ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 Справа №917/660/16

м. Полтава

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії районних електромереж ПАТ "Полтаваобленерго", вул. Ліхачова, 17, с. Щербані

до Божківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№16), вул. Центральна, 5, с. Божківське, Полтавський район, 38734

про стягнення 128 252,57 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 22.02.2016 року № 10-73/2157;

ОСОБА_2, довіреність від 12.05.2016 року № 10-74/5766 (присутній в засіданні від 17.05.2016 року);

ОСОБА_3, довіреність від 12.05.2016 року № 10-73/3533 (присутній в засіданні від 17.05.2016 року);

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність від 13.05.2016 року № 3/2885.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 17.05.2016 року.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 128 252,57 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 3001р від 01.10.2015 року, з яких 114 451,34 грн. - сума основного боргу за використану активну електроенергію в період з 20.03.2015 року по 01.03.2016 року; 5809,31 грн. пеня на суму заборгованості за спожиту активну електроенергію, нарахована згідно п.4.2.1. Договору та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» в період з 01.08.15р. по 01.02.16р.; 6 716,10 грн. - додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції на суму заборгованості за активну електроенергію за період з 01.08.2013р. по 01.02.2016р., відповідно до ст.625 ЦК України; 1 274,10 грн. - три проценти річних за весь час прострочення за активну електроенергію за період з 01.08.2013р. по 01.02.2016р. відповідно до п.9 Додатку 2 Договору; 0,67 грн. - пеня на суму заборгованості за спожиту реактивну електроенергію, нарахована згідно п.4.2.1. Договору та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. за період з 01.04.15р. по 01.10.15р.; 1,02 грн. - додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції на суму заборгованості за реактивну електроенергію за період з 01.04.2015р. по 01.10.2015р. відповідно до ст.625 ЦК України; 0,03 грн. - три проценти річних за весь час прострочення за реактивну електроенергію за період з 01.04.2015р. по 01.10.2015р. відповідно до п.9 Додатку 2 Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача умов укладеного договору, оскільки він, у визначені договором строки, не проводив розрахунків з постачальником, що стало причиною звернення до суду про стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнає, про що зазначив у відзиві на позов (а.а. 166-167), також посилається на те, що в силу обєктивних обставин (брак фінансування) відшкодувати заборгованість не має можливості та просить суд не стягувати з відповідача штрафні санкції.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством «Полтаваобленерго», його структурним підрозділом Полтавською філією районних електромереж і Божківською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№16) був укладений договір про постачання електричної енергії № 3001р від 01.10.15р р. (далі Договір, а.с. 90-93).

Також між Божківською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№16) та ПАТ «Полтаваобленерго» в особі його структурним підрозділом Полтавською філією районних електромереж у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" були укладені та пролонговані Договори №30001-ЗТ від 15.01.2013р., №3001р-ЗТ/1-95 від 25.10.2013р., №3001р-ЗТ від 21.01.2014р., №3001р-ЗТ Г-15 від 27.01.2015р., №3001р-ЗТ Г-21від 19.02.2015р., та №3001р-ЗТ від 22.01.2016р. про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти (а.с. 127-138).

Договір №3001 р від 01.10.2015р. про постачання електричної енергії є конкретизацією умов вищезазначених Договорів про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, у відповідності до чинного законодавства, а саме Господарським кодексом України встановлено, що сторони не мають права відступати від істотних умов типового договору про закупівлю товарів, робіт чи послуг за державні кошти, але мають право Конкретизувати його умови. Враховуючи специфіку електроенергетичної галузі, договір про постачання електричної енергії є типовим договором і укладається згідно з п. 4 ст. 179 Господарського кодексу України, (п. 5.2. Правил користування електричною енергією «при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору»).

Пунктом 3.1. розділу 3 «Ціна договору» даних договорів було визначено ціну кожного окремого договору про закупівлю товарів, а саме:

- ціна Договору №30001-ЗТ від 15.01.2013р. становить 351492,24 грн.;

- ціна Договору №3001р-ЗТ/1-95 від 25.10.2013р. становить 85000,00 грн.;

- ціна договору №3001р-ЗТ від 21.01.2014р. становить 590 000,00 грн.;

- ціна договору №3001р-ЗТ Г-15 від 27.01.2015р. становить 2 862 000,00 грн.;

- ціна договору №3001р-ЗТ Г-21від 19.02.2015р. становить 2 862 000,00 грн.;

- ціна договору №3001р-ЗТ від 22.01.2016р. становить 3311371,15 грн.

Строк дії договорів про закупівлю товарів за державні кошти було визначено розділом 10 "Строк дії договору", а саме:

- Договору №30001-ЗТ від 15.01.2013р. до 31.12.2013 року.;

- Договору №3001р-ЗТ/1-95 від 25.10.2013р. до 31.12.2013.;

- Договору №3001р-ЗТ від 21.01.2014р. до 31.12.2014 року.;

- Договору №3001р-ЗТ Г-15 від 27.01.2015р. до 31.12.2015 року;

- Договору №3001р-ЗТ Г-21від 19.02.2015р. до 31.12.2015 року;

- Договору №3001р-ЗТ від 22.01.2016р. до 31.12.2016 року.

Пунктом 11.1 вищевказаних договорів встановлено, що при закупівлі товару (електричної енергії) на суму, яка відповідає ціні договору, цей договір вважається виконаним та припиняє свою дію.

Отже, дія договорів про закупівлю товарів (робіт та послуг) за державні кошти №30001-ЗТ від 15.01.2013р., №3001р-ЗТ/1-95 від 25.10.2013р., №3001р-ЗТ від 21.01.2014р., №3001р-ЗТ Г-15 від 27.01.2015р., №3001р-ЗТ Г-21від 19.02.2015р. була припинена на підставі умов Розділу 11 "Інші умови" п. 11.1 даних договорів.

17 вересня 2015 року у відповідності до п.6.19 Правил користування електричною енергією, п.17 та Примітки Постанови НКРЕКП від 26.02.15р. №220, ОСОБА_3 НКРЕКП від 17.01.15р. за №7206/17.2/61-15 між Позивачем і Відповідачем було підписано Акт №1 «Розподілу електричної енергії» від 17.09.15р.та Акт №2 «Розподілу електричної енергії» від 17.09.15р., які є невід'ємними додатками до Договору. У відповідності до вказаних Актів в жовтні 2015 року було виконане коригування щодо оплати за спожиту електричну енергію (активну електроенергію) а також коригування штрафних нарахувань. Згідно здійснених коригувань сума заборгованості за спожиту активну електричну енергію значно зменшилась, а заборгованість за реактивну електричну енергію було погашено повністю. Проте, коштів після-вказаного перерахунку було не достатньо для повного погашення заборгованості Відповідача.

Відповідно до Розділу 1 даного Договору «Предмет договору», Позивач постачає електричну енергію Відповідачу, а Відповідач оплачує Позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору та додатків до нього.

В період з березня 2015р. по березень 2016 року Божківська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№16) постійно споживала електричну енергію (активну електроенергію) на підставі вищезазначеного Договору, а оплата за спожиту електричну енергію за цей період Відповідачем проводилась несвоєчасно та не в повному обсязі, а зв'язку з чим утворилась заборгованість даної організації перед Позивачем за спожиту електроенергію.

В матеріали справи знаходяться рахунки за активну електроенергію; рахунки за перетікання реактивної електроенергії; акти про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії; відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку, які Відповідач підписував, завіряв своєю печаткою та належним чином отримував кожний розрахунковий період з березня 2015р. по березень 2016 року.

За розрахунком позивача через несплату за використану електроенергію у Відповідача утворилася заборгованість у загальній сумі 128 252,57 грн., в тому числі заборгованість за використану активну електричну енергію за період з 20 березня 2015р. по 01 березня 2016р. на суму - 114 451,34 грн. Зазначена сума боргу також підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків від 01.04.2016 року (а.с. 172).

Відповідачем докази сплати вартості спожитої електричної енергії у повному обсязі у терміни, визначені Договором, суду не надані.

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, матеріалами справи підтверджена заборгованість відповідача за використану електроенергію в розмірі 114 451,34 грн. за період з 20.03.2015 року по 01.03.2016 року, яка визнається судом обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції за період з 01.08.2013р. по 01.02.2016р. на суму - 6 716,10 грн. та три проценти річних від простроченої суми за період з 01.08.2013р. по 01.02.2016р. на загальну суму 1 274,10 грн.

Також, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нараховані додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції за період з 01.04.2015р. по 01.10.2015р. на суму - 1,02 грн. та три проценти річних від простроченої суми за період з 01.04.2015р. по 01.10.2015р. на загальну суму 0,03 грн.

Приймаючи до уваги, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобовязання, вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявленої позивачем суми (перевірка розрахунку позивача здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «ОСОБА_3. Закон»).

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2.1 Договору про постачання електроенергії № 3001/183р від 23.11.2008р. сторони передбачили, що за внесення платежів з порушенням обумовлених термінів оплати розрахунків нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно п.п. 4.2.1 вищевказаного Договору, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР та ст.549 ЦК України Відповідачу нарахована пеня у зв'язку із несвоєчасною сплатою активної електричної енергії за період з 01.08.2015р. по 01.02.2016р. в розмірі 5 809,31 грн.

З посиланням на пункт 4.2.1 Договору відповідачу також нарахована пеня у зв'язку із несвоєчасною сплатою реактивної електричної енергії за період з 01.04.2015р. по 01.10.2016р. в розмірі 0,67грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань». Сума пені, нарахована у звязку із несвоєчасною сплатою активної електричної енергії за період з 01.08.2015 року по 01.02.2016 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 5 809,31 грн.

Вирішуючи позов в цій частині вимог та враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені суд зазначає наступне.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначив Пленум ВГС України в пп. 3.17.4. п. 3.17. Постанови від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Матеріали справи та надані відповідачем пояснення свідчать про наступне:

Відповідачем зроблено фінансовий запит до ДПтС України для повноцінного функціонування установи з державного бюджету на 3060, тис.грн. через Державну пенітенціарну службу України. Кошторис на 2016 рік на оплату за спожиту електроенергію склав 935,0 тис. грн., тобто запит задоволений на 30,5% від потреби, про що свідчить відповідна довідка за підписом головного бухгалтера відповідача від 20.05.2016 року.

Згідно пояснень відповідача виділених коштів вистачає тільки на забезпечення мінімальних потреб колонії, а саме: на закупівлю продуктів харчування, створення належних комунально-побутових умов тримання засуджених, придбання лікарських препаратів для їхнього лікування і нарахування заробітної плати атестованому складу і вільнонайманим працівникам установи.

Окрім того, однією з головних причин неможливості сплатити борг - призупинення роботи виробничої зони і створення на її базі майстерні, яка використовується для здобуття виробничих навичок засуджених, що навчаються в Божківському навчальному центрі №16, що створений у відповідності до вимог ч. 1 ст. 118 Кримінально-виконавчого Кодексу України.

До того ж засуджені мають змогу надавати послуги і виробничого характеру, але замовлення щодо виготовлення будь-якої продукції до установи не надходять. Окремі випадки виконання таких робіт не вирішують питання накопичення коштів, які можна було б направити для погашення вказаного боргу.

При надходженні певних сум коштів на рахунки колонії установа частково зменшує заборгованість.

Враховуючи той факт, що Божківська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№16) є бюджетною установою, фінансується з Державного бюджету та немає інших джерел фінансування, а також те, що стягнення з відповідача вказаної суми у повному обсязі може негативно позначитися на подальшій його діяльності, у відповідності до ст.233 ГК України та на підставі п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що клопотання відповідача про зменшення розміру пені слід задовольнити та зменшити пеню на 70%.

Таким чином, суд задовольняє позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 1742,79 грн. В частині стягнення 4066,52 грн. пені у позові відмовити.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за Договором, а саме не сплачував у визначені строки вартість отриманої електроенергії, тому позов з урахуванням зібраних по справі доказів задовольняється судом частково, на суму 124186,05 грн., з яких: 114 451,34 грн. - сума основного боргу; 1742,79грн грн. пеня на суму заборгованості за спожиту активну електроенергію; 6 716,10 грн. інфляційні витрати на суму заборгованості за активну електроенергію; 1 274,10 грн. - три проценти річних за весь час прострочення за активну електроенергію; 0,67 грн. - пеня на суму заборгованості за спожиту реактивну електроенергію; 1,02 грн. інфляційні витрати на суму заборгованості за реактивну електроенергію; 0,03 грн. - три проценти річних за весь час прострочення за реактивну електроенергію.

Позивач за розгляд даного спору сплатив 2520,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 568827 від 25.03.2016р. (а.с.6).

За підп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» належна до сплати сума судового збору за подачу даного позову становить 1923,79 грн.

Щодо надмірно сплаченої суми судового збору в розмірі 596,21 грн. позивач має право звернутися до суду з заявою про її повернення у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки. Таким чином, судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Судовий збір в розмірі 1923,79 грн. відповідно до частини другої ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Божківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№16), вул. Центральна, 5, с. Божківське, Полтавський район, 38734, на користь Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії районних електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», вул. Ліхачова, 17, с.Щербані, Полтавський район, код ОКПО 37709849: 114 451 грн. 34 коп. - основного боргу; 1742 грн. 79 коп. пеня на суму заборгованості за спожиту активну електроенергію; 6 716 грн. 10 коп. інфляційні витрати на суму заборгованості за активну електроенергію; 1 274 грн. 10 коп. - три проценти річних за весь час прострочення за активну електроенергію; 0 грн. 67 коп. - пеня на суму заборгованості за спожиту реактивну електроенергію; 1 грн. 02 коп. інфляційні витрати на суму заборгованості за реактивну електроенергію; 0 грн. 03 коп. - три проценти річних за весь час прострочення за реактивну електроенергію; 1923 грн. 79 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 4066,52 грн. пені у позові відмовити.

4 ОСОБА_2 наказ при набранні рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.