ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"02" червня 2016 р. Справа № 5023/1306/11

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.

розглянувши апеляційну скаргу Державної казначейської служби України (вх.№1548Х/1-38) на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.05.2016 року, винесену за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 на бездіяльність Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області

за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Харків

до Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області, с. Дворічний Кут

про стягнення 40435,97 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.05.2016 року у справі №5023/1306/11 (суддя Сальнікова Г.І.) скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області та зобов'язання нарахування компенсації та здійснення виплат задоволено частково. Визнано бездіяльність Державної казначейської служби України, Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області щодо виконання наказу господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 та стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109) боргу в розмірі 27 042,51 грн. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, а дії противоправними. Зобов'язано Державну казначейську службу України виконати наказ господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 про примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 04.04.2011 року про стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 боргу в розмірі 27042,51 грн. В решті скарги - відмовлено.

Державна казначейська служба України із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодилась, звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати в частині визнання судом бездіяльності апелянта.

Крім того, апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, у зв'язку з тим, що причини пропуску строку є поважними, оскільки оскаржувана ухвала отримана заявником лише 24.05.2016 року.

Також апелянт просить суд залучити до участі у справі Кабінет Міністрів України та Міністерство фінансів України.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про повернення апеляційної скарги з наступних підстав.

Частиною третьою статті 94 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Справляння судового збору в Україні регулюється Законом України "Про судовий збір", який набрав чинності з 01 листопада 2011 року.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Перелік об'єктів справляння судового збору наведено у статті 3 Закону, а розмір ставок судового збору - у статті 4 Закону.

Так, відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, Державна казначейська служба України, звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду у даній справі, повиннна сплатити судовий збір.

Державною казначейською службою України до апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору.

При цьому, апелянт надав суду клопотання про відстрочку сплати судового збору, обґрунтовуючи його тим, що апелянт є державним органом, який утримується за рахунок державного бюджету, а тому для погодження сплати судового збору потрібен додатковий час, у зв'язку з чим казначейство своєчасно не має можливості здійснити оплату судового збору.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право суду відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до пункту 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення сплати судового збору може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Заявником апеляційної скарги не доведено, що його майновий стан об'єктивно перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю можливості своєчасно сплатити судовий збір, не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення такої сплати.

Крім того, апелянт не підтвердив, що до ухвалення судового рішення у справі (постанови суду апеляційної інстанції) він матиме можливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у даній справі.

Таким чином, наведені заявником обставини не мають характеру виключних, що свідчить про відсутність належних підстав для відстрочення скаржникові сплати судового збору.

Оскільки відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку скаржником не доведено, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо, зокрема, до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про повернення апеляційної скарги Державної казначейської служби України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що після усунення обставин, зазначених у п. 3 ч.1 статті 97 ГПК України, апеляційна скарга може бути подана повторно. У разі пропуску строку оскарження апеляційна скарга має бути подана повторно лише з мотивованим клопотанням про його відновлення.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає поверненню, клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду та клопотання про залучення до участі в справі Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України колегією суддів не розглядаються.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Повернути апеляційну скаргу Державній казначейській службі України.

Додаток: заявнику - матеріали апеляційної скарги на 10 арк.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Хачатрян В.С.