РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016Справа №910/6623/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

про стягнення 3 189,99 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача: Мандрикін Я.В. за довіреністю № 15/526 від 02.12.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.04.2016 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (відповідач) про стягнення 3 189,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 083417 від 02.04.2014 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/4692565), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача. Оскільки відповідач перерахував позивачу лише частину страхового відшкодування, виплаченого позивачем страхувальнику за договором серії АМ № 083417 страхування засобів наземного транспорту від 02.04.2014, то позивач вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 3 189,99 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 порушено провадження у справі № 910/6623/16 та призначено розгляд справи на 19.05.2016 об 11:40 год.

22.04.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява, якою повідомив суд про відсутність аналогічного спору та просив суд провести засідання, призначене на 19.05.2016, за відсутності представника позивача, у зв'язку з неможливістю направити представника в судове засідання. Зазначеною заявою позивач також підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві № 1699/2015 від 05.04.2016.

28.04.2016 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/11199 від 25.04.2016 з інформацією про страхове покриття за полісом № АС/4692565.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 19.05.2016, з'явився.

В судове засідання, призначене на 19.05.2016, представник позивача не з'явився, але про причини неявки суд повідомив, подавши 22.04.2016 через відділ діловодства суду заяву, якою просив суд провести засідання, призначене на 19.05.2016, за відсутності представника позивача, у зв'язку з неможливістю направити представника в судове засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 19.05.2016, надав усні заперечення щодо заявлених позовних вимог та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи нез'явлення представника позивача в судове засідання та положення ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 19.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2016 відкладено розгляд справи на 06.06.2016 о 15:10 год.

24.05.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

31.05.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява, якою повідомив суд про відсутність аналогічного спору та просив суд провести засідання, призначене на 06.06.2016, за відсутності представника позивача, у зв'язку з неможливістю направити представника в судове засідання. Зазначеною заявою позивач також підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві № 1699/2015 від 05.04.2016.

В судове засідання, призначене на 06.06.2016, представник відповідача з'явився.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 06.06.2016 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 31.05.2016 через відділ діловодства суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, відповідно до якого позивач просив суд розглянути справу № 910/6623/16 без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач не подавав та не надсилав до суду заяв (клопотань) про зміну позовних вимог або про відмову від позову, а таке свідчить про те, що позивач підтримує заявлені ним у позовній заяві № 1699/2015 від 05.04.2016 позовні вимоги.

В судовому засіданні, призначеному на 06.06.2016, представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 24.05.2016 через відділ діловодства суду.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.06.2016 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.04.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір серії АМ № 083417 добровільного страхування наземних транспортних засобів (надалі - договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований, зокрема, автомобіль «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 04.04.2014 до 24:00 год. 03.04.2015.

20.06.2014 на перехресті бульвару Верховної Ради та вулиці Червоногвардійській в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3. Наведене підтверджується довідкою № 9402862 про дорожньо-транспорту пригоду ВДАІ з обслуговування Деснянського району ГУ МВС України у місті Києві.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 п. 10.1, 10.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Деснянського районного суду міста Києва від 04.08.2014 у справі № 754/12300/14п, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ-АВТО» № СА-000008385 від 25.06.2014 та акту виконаних робіт № СА-000049645 від 25.07.2014, становить 9 934,73 грн. (надалі - рахунок № СА-000008385 від 25.06.2014, акт виконаних робіт № СА-000049645 від 25.07.2014).

За страховим випадком (ДТП) згідно складених страхових актів № UA028/L01/01 від 07.07.2014, № UA028/L01/02 від 25.07.2014 по договору страхування та розрахунків страхового відшкодування до них було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 9 258,33 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 3 769,34 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 24578 від 08.07.2014 та № 25149 від 25.07.2014, одночасно провівши взаємозалік зі страхувальником на недоотриману страхову премію в розмірі 5 488,99 грн.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 26.06.2014) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлено до стягнення з відповідача страхове відшкодування в частині суми 9 258,33 грн., яку позивач виплатив страхувальнику на умовах договору страхування, тоді як відповідач в наведеній частині страхового відшкодування не здійснив виплату позивачу.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 не представлено договору (полісу № АС/4692565) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АС/4692565, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено ОСОБА_4, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 24.11.2013 по 23.11.2014.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АС/4692565, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріалами справи, зокрема, копією вимоги в порядку суброгації № 134/2015 від 20.03.2015 на суму 9 258,33 грн. підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача, про що свідчать матеріали справи (копія вимоги наявна в матеріалах справи).

05.10.2015 відповідачем частково було виконане зобов'язання за полісом № АС/4692565 та здійснено страхове відшкодування у розмірі 6 068,34 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача про стягнення 3 189,99 грн. складаються з різниці між фактично сплаченим позивачем страховим відшкодуванням - 9 258,33 грн., за вирахуванням часткової виплати відповідачем страхового відшкодування в розмірі 6068,34 грн.

Матеріали справи містять відзив відповідача, поданий 24.05.2016 через відділ діловодства суду, відповідно до якого відповідач повідомив суд про те, що страхове відшкодування позивачем сплачено на підставі до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ-АВТО» № СА-000008385 від 25.06.2014 та акту виконаних робіт № СА-000049645 від 25.07.2014, який містить, на думку відповідача, вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, а не оцінену шкоду з урахуванням зносу.

Відповідач також звертає увагу суду на той факт, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в загальній сумі 3 769,34 грн., одночасно провівши взаємозалік зі страхувальником на недоотриману страхову премію в розмірі 5 488,99 грн. На думку відповідача, такі дії позивача по проведенню взаємозаліку зі страхувальником на суму 5 488,99 грн. не відповідають положенням ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача, оскільки, відповідно до положень чинного законодавства, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що в результаті ДТП 20.06.2014, автомобіль «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, який був застрахований позивачем, зазнав пошкоджень. Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику зазначеного транспортного засобу, склав 9 258,33 грн. По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні затрати позивача в сумі 9 258,33 грн. підтверджені рахунком № СА-000008385 від 25.06.2014, актом виконаних робіт № СА-000049645 від 25.07.2014, страховими актами № UA028/L01/01 від 07.07.2014, № UA028/L01/02 від 25.07.2014 по договору страхування та розрахунками страхового відшкодування до них, платіжними дорученням № 24578 від 08.07.2014 та № 25149 від 25.07.2014.

Враховуючи зазначене до позивача, як до особи, яка виплатила страхове відшкодування, переходить право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки, саме в межах фактичних витрат, тобто 9 258,33 грн.

У відзиві відповідач зазначає, що у березні 2015 року отримав від позивача вимогу в порядку суброгації № 134/2015 від 20.03.2015 на суму 9 258,33 грн. Провівши перевірку належності та допустимості всіх доказів, відповідачем було складено розрахунок суми матеріального збитку, страховий акт та проведено виплату належного позивачу страхового відшкодування у розмірі 6 068,34 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування відрізняється від заявлених позивачем вимог, оскільки у доданих позивачем документах до вимоги в порядку суброгації № 134/2015 від 20.03.2015 та до позовної заяви є акт огляду (дефектна відомість) автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, від 24.07.2014, складеного та підписаного позивачем та ОСОБА_2 (страхувальником), в якому зазначено у пункті 1 «характер пошкоджень - двері задні ліві - ремонт та окраска». Тобто під час проведення огляду автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, та встановлення пошкоджень необхідності заміни вказаних дверей не встановлено і такої технічної необхідності не було. В той час, як із доданих до позовної заяви рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ-АВТО» № СА-000008385 від 25.06.2014 та акту виконаних робіт № СА-000049645 від 25.07.2014 вбачається, що проводилась заміна дверей задніх лівих на суму 2 650,50 грн.

Саме з урахуванням вищезазначеного відповідачем прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 6 068,34 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд не приймає до уваги твердження відповідача, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України, статтею 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст.і 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Крім того відповідачем не надано належних та допустимих доказів (розрахунку суми матеріального збитку, страхового акту) на підтвердження розміру страхового відшкодування у розмірі 6 068,34 грн., про які він говорить у відзиві, поданному 24.05.2016 через відділ діловодства суду.

Матеріали справи містять докази, які підтверджують пошкодження дверей задніх лівих автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, які були замінені. У зв'язку з таким пошкодженням виникає обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду.

Тому твердження відповідача про необхідність зменшення розміру страхового відшкодування на вартість дверей є необґрунтованою.

Отже, до виплати зі страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належна сума в розмірі 9 258,33 грн. (сума матеріального збитку, підтверджена рахунком № СА-000008385 від 25.06.2014, актом виконаних робіт № СА-000049645 від 25.07.2014, страховими актами № UA028/L01/01 від 07.07.2014, № UA028/L01/02 від 25.07.2014 по договору страхування та розрахунками страхового відшкодування до них, платіжними дорученням № 24578 від 08.07.2014 та № 25149 від 25.07.2014).

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений рахунком № СА-000008385 від 25.06.2014, актом виконаних робіт № СА-000049645 від 25.07.2014, страховими актами № UA028/L01/01 від 07.07.2014, № UA028/L01/02 від 25.07.2014 по договору страхування та розрахунками страхового відшкодування до них, платіжними дорученням № 24578 від 08.07.2014 та № 25149 від 25.07.2014, а з відповідача заявляється до стягнення сума збитку, підтверджена матеріалами справи.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За встановлених обставин, до виплати зі страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належала сума в розмірі 9 258,33 грн., оскільки франшиза за полісом № АС/4692565 дорівнює 0,00 грн.

Згідно порядку виплати страхового відшкодування відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 20.06.2014 відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, підставою вважати порушеними права позивача з боку відповідача є саме неотримання коштів від відповідача протягом зазначених строків від дня отримання останнім вимоги про відшкодування, неприйняття рішення про здійснення страхового відшкодування чи про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Невиконання вказаних вимог є підставою для звернення до суду та стягнення зазначеної суми коштів згідно судового рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з вимогою в порядку суброгації № 134/2015 від 20.03.2015 на суму 9 258,33 грн.

Як вище було встановлено, відповідач перерахував позивачу лише частину страхового відшкодування, виплаченого позивачем страхувальнику за договором страхування серії АМ № 083417 від 02.04.2014 в сумі 6 068,34 грн., тоді як належало перерахувати 9 258,33 грн. Таким чином, недоплачена відповідачем сума страхового відшкодування за завдані збитки дорівнює 3 189,99 грн. (9 258,33 грн. - 6 068,34 грн. = 3 189,99 грн.).

Станом на час розгляду справи по суті докази на підтвердження здійснення відповідачем виплати недоплаченої суми страхового відшкодування в сумі 3 189,99 грн. в матеріалах справи відсутні, відповідачем до суду не подані та до матеріалів справи не залучені.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 3 189,99 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 3 189,99 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 378,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, пр.. Повітрофлотський, 25; ідентифікаційний код 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40; ідентифікаційний код 20782312) 3 189,99 грн. (три тисячі сто вісімдесят дев'ять гривень 99 коп.) страхового відшкодування, 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.06.2016.

Суддя Гумега О.В.