ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.05.16р. Справа № 904/2778/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка

до Публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Нікополь

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, дов. № 284-4016 від 17.10.2013 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка звернулось до господарського суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Нікополь про стягнення заборгованості в розмірі 378 820,98 грн., пені в розмірі 237 530,86 грн., 3 % річних в розмірі 1877,10 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1515,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1044/13Сб/1400542 від 26.12.2013 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

12.05.2016 року відповідач подав клопотання, в якому останній просить припинити провадження по справі в часині стягнення основного боргу на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з погашенням останнього.

17.05.2016року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, з урахуванням якої останній просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 31 945,66 грн., 3% річних в розмірі 2178,11 грн. та інфляційні втрати в розмірі 22577,77 грн.

Враховуючи, що зменшення позовних вимог є правом позивача, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, ці дії не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, та, враховуючи, що ціна позову фактично зменшилась, суд приймає вказану заяву позивача.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову 36 381,55грн., виходячи з якої й вирішується спір.

17.05.2015 року відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені на 80 %.

В судовому засіданні 17.05.2016 року оголошувалась перерва до 24.05.2016 року

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 24.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2013 року між публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (далі-відповідач) було укладено договір №1044/13Сб/1400542 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю продукцію коксохімічного виробництва у відповідності до асортименту, якості, терміном та об'ємі, по цінам та на умовах, передбачених в специфікаціях до договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити на умовах договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що покупець оплачує кожну партію поставленого товару протягом 30 банківських днів після отримання сканованих копій рахунків та податкових накладних електронною поштою.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується актами прийому - передачі, які містяться в матеріалах справи.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було сплачено суму заборгованості в повному обсязі, однак з порушення строків оплати.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 8.2. договору, в разі прострочки оплати товару, покупець сплачує постачальнику від вартості несплаченого товару пеню за кожний день прострочки оплати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період виникнення прострочки. Пеня нараховується за весь період прострочки.

На підставі п. 8.2. договору позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 31 945,66 грн. за період з 21.01.2016 року по 05.04.2016 року.

Відповідач просив зменшити розмір пені на підставі ст. 233 ГК України.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшити розмір штрафних санкцій (пені, штрафу).

Згідно з п. 3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 23.12.2011 року, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Приймаючи до уваги фінансовий стан підприємства, ступінь виконання зобов'язань, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 30%, тому сума пені, яка підлягає стягненню складає 22 361,96 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ГПК України позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 2178,11грн. за період 21.01.2016 року по 05.04.2016 року та інфляційні втрати в розмірі 2257,77грн., які підлягають стягненню.

Враховуючи викладене, суд вбачає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з присудженням до стягнення з відповідача суми 3% річних в розмірі 2178,11грн., пені в розмірі 22361,96 грн. та інфляційних в розмірі 2257,77 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 378 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн. 00 коп.).

Ціна позову становить 36 381,55грн., отже, сума судового збору за подання даного позову мала складати 1378грн., а позивачем згідно платіжного доручення № від 22.03.2016року сплачено 6146,16грн.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, надмірно сплачений позивачем згідно платіжного доручення № від 22.03.2016року судовий збір в розмірі 4768,16грн. підлягає поверненню з державного бюджету України на підставі ухвали суду, в зв'язку із внесенням судового збору в більшому розмірі та поданням позивачем відповідної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (53200, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) 3% річних в розмірі 2178,11грн., пеню в розмірі 22361,96 грн., інфляційні в розмірі 2257,77 грн. та 1378 грн. судового збору.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) з Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, , рахунок 3005 в Відділенні банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001) зайво сплачений згідно платіжного доручення № від 22.03.2016року, яке міститься в матеріалах справи №904/2778/16, судовий збір у сумі 4768,16 грн., про що винести ухвалу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.05.2016 року

Суддя ОСОБА_2