ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа № 925/330/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до Канівського комунального підприємства теплових мереж, Черкаська область, м. Канів, вул. Енергетиків, 30

про стягнення 9 671 286,75 грн. заборгованості та санкцій,

за участю повноважних представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Канівського комунального підприємства теплових мереж про стягнення заборгованості за поставлений газ згідно договору купівлі-продажу природного газу від 21.01.2014р. №1967/14-БО-36 в розмірі 9 671 286,75 грн.,

в тому числі:

5 286 244,61 грн. основного боргу,

1 204 259,76 грн. пені,

2 996 559,60 грн. інфляційних збитків,

184 222,78 грн. 3% річних

та відшкодування судових витрат.

До початку судового засідання, що відбулось 19.04.2016р., представник відповідача подав до суду відзив від 18.04.2016р. №264 з додатками, в якому просить суд в задоволенні стягнення пені, інфляційних та 3% річних відмовити та відстрочити виконання рішення суду до 01.01.2017р.

До початку судового засідання представник позивача подав до суду заперечення від 27.05.2016р. на відзив з додатками, в якому вказано, що у позивача є всі підстави вважати, що заява відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду подана виключно з метою уникнення виконання судового рішення, оскільки позивач протягом дії договору сумлінно і добросовісно виконував свої договірні зобовязання перед відповідачем, а тому має право на вчасні та повні розрахунки з ним за надані по договору послуги. Зазначено, що з поданої відповідачем копії балансу (Звіту про фінансові результати) підприємства станом на 2014 рік вбачається, що господарська діяльність відповідача не обтяжена довгостроковими банківськими кредитами або іншими фінансовими зобовязаннями.

Позивач вважає, що викладені відповідачем у відзиві обставини є безпідставними, необґрунтованими та незаконними, оскільки:

- списання пені, штрафних та фінансових санкцій на підставі ч.13 ст.18 Закону №2467 можливе лише в разі дотримання ряду умов, виконання яких відповідачем не здійснено;

- 3% річних та інфляційні втрати не є санкціями взагалі, а входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника, а відтак не підпадають під дію Закону №2467;

- відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог;

- відсутність правового визначення терміну «списання», відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів як порядку списання, так і порядку та типового договору реструктуризації заборгованості;

- Закон №2467 втратив чинність на момент звернення позивача з позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Проти відстрочення рішення суду заперечив повністю.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги заперечив частково. Визнав основний борг, який просить відстрочити до 01.01.2017р. у звязку з тяжким фінансовим становищем відповідача. В задоволенні вимог про стягнення пені, інфляційних та 3% річних просить відмовити, оскільки за законом борги мають бути списані.

Докази укладення угод про реструктуризацію боргу чи його списання в розвиток приписів законодавства не подано.

На запитання головуючого присутні учасники заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

21.01.2014р. між ПАТ Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець Позивач по справі), та Канівським комунальним підприємством теплових мереж (Покупець - Відповідач по справі), було укладено договір купівлі-продажу природного газу №1967/14-БО-36 (Далі Договір), за умовами якого Продавець зобовязується передати в 2014р. природний газ у власність Покупця виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, а Покупець прийняти і сплатити на умовах цього Договору природний газ в обсязі до 1760 тис.куб.м. (а.с. 9).

Дія договору в частині постачання газу - до 31.12.2014р. (п.11 договору, а.с. 14).

На виконання п. 2.1 Договору Продавець передав Покупцеві природний газ щомісячними поставками протягом січня - грудня 2014р., на загальну суму 6 424 664,91 грн. (з урахуванням вартості транспортування газу), що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- січень 2014р. 340,167 тис.м3 газу на суму 1 136 413,59 грн. з ПДВ акт приймання-передачі газу від 31.01.2014р. (а.с. 21);

- лютий 2014р. 239,105 тис.м3 газу на суму 798 790,51 грн. з ПДВ акт приймання-передачі газу від 28.02.2014р. (а.с. 22);

- березень 2014р. 139,891 тис.м3 газу на суму 467 341,14 грн. з ПДВ акт приймання-передачі газу від 31.03.2014р. (а.с. 23);

- квітень 2014р. 46,941 тис.м3 газу на суму 247 138,74 грн. з ПДВ акт приймання-передачі газу від 30.04.2014р. (а.с. 24);

- жовтень 2014р. 55,484 тис.м3 газу на суму 355 420,30 грн. з ПДВ акт приймання-передачі газу від 31.10.2014р. (а.с. 25);

- листопад 2014р. 190,373 тис.м3 газу на суму 1 272 156,16 грн. з ПДВ акт приймання-передачі газу від 30.11.2014р. (а.с. 26);

- грудень 2014р. 280,280 тис.м3 газу на суму 2 147 404,47 грн. з ПДВ акт приймання-передачі газу від 31.12.2014р. (а.с. 27).

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Станом на 18.11.2015р. Покупець частково розрахувався за поставлений природний газ на загальну суму 1 138 420,30 грн.

На момент звернення позивача з позовом до суду відповідач розрахунок повністю не провів.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобовязань стало причиною звернення Позивача до суду за захистом свого порушеного права та примусового стягнення боргу, інфляційних збитків та санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за договором.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання на ринку України з послуг постачання та споживання газу та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існували договірні відносини оплатної поставки енергоносіїв приєднаними мережами на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

За правовою природою договір купівлі-продажу природного газу від 21.01.2014р. №1967/14-БО-36 є договором купівлі-продажу і відповідає вимогам статті 655 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу природного газу від 21.01.2014р. №1967/14-БО-36 (а.с. 9-14) не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд враховує також презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Позивач поставив Відповідачу природний газ протягом січня-грудня 2014р. на загальну суму 6 424 664,91 грн. (з урахуванням вартості транспортування газу), що підтверджується документально актами приймання-передачі природного газу (а.с. 21-27), та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та вартості отриманого газу не заявлено.

Відповідач не заявляв про відмову від прийняття газу.

На момент звернення з позовом відповідач розрахувався частково за отриманий газ в розмірі 1 138 420,30 грн. Позивач підтвердив неповний та несвоєчасний розрахунок за спірним договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 6.1 договору про постачання природного газу - повна оплата партії газу - до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки газу, недопоставки газу чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та своєчасної оплати за вже отриманий та використаний газ належним чином не виконав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право позивача на стягнення 5 286 244,61 грн. заборгованості за поставлений природний газ.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 184 222,78 грн. - 3% річних за час прострочення виконання грошового зобовязання за період з 15.02.2014р. по 14.07.2015р. в межах строку прострочення, та 2 996 559,60 грн. інфляційних збитків, які позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач нараховує 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційні збитки окремо по періодах постачання газу та прострочення оплати помісячно, з урахуванням обовязку відповідача на повну оплату газу до 14 числа, наступного за місяцем споживання газу (а.с. 28-31).

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт:Ліга-Закон». Розрахунок виконано вірно, з урахуванням строку оплати партій спожитого газу, часткових оплат відповідачем. 184 222,78 грн. - 3% річних з простроченої суми та 2 996 559,60 грн. інфляційних збитків належить стягнути з відповідача на користь позивача за невчасно виконаним грошовим зобовязанням.

У відповідності до п. 7.2 Договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу 1 204 259,76 грн. пені за неналежне виконання зобовязання з мотивів прострочення боргу, з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, збільшеного до 5 років строку позовної давності за згодою сторін, та відповідних періодів прострочення.

Забезпечення виконання зобовязання у виді неустойки оформлено між сторонами письмовим договором відповідно до положень та вимог ст.ст. 546-549 ЦК України.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон» за період з 15.02.2014р. по 08.10.2015р. Розрахунок виконано вірно. Стягненню підлягає 1 204 259,76 грн. пені на користь Позивача.

Відповідачем подано до суду заяву про відстрочення виконання рішення суду до 01.01.2017р.з таких мотивів:

Відповідач є єдиним виконавцем послуг з теплопостачання в місті Каневі, основним видом діяльності підприємства є виробництво транспортування і постачання теплової енергії. Відповідач є збитковим підприємством, що підтверджується звітом про фінансові результати в періоди, за які здійснені нарахування розміру відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання. Таке становище викликане об'єктивними факторами, на які Відповідач не може вплинути. Зокрема, грошові надходження боржника пов'язані зі специфікою законодавчого регулювання сфери теплопостачання та, як наслідок - збитковістю підприємства. Так, відповідно норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» тарифи на теплопостачання затверджуються органами виконавчої влади та місцевого самоврядування. Тарифне регулювання має суттєвий соціально-економічний вплив на інтереси усіх учасників господарських відносин. Від його виваженості та послідовності залежить збереження балансу між інтересами держави, суб'єктів господарювання та споживачів житлово-комунальних послуг, а це, в основній частині населення, бюджетні заклади (школи, дитячі садки, лікарні та інші бюджетні установи та організації), інші суб'єкти господарювання.

При цьому, встановлений тариф, є нижчим від економічно обгрунтованих витрат на виробництво теплової енергії. Згідно чинного законодавства у разі встановлення тарифу на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який встановлює тарифи зобов'язаний відшкодувати різницю з відповідного бюджету. Проте, зазначений обов'язок виконується неналежним чином, в зв'язку з чим перед Відповідачем існує постійна заборгованість за компенсацію різниці в тарифах. Така ситуація, в свою чергу, призводить до неможливості Відповідачем вчасно виконати свої зобов'язання перед Позивачем .

Розпочинаючи з 2012 року Відповідачем на рахунок Позивача вже було сплачено 2478464,15 грн. штрафних санкцій, які були стягнуті відповідно до рішень суду, крім того з підприємства стягнуто виконавчий збір в розмірі 518045 грн. Джерело покриття підприємством таких витрат відсутнє, і як наслідок виникає заборгованість по поточним платежам за спожитий природний газ, адже в першу чергу кошти стягуються на виконання рішень суду, які набрали чинності.

Крім того, існує постійна заборгованість організацій, що фінансуються з бюджетів різних рівнів. Навіть примусове виконання рішень про стягнення заборгованості з підприємств, установ та організацій, що фінансуються з бюджетів різних рівнів унеможливлюється в зв'язку з недостатністю бюджетних призначень. Адже в середині 2014 бюджетного року, коли бюджети сформовані та затверджені, ціна на природний газ неодноразово збільшувалася, що підтверджується наданими Позивачем додатковими угодами. Підприємство постачальник тепла об'єктивно не мало можливості вплинути на ці негативні явища.

Поряд з цим, з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері купівлі-продажу газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються з бюджетів різних рівнів, та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, що проводять діяльність у цій галузі, відсутність будь якої можливості у Відповідача впливати на формування кошторисних призначень для оплати послуг за теплопостачання бюджетними організаціями, вбачається, що Відповідач був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за придбаний природний газ, що може свідчити про відсутність вини з боку відповідача.

Основним джерелами доходів Канівського комунального підприємства теплових мереж є частка коштів, які надходять на рахунки від здійснення виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно чинного законодавства розрахунки за використаний природний газ здійснюються в межах нормативного регулювання під контролем державних органів та жодним чином не залежать від Канівського комунального підприємства теплових мереж.

Наразі, в зв'язку з повним розрахунком за спожитий природний газ, який був з використаний для виробництва теплової енергії для потреб населення Канівське комунальне підприємство теплових мереж вжило заходів для спрямування коштів, що надходять на рахунок з спеціальним режимом використання «Населення» для погашення заборгованості перед Позивачем.

З метою вирішення порушеного спору Канівське комунальне підприємство теплових мереж листом від 17.07.2015р. №612 зверталося до Позивача з пропозицією щодо реструктуризацію заборгованості за Договором на 24 місяці в порядку визначеному Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК «Нафтогаз України», погасивши в термін визначений Законом заборгованість за спожитий природний газ протягом 2013 року. Однак, Позивачем було відмовлено в задоволенні клопотання, в зв'язку з не затвердженням Кабінетом Міністрів України форми типового договору про реструктуризацію.

З урахуванням викладеного, на підставах, встановлених Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу», що діяв на момент існування спірних відносин, на думку Відповідача, припинилися зобов'язання Канівського комунального підприємства теплових мереж перед НАК «Нафтогаз України» з оплати пені, інфляційних втраті та 3% річних.

Відповідно до ст. 83 ГПК України при наявності обставин, що

ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони господарський суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали.

Вирішуючи питання про надання господарським судом відстрочки чи розстрочки виконання рішення, зміну способу чи порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу їх виконання допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Суд враховує заяву відповідача про відстрочення стягнення боргу до 01.01.2017р., наявність виключних обставин для надання відстрочення боргу, враховуючи наявність виняткових обставин у ситуації, що виникла у господарській діяльності боржника, з урахуванням прав суду, наданих п. 6 ст. 83 ГПК України, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду до початку опалювального сезону до 01.10.2016р. з мотивів виключності обставин та соціального значення підприємства в місті Канів. В решті вимог належить відмовити.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 145 070,00 грн. судового збору

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85, п. 6 ст. 83 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Канівського комунального підприємства теплових мереж, Черкаська область, м. Канів, вул. Енергетиків, 30, ідентифікаційний код 02082657, номер рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, , номер рахунку в банку невідомий

5 286 244,61 грн. основного боргу, 1 204 259,76 грн. пені, 2 996 559,60 грн. інфляційних збитків, 184 222,78 грн. 3% річних та 145 070,00 грн. судового збору.

Відстрочити виконання рішення суду до початку опалювального сезону але не пізніше до 01.10.2016р.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 02.06.2016р.

Суддя Г.М. Скиба