РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2016Справа №910/7061/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ковельавто"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ТОРГ ГРУП"

про стягнення 32 431,16 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Давидов О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Ковельавто" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ТОРГ ГРУП" про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 32 000 грн., пені в сумі 166, 40 грн., 3% річних у сумі 136, 76 грн. та інфляційних втрат у сумі 128 грн. відповідно до договору транспортного перевезення від 21.01.2016 б/н.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом. Неприбуття до судового засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті, а тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно статті 75 ГПК України.

Позивач у судовому засідання надав заяву про відмову від позову в частині стягнення пені в сумі 166,40 грн., 3% річних у сумі 136,76 грн. та інфляційних втрат у сумі 128 грн.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представника позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 21.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Ковельавто", далі Перевізник, та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ТОРГ ГРУП", далі Експедитор, було укладено договір транспортного перевезення, далі Договір, відповідно до предмету якого (п. 1.1 Договору) Перевізник зобов'язується надати Експедитору послуги по перевезенню вантажу на умовах, визначених цим договором, а також у випадку перевезень за межами України відповідно до Конвенції про договір міжнародних перевезень вантажів, Митної Конвенції про міжнародні перевезення вантажів з застосуванням книжки МДП автомобільним транспортом, а Експедитор прийняти й оплатити виконані Перевізником послуги по перевезенню.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що конкретні умови по перевезенню оформлюються заявками Експедитора на перевезення вантажу, в яких передбачаються конкретні умови для належного виконання умов договору.

Згідно з п. 3.1 Договору вартість послуг по перевезенню визначається у заявці, яка є невід'ємною частиною договору по конкретному перевезенні.

20.01.2016 сторони узгодили та підписали заявку-договір на автоперевезення № 12 за якою Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Ковельавто" прийняло на себе зобов'язання здійснити перевезення вантажу (папір) за маршрутом Stockstand (Німеччина) - м. Київ (Україна), а Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ТОРГ ГРУП" прийняло на себе зобов'язання щодо оплати 32 000 грн. на протязі 7-10 банківських днів по отриманню оригіналів документів.

На виконання умов Договору та у відповідності до заявки, позивач виконав перевезення за маршрутом Stockstand (Німеччина) - м. Київ (Україна), що підтверджується CMR з відміткою вантажоотримувача про доставку вантажу, актом надання послуг від 27.01.2016 № 8 на суму 32 000 грн. та виставив відповідачу рахунок на оплату від 27.01.2016 № 8 на суму 32 000 грн.

Позивач стверджує, що за надані йому послуги відповідач не розрахувався, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворився борг у сумі 32 000 грн., який останній і намагається стягнути.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Судом прийнято до уваги що учасниками судового процесу є суб'єкти господарювання в розумінні ст. 55 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зобов'язання не припинилося виконанням належним чином з боку відповідача, і позивачем надані докази на підтвердження викладених у позові обставин. Відповідач доказів виконання зобов'язань за Договором суду не надав. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 32 000 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню.

До прийняття рішення по справі, позивач, у розумінні вимог ст.ст. 22, 78 ГПК України безпосередньо в судовому засіданні надав заяву про відмову від позову в частині стягнення пені в сумі 166,40 грн., 3% річних у сумі 136,76 грн. та інфляційних втрат у сумі 128 грн.

Припинення провадження у справі - це форма завершення судової процедури, за якою рішення по суті не виноситься. Господарським судом перевірено заяву на предмет відповідності її чинному законодавству, а також чи не порушує така відмова інтереси інших осіб. Оскільки відмова від позову не суперечить законодавству та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб, є волевиявлення позивача - вона прийнята судом.

За таких обставин провадження у справі № 910/7061/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ковельавто" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ТОРГ ГРУП" про стягнення з останнього пені в сумі 166, 40 грн., 3% річних у сумі 136,76 грн. та інфляційних втрат у сумі 128 грн., слід припинити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог покладаються на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ТОРГ ГРУП", згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.05.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 25, 526, 530, 629, 909 ЦК України, ст. ст. 55, 193, 307 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. 82, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ковельавто" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ТОРГ ГРУП" щодо стягнення пені в сумі 166, 40 грн., 3% річних у сумі 136,76 грн. та інфляційних втрат у сумі 128 грн. припинити.

2. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ковельавто" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ТОРГ ГРУП" задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ТОРГ ГРУП" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 55, н/п 2А, ) на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ковельавто" (45070, Волинська область, Ковельський район, смт. Голоби, вул. Волинська, буд. 14, ) основний борг у сумі 32 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 359, 68 грн. видавши наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 01.06.2016

Суддя Ю.О.Підченко