ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"23" травня 2016 р. Справа № 911/995/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна компанія Комплексгруп, м. Бровари

до Товариства з обмеженою відповідальністю ВАГМА ТРЕЙД», м. Бровари

про стягнення 370 627,82 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1 предст. за дов.б/н від 18.03.2016;

відповідач не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна компанія Комплексгруп (позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВАГМА ТРЕЙД (відповідач) стягнення 370 627,82 грн. за договором підряду №081214 від 26.12.2014 року на проведення будівельних робіт, з яких: 312 152,65 грн. основного боргу, 3848,46 грн. 3% річних, 7803,81 грн. інфляційних втрат та 46 822,90 грн. неустойки.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.03.2016 було порушено провадження у справі № 911/995/16 та призначено розгляд справи на 25.04.2016 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.04.2016 розгляд справи було відкладено на 23.05.2016, у звязку з незявлення в судове засідання представника відповідача, а також з огляду на неподання відповідачем письмового відзиву та необхідністю витребувати докази оплати заборгованості за договором підряду № 081214 від 26.12.2014.

Відповідач в судове засідання 23.05.2016 року повторно не забезпечив явку свого повноважного представника, хоча був повідомлений належним чином про дату та час проведення судового засідання, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 920, про причини неявки суд не повідомив, витребуваних документів, зокрема відзиву, до суду не подав.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Присутній в судовому засіданні представник позивача озвучив позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті. Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 23.05.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд,-

встановив:

26 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАГМА ТРЕЙД» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Комплексгруп» (Підрядник) укладено договір підряду № 081214, відповідно до умов якого, Замовник доручає, а Підрядник зобовязується виконати на свій ризик на латаних засадах зі сторони Замовника проведення робіт з утеплення ангару сандвіч-панелями, улаштування підлоги та монтаж ролетних воріт за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, 22.

Пунктом 1.2. Договору, встановлено, що Підрядник зобовязується виконати роботи (надати послуги) своїми силами та механізмами, відповідно до погодженої сторонами проектно-кошторисної документації.

Відповідно до п. 4.5. Договору, остаточна оплата виконаних робіт (послуг) здійснюється на підставі акту приймання виконаних робіт (послуг) протягом 3-х банківських днів.

Згідно з п. 4.8. Договору, Замовник за несвоєчасну оплату виконаних робіт (послуг) сплачує Підряднику штраф у розмірі 0,1 відсотка від несвоєчасно перерахованої суми за кожен день затримки.

Позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, що підтверджується ОСОБА_1 приймання виконаних будівельних робіт №1 за лютий 2015, №2 за квітень 2015 року, №3 за червень та довідками про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2015 року, за квітень 2015 року та за червень 2015 року на загальну суму 1 012 152,65 грн.

З матеріалів справи вбачається, що акти виконаних робіт підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені печатками підприємств без будь-яких претензій, що б свідчило про неповноту чи неякісне виконання позивачем своїх зобовязань згідно договору, а тому роботи вважаються прийнятими без зауважень згідно вартості, зазначеної у довідках форми КБ-3.

В свою чергу, за твердженням позивача, відповідач свої зобовязання за договором в частині оплати робіт виконав частково, у звязку з чим за ним рахується 312 152,65 грн. заборгованості.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем 11.12.2015 року на адресу відповідача направлено претензію, однак дана претензія залишена без відповіді та реагування, у звязку з чим позивач був змушений звернутися з позовом до суду.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Приписами частини першої статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 статті 854 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що на підрядника покладений обовязок щодо виконання певного кола робіт, встановленого та обумовленого умовами договору. В свою чергу, на замовника покладений обовязок щодо прийняття даних робіт та здійснення оплати.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалось вище, остаточна оплата виконаних робіт (послуг) здійснюється на підставі акту приймання виконаних робіт (послуг) протягом 3-х банківських днів, однак судом встановлено, що в актах виконаних робіт не зазначено дату підписання, у звязку з чим, строк виконання зобовязання з оплати виконаних робіт визначається на підставі приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Днем предявлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу.

Боржник не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад довідку підприємства звязку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем не надано доказів неодержання претензії, надісланої позивачем 11.12.2015 року, суд приходить до висновку, що претензія була отримана відповідачем, в звязку з чим, на момент звернення позивача з позовом до суду у відповідача виник обовязок оплатити виконані підрядні роботи.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище та те, що факт порушення відповідачем договірних зобовязань судом встановлений та по суті не спростований, суд прийшов до висновку, що сума основного боргу в розмірі 312 152,65 грн. за договором підряду №081214 підлягає задоволенню.

З огляду на те, що відповідач свої грошові зобовязання виконував неналежним чином, позивач нарахував відповідачу 46 822,90 грн. неустойки, 3848,46 грн. 3% річних та 7803,81 грн. інфляційних.

У наданому до суду розрахунку позовних вимог, позивач зазначив, що нарахування ним здійснювалось за 150 днів прострочення оплати по 01.12.2015 року, тобто фактично з 01.07.2015 року по 01.12.2015 року.

Втім, як було встановлено судом, строк виконання зобовязання з оплати виконаних робіт, виходячи з приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, настав у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто з 19.12.2015 року.

Таким чином, у період з 01.07.2015 по 01.12.2015 року прострочення виконання зобовязання з оплати за Договором підряду № 081214 не було.

За таких обставин, вимога про стягнення 46 822,90 грн. неустойки, 3848,46 грн. 3% річних та 7803,81 грн. інфляційних за період з 01.07.2015 року по 01.12.2015 року є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 312 152,65 грн. основного боргу. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАГМА ТРЕЙД» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна компанія Комплексгруп (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Залізнична, 8, ) 312 152 (триста дванадцять тисяч сто пятдесят дві) грн. 65 коп. основного боргу та 4682 (чотири тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 28 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 31.05.2016р.

Суддя О.В. Щоткін