РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016Справа №910/4867/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Таегутек Україна";
До Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк";
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Національний банк України;
Прозобов'язання вчинити дії
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Зорін О.В., представник за довіреністю № 01 від 14.03.2016 р., Мережко О.О., представник за довіреністю № 01 від 14.03.2016 р., Мусієнко Н.Є., представник за довіреністю № 01 від 14.03.2016 р.;
Від відповідача: Троян О.І., представник за довіреністю № 010-01/8330 від 18.12.2014 р.;
Від третьої особи: Спальов В.В., представник за довіреністю № 18-0009/28268 від 04.04.2016 р.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Таегутек Україна" звернулося до суду з позовом, яким просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк" виконати заяву на закупівлю валюти від 09.03.2016 № 15 на умовах, вказаній у ній, а також виконати платіжне доручення в іноземній валюті від 09.03.2016 № 15 про перерахування 50 000,00 доларів США, на умовах, вказаних у ньому.

Провадження у справі за вказаними вимогами було порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 № 910/4867/16, яку призначено до розгляду на 05.04.2016.

05.04.2016 в судовому засіданні судом було відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" про залучення до участі у справі Національного банку України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оголошено перерву у засіданні до 21.04.2016.

Згідно з ухвалою від 21.04.2016 за клопотанням відповідача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Національного банку України, відкладено розгляд справи на 05.05.2016, зобов'язано учасників провадження у справі подати документи і докази.

Ухвалою від 05.05.2016 розгляд справи було відкладено на 24.05.2016, за клопотанням представника відповідача продовжено строк вирішення спору у справі, зобов'язано третю особу надати документи.

24.05.2016 в судовому засіданні в ході розгляду спору по суті представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили позов задовольнити, вказуючи на протиправність дій відповідача, який не виконав заяву на закупівлю валюти від 09.03.2016 № 15 та платіжне доручення в іноземній валюті від 09.03.2016 № 15 про перерахування 50 000,00 доларів США в якості виплати дивідендів учаснику Товариства з обмеженою відповідальністю "Таегутек Україна" нерезиденту, а також порушення прав позивача внаслідок застосування незаконної постанови Національного банку України від 03.03.2016 № 140.

Представник відповідача проти позову заперечував повністю, посилаючись на правомірність своїх дій та зважаючи на обов'язковість застосування постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 № 140, якою, серед іншого, було введено тимчасову заборону на купівлю, перерахування іноземної валюти з метою повернення за кордон дивідендів іноземному інвестору.

Представник третьої особи підтримав правову позицію відповідача, надав письмові пояснення по справі, згідно з якими заходи, введені згідно постановою Правління Національного банку України від 03.03.2016 № 140, зокрема, заборона на купівлю, перерахування іноземної валюти з метою повернення за кордон дивідендів іноземному інвестору є тимчасовими та необхідними з огляду на фінансово-політичну ситуацію в країні. Крім того, представник Національного банку України зауважив про наявність альтернативних способів отримання учасниками-нерезидентами належних їм до виплати дивідендів.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Вікрите акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк" (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк") за текстом договору - банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Таегутек Україна" (за текстом договору - клієнт) 27.02.2009 року уклали договір банківського рахунка № 7334, за умовами якого банк зобов'язався відкрити клієнту банківський рахунок № 334, проводити операції по рахунку та надавати банківські послуги відповідно до чинного законодавства, нормативно-правових актів Національного баку України та внутрішніх правил банку, а клієнт зобов'язався оплачувати банківські послуги на умовах договору.

Згідно з п. 8.1 та п. 8.3 названого договору його було укладено на один рік з наступним автоматичним продовженням на один рік, у разі відсутності письмової заяви однієї зі сторін про його припинення, яка направляється іншій стороні за двадцять днів до закінчення строку дії договору.

Як встановлено судом з пояснень представників сторін, договір банківського рахунку станом на час розгляду справи не припинено.

09.03.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Таегутек Україна" в системі "Клієнт-банк" надав відповідачеві заяву № 15 про купівлю іноземної валюти, яку необхідно перерахувати на поточний рахунок клієнта в іноземній валюті № 334 для виплати дивідендів на таких умовах: сума купівлі - 50 000,00 доларів США, назва та код валюти - 870 долар США, курс купівлі в гривнях - 27,200000 грн., сума в гривнях, що потрібна для купівлі іноземної валюти - 1 361 360,00 грн., сума збору на обов'язкове державне пенсійне страхування - 0,00 грн. Бенефіціар - IMC International MetalWorking Companies B.V., код країни - 528, дата контракту - 03.03.2016, номер контракту - 6.

Також, 09.03.2016 позивач передав банку на виконання платіжне доручення в іноземній валюті № 15 від 09.03.2016 для перерахування в якості дивідендів компанії IMC International MetalWorking Companies B.V. (Нідерланди) 50 000,00 доларіів США.

Відповідач не виконав заяву від 09.03.2016 № 15 про купівлю іноземної валюти та платіжне доручення від 09.03.2016 № 15 на суму 50 0000,00 доларів США в установлені строки, а тому 10.03.2016 позивач звернувся до відповідача з листом № 283 для отримання пояснень щодо причин невиконання вчасно поданих платіжних документів.

Листом від 11.03.2016 № 050/30-202 відповідач повідомив, що заява від 09.03.2016 № 15 про купівлю іноземної валюти та платіжне доручення в іноземній валюті від 09.03.2016 № 15 на суму 50 000,00 доларів США не прийняті до виконання згідно з п. 19 постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 № 140 в частині заборони купівлі, перерахування іноземної валюти з метою повернення за кордон дивідендів іноземному інвестору.

03.03.2016 з метою врегулювання ситуації на грошово-кредитному ринку України, зокрема його валютному сегменті Правлінням Національного банку України винесено постанову "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України".

Згідно з п. 9 цієї постанови, в редакції, чинній станом на 09.03.2016, вона набирає чинності з 05.03.2016 і діє до 08.06.2016 включно.

Пунктом 6 названої постанови запроваджено низку заходів щодо діяльності банків та фінансових установ, зокрема, було встановлено заборону на купівлю, перерахування іноземної валюти з метою повернення за кордон іноземному інвестору дивідендів.

Матеріалами справи підтверджується, що компанія IMC International MetalWorking Companies B.V. (Нідерланди) є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Таегутек Україна" і її частка в статутному фонді товариства складає 51 000,00 грн., а питання про виплату дивідендів за рахунок прибутку юридичної особи за 2011-2013 роки було розглянуто загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Таегутек Україна", що вбачається з протоколу загальних зборів учасників від 03.03.2016 № 6.

У позовній заяві позивач називає дії банку протиправними, такими, що не узгоджуються з положеннями чинного законодавства України, порушують умови договірних відносин та становлять собою обмеження у розпорядженні позивачем своєю власністю, наводить теоретичні міркування та численні норми українського законодавства, обґрунтовуючи свою правову позицію, а також посилається на ст. 1 Протоколу до Конвекції про захист прав та основоположних свобод (право на мирне володіння майном).

Суд не вбачає у діях, фактично - бездіяльності, відповідача протиправної поведінки чи порушення законодавства у зв'язку з невиконанням заяви і платіжного доручення позивача, з огляду на наступне.

У п. 5.8. договору сторін встановлено, що банк звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень цього Договору у разі зміни чинного законодавства чи прийняття нових законів або інших нормативно-правових актів, які змінюють чи припиняють відносини, що регулюються договором.

Відповідно статуту відповідача, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.08.2000 № 1250 Публічне акціонерне товариство "Держаний експортно-імпортний банк України" є державним банком, що створений відповідно до Розпорядження Президента України від 27.04.2000 № 189, постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2000 № 1020. Банк у своїй діяльності керується Конституцією, Законом України "Про банки та банківську діяльність", іншими законами України, нормативно-правовими актами Національного банку України та своїм статутом.

Відповідно до ст.ст. 2, 56 Закону України "Про національний банк України", Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Національний банк України видає нормативно-правові акти та розпорядчі акти.

Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Згідно до п. 4, п. 14 ч. 1 ст. 7 названого Закону Національний банк України встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна; здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний контроль за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій.

До компетенції Національного банку України у сфері валютного регулювання та контролю належать: видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій; застосовування мір відповідальності до банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів) за порушення правил валютного регулювання і валютного контролю.

Національний банк України визначає структуру валютного ринку України та організовує торгівлю валютними цінностями на ньому відповідно до законодавства України про валютне регулювання, (п.п.1, 6 ст. 44, ст. 45 Закону України "Про національний банк України").

Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (надалі - Декрет) установлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Статтею 13 Декрету встановлено, що Національний банк України є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність").

Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 10.08.2005 № 281 (далі - Постанова № 281) встановлює порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України та на міжнародних валютних ринках. Так, суб'єкти ринку (уповноважені банки, уповноважені фінансові установи) мають право здійснювати купівлю, продаж іноземної валюти виключно на міжбанківському валютному ринку України. Торгівлю іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України, на міжнародному валютному ринку дозволяється здійснювати виключно Національному банку та суб'єктам ринку (або з такими суб'єктами) п. 5, 6 Розділу 1).

Валютними операціями, пов'язаними з рухом капіталу, є виплата прибутків, доходів та інших коштів, отриманих іноземними інвесторами від інвестиційної діяльності в Україні; (п.12 Розділ 1 Постанови № 281).

Статтею 6 Декрету передбачено, що торгівля іноземною валютою на території України резидентами і нерезидентами - юридичними особами здійснюється через уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію на торгівлю іноземною валютою Національного банку України, виключно на міжбанківському валютному ринку України. Структура міжбанківського валютного ринку, а також порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку визначаються Національним банком України. Уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію Національного банку України від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів.

Таким чином, виходячи з вимог п. 19 постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 № 140, що є обов'язковою для органів державної влади і органів місцевого самоврядування та банків, фінансовим установам, а у даному разі - відповідачеві у справі заборонено здійснювати купівлю, перерахування іноземної валюти з метою проведення операції з повернення за кордон іноземному інвестору дивідендів.

Постанова Правління Національного банку України від 03.03.2016 № 140 в цілому та, зокрема, в частині, якою встановлене тимчасове обмеження на банківську операцію, яку позивач зажадав від відповідача, станом на час розгляду спору є чинною, її незаконність, неправомірність у судовому порядку не встановлена, а тому вона є обов'язковою до застосування відповідачем, який, виконавши обмеження Національного банку України, дотримався вимог його нормативного акту.

При цьому, суд зауважує, що названа постанова не містить заборони щодо можливості повернення іноземних інвестицій (доходів від їх здійснення) шляхом перерахування резидентом коштів в гривні на інвестиційний рахунок іноземного інвестора, відкритий в уповноваженому банку, в порядку, передбаченому Положенням про порядок іноземного інвестування в Україну . Такі кошти можуть бути використані іноземним інвестором у даний час для здійснення подальших інвестицій в Україні, у тому числі для розміщення їх в уповноваженому банку на інвестиційному вкладі.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги судом відхиляються.

Поряд з викладеним, суд зауважує, що посилання позивача на ст. 1 Протоколу до Конвекції про захист прав та основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини є правильними та доречними і вважає, що їх необхідно розглядати не як підставу для задоволення позову однієї особи, яка посилається на порушення її прав щодо розпорядження власними грошовими коштами, а як на підставу для відмови у цьому позові, адже вжиті Національним банком України заходи з врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України є тимчасовими, і такими, що спрямовані, в кінцевому результаті, на покращення фінансової стабільності кожного громадянина та підприємницької одиниці в Україні з метою недопущення обмежень правомочностей володіння, користування і розпорядження кожним власними грошовими коштами.

Відхиляючи позовні вимоги, суд враховує пояснення представника третьої особи, який зауважив, що антикризові заходи Національного банку України наочно підтвердили свою ефективність. Після їх запровадження спостерігається чітка тенденція стабілізації ситуації на валютному ринку. Крім того, такі заходи забезпечили можливість для поповнення Національним банком України міжнародних резервів, які у подальшому використовуються для здійснення валютних інтервенцій в разі виникнення волатильності на ринку чи панічних настроїв населення.

На поточному етапі Україна реалізує заходи економічної та фінансової політики в рамках програми EFF, що підтримується МВФ.

Відповідно до листа про наміри від 21.07.2015, підписаного Президентом, Прем'єр-міністром, Міністром фінансів України, головою Національного банку України та Меморандуму про економічну та фінансову політику, в Україні запланована поступова відміна адміністративних обмежень, запроваджених у сфері валютного регулювання та контролю. Такі заходи здійснюватимуться у відповідності до розробленої з Міжнародним валютним фондом дорожньої карти, та за наявності належних передумов (зокрема, стабільного функціонування валютного ринку протягом певного часу, досягнення міжнародними резервами цільових показників, завершення програми капіталізації банків тощо).

На сьогодні одним з першочергових заходів, які розглядаються Національним банком разом із Міжнародним валютним фондом, є скасування обмежень, зокрема, на репатріацію за кордон іноземним інвесторам дивідендів. З цією метою 26.04.2016 Національний банк надіслав банкам електронне повідомлення № 25-0005/36769 з проханням провести роботу з їх клієнтами для визначення їх намірів щодо повернення дивідендів за кордон. На основі отриманих даних, Національний банк України розробить графік та порядок репатріації дивідендів. Виплати дивідендів в іноземній валюті за кордон здійснюватимуться поступово протягом певного періоду. Національний банк України планує скасувати заборону на репатріацію дивідендів та оголосити відповідний графік і порядок після завершення другого перегляду Програми розширеного фінансування з Міжнародним валютним фондом.

На підставі наведеного, позов задоволенню не підлягає, а судові витрати у справі покладаються на позивача згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32-38 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 06.06.2016 р.