальну суму 58017,28 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними (а.с.11-13), які були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до п. 3.1 договору, оплата отриманого товару здійснюється покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту отримання товару шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Отже, покупець повинен був сплатити за поставлений товар, згідно з останньою видатковою накладною, в строк до 20 жовтня 2014 р.

Відповідач, в свою чергу, здійснив часткову оплату товару на загальну суму 17397,27 грн. Внаслідок чого, заборгованість відповідача за продукцію склала 40620,00 грн.

16.03.2016 р. позивач направив на адресу відповідача претензію від 15.03.16 р. (а.с. 16) про сплату боргу за поставлений за спірним договором товар.

Однак, відповідач ніяким чином на вказану претензію не відреагував, заборгованість не сплатив, що стало підставою для звернення з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено, відповідно до п. 3.1 договору, оплата отриманого товару здійснюється покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту отримання товару шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Отже, покупець повинен був сплатити за поставлений товар, згідно з останньою видатковою накладною, в строк до 20 жовтня 2014 р.

Проте, станом на момент розгляду справи, відповідач 40620,00 грн. заборгованості не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу чи підтверджували б оплату заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 20.10.14 р. прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару за договором поставки №14/3-2014 від 14.03.14 р.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 40620,00 грн. заборгованості, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 27885,00 грн.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В частині 1 ст. 548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з п. 6.2 договору, покупець у випадку порушення умов даного договору несе наступну відповідальність: за несвоєчасний розрахунок за отриманий товар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Частина 6 ст. 232 ГК України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування пені позивачем, суд визнає вимогу про стягнення з відповідача пені такою, що підлягає частковому задоволенню за період з 20.10.15 по 21.04.15 в сумі 7716,69 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до приписів якої, при частковому задоволенні позову - витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Норма плюс 2008" (Код , 64300, Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, б. 41) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аватар 07" (Код , 61036, м. Харків, вул. Ковтуна, 24) основний борг в сумі 40620,00 грн., пеню в сумі 7716,69 грн. та судові витрати по справі в сумі 972,30 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_2