ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Справа № 916/4694/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Ріелті Груп"
на постанову відОдеського апеляційного господарського суду 11.04.2016
у справі Господарського суду№ 916/4694/15 Одеської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Сбербанк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Ріелті Груп"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Футбольний клуб "Чорноморець"
простягнення заборгованості
у судовому засіданні взяли участь представники:
- позивача Крячковська І.М.;
- відповідача - третьої особи Новікова Т.О.; повідомлений, але не з'явився;
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2016 у справі № 916/4694/15 (суддя Малярчук І.А.) зупинено провадження у даній справі до вирішення Господарським судом Одеської області справи № 916/4693/15.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 у справі № 916/4694/15 (колегія суддів у складі: Поліщук Л.В. - головуючий суддя, судді Таран С.В., Туренко В.Б.) скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.03.2016 у справі № 916/4694/15; справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Ріелті Груп" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 у справі № 916/4694/15, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх судових інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом даного позову є вимога позивача стягнути стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 на підставі договору поруки від 15.07.2011.

Під час розгляду справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Ріелті Груп" було подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом Одеської області справи № 916/4693/15, яка мотивована тим, предметом первісного позову у справі № 916/4693/15 є стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 з Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", а предметом зустрічного позову у справі № 916/4693/15 є внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011, зокрема, в частині порядку та строків погашення заборгованості, порядку та строків виплати процентів та інших платежів по ньому.

Крім того, під час розгляду справи аналогічне клопотання про зупинення провадження у справі було подано Приватним акціонерним товариством "Футбольний клуб "Чорноморець".

Господарський суд Одеської області, зупиняючи провадження у даній справі до розгляду Господарським судом Одеської області справи № 916/4693/15 послався на те, що розгляд даної справи є неможливим до розгляду справи № 916/4693/15, оскільки рішення у справі № 916/4693/15 впливатиме на встановлення господарським судом у справі № 916/4694/15 наявності чи відсутності кредитної заборгованості позичальника за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011, її розміру, заборгованості по відсоткам, пені за прострочення сплати заборгованості та процентів, а також виникнення права у банка на стягнення з ТОВ "Блек Сі Ріелті Груп" кредитної заборгованості.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з правовою позицією суду першої інстанції, який в порушення положень статті 43 та статті 79 ГПК України, не з'ясував обставин, які свідчили б саме про неможливість розгляду даної справи до вирішення спору у вищезазначеній справі, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі (Постанова пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За законом у цьому випадку немає так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися в суд з позовом до кожного з боржників окремо. Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником - за кредитним договором; між кредитором і поручителем - за договором поруки, або ж ці відносини можуть врегульовуватись одним кредитним договором, що не змінює суті окремих договірних відносин (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.12.2011 у справі № 6-84цс11).

У розгляді справ за окремими позовами до боржника та поручителя як солідарних боржників необхідно виходити з того, що чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 - 601, 604 - 609 ЦК України) не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення. Наявність судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Тому подання кредитором позову до боржника не є перешкодою для подання позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашено (п. 4.1.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів").

Проте, судом першої інстанції не зазначено, яким чином з'ясування обставин в ході розгляду справи № 916/4693/15 унеможливить розгляд заявленої позовної вимоги у даній справі про стягнення кредитної заборгованості з поручителя на підставі договору поруки, та яким чином встановлені у справі № 916/4693/15 обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі.

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що вимога до поручителя може бути пред'явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК, - у випадку порушення зобов'язання боржником; факт порушення зобов'язання (невиконання або неналежного його виконання) боржником як підстава позову (вимоги) до поручителя має встановлюватися у кожній справі (лист Верховного Суду України від 0.02.2015 "Аналіз застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання").

Водночас, суд апеляційної інстанції, скасовуючи вказану ухвалу місцевого господарського суду, врахував вищенаведене та прийшов до вірного висновку про безпідставність зупинення місцевим господарським судом провадження у даній справі.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що у разі внесення за рішенням суду змін до кредитного договору щодо порядку та строків погашення заборгованості, порядку та строків виплати процентів та інших платежів по ньому - дані обставини будуть впливати на обсяг зобов'язань поручителя, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; ч. 5 ст. 188 ГК України передбачено, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Не приймаються також до уваги посилання скаржника у касаційній скарзі на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 про зупинення провадження у справі № 916/4693/15, та призначення судової економічної експертизи, оскільки вказані обставини виникли після прийняття оскаржуваної ухвали у даній справі, в той час як суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядає судове рішення з урахуванням обставин, які існували на момент його прийняття.

Всі інші доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Ріелті Груп", викладені в касаційній скарзі, не спростовують зроблених судом апеляційної інстанції висновків. При цьому в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів касаційна скарга не відповідає вимогам статті 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Таким чином, застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права відповідає встановленим ним обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Ріелті Груп" залишити без задоволення, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 у справі № 916/4694/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ