КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р. Справа№ 911/4474/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Галавур А.О. - представник, дов. № 2-73д від 22.12.2015;

від відповідача: Павленко Я.В. - представник, дов. № 05/04-16-05 від 05.04.2016;

від третьої особи: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату

на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2015

у справі № 911/4474/15 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК-Європлюс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство "Одеська залізниця"

про стягнення 30 647,08 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 розгляд апеляційної скарги у справі № 911/4474/15 відкладено на 16.05.2016.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.12.2015 у справі № 911/4474/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено, що у період, за який ним нараховані суми до стягнення, спірна цистерна перебувала у користуванні відповідача, відтак відсутні правові підстави для стягнення з відповідача вартості послуг з користування нею у межах правовідносин за договором та штрафних санкцій, що визначені пунктом 5.3 договору за понаднормативне використання цистерни; за висновками суду, відсутня вина відповідача у порушенні договірних зобов'язань з повернення цистерни у встановлений строк; згідно з наявним листуванням у справі, відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання за договором, з урахуванням його правового статусу у правовідносинах між власником вагону і залізницею, отже, відповідно до ст.230 ГК України, ст.614 ЦК України, до відповідача не підлягають застосуванню штрафні санкції, що визначені договором.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2015 у справі № 911/4474/15 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення і неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник стверджує про порушення судом першої інстанції норм ст.ст.526, 530 ЦК України, ст.ст.193, 230, 231 ГК України, ст.ст.4-2, 43, 84 ГПК України.

Як зауважує скаржник, укладений між сторонами договір від 06.01.2015 № 9/6-тр/Б предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами достроково розірваний не був; відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, а позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі; при відправленні цистерни № 50861947 УПГГК не порушило терміни, зазначені у телеграфному розпорядженні від 08.09.2013 № ЦЗ-1-С-8/166 щодо заборони експлуатації вагонів з вичерпним міжремонтним нормативом; позивач відправив цистерну із скрапленим газом та надав реквізити для повернення цистерни у листі від 16.02.2015 № 06-01-783-5.

Як зазначає скаржник, умовами договору не передбачено, що у період нарахування штрафу за понаднормативне використання цистерн останні повинні перебувати саме у користуванні відповідача, а пунктом 4.3 договору чітко визначено, що термін використання цистерни власності позивача починається з дати відправлення завантаженої цистерни із ст.Селещина Південної залізниці та закінчується датою повернення порожньої цистерни на ст.Селещина (Сенча) Південної залізниці або станцію, зазначену позивачем, при цьому повернення цистерни власнику не ставиться у залежність від часу перебування цистерни у дорозі чи на станціях залізниці, тому факт перебування спірної цистерни у володінні ДП "Одеська залізниця" не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності, встановленої п.5.3 договору.

Скаржник вказує на те, що застосування норм Статуту залізниць України не є предметом судового розгляду у даній справі, посилаючись на судову практику, викладену у постанові Вищого господарського суду України від 09.12.2015 у справі № 903/381/15.

У відзиві на апеляційну скаргу та у письмовому поясненні відповідач заперечує проти доводів скарги, посилаючись, зокрема, на те, що відповідно до п.4.3 договору термін використання цистерни складає 19 діб, отже, відповідач повинен був повернути цистерну 19.03.2015 і 17.03.2015 згадана цистерна була вивантажена та оформлена як порожня зі станції Одеса-Застава 1 Одеської залізниці на станцію Селещина Південної залізниці на адресу позивача, що підтверджується накладною № 40111726, однак, у зв'язку із рішенням залізниці, 20.03.2015 був складений акт (повідомлення № 3962 на ремонт або технічне обслуговування вагону № 50861947), згідно із яким вагон-цистерна був переведений до неробочого, як такий, що потребував планового деповського ремонту, та був відправлений в ремонтне депо; що про такі дії було відомо позивачу, як вбачається із листів позивача від 31.03.2015 № 06-01-1471-5, від 01.04.2015 № 06-01-1502-5, адресованих станції Одеса Застава-1 Одеської залізниці; що позивачем не вжито всіх заходів, необхідних для належного повернення цистерни № 50861947, а саме - зазначено дві різні станції призначення, а також не визначено платника (прострочення кредитора відповідно до ст.613 ЦК України), а відповідачем були вжиті всі необхідні заходи для своєчасного повернення згаданої цистерни; що обставини у справі № 903/381/15 та у даній справі є неоднаковими.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу із письмовим поясненням, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем до суду першої інстанції подана позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за перевищення термінів використання залізничних цистерн в розмірі 17 500,00 грн., заборгованості за послуги по використанню цистерн у розмірі 13 147,08 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 218,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до розрахунку позивача, останнім нараховано штраф за понаднормове використання цистерни № 50861947, відвантаженої 01.03.2015 за залізничною накладною № 44740546 зі станції відправлення Селещина, повернутої 24.04.2015 за залізничною накладною № 40111726 та плату за користування цистерною № 50861947.

06.01.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір № 9/6-тр/Б по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів (далі - договір № 9/6-тр/Б), згідно із п.1.1 якого предметом цього договору є надання позивачем, за договором виконавцем, послуг відповідачу, за договором замовнику: по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів (деетанпропанбутанізованого конденсату); послуг по наливу газу вуглеводневого скрапленого наливного для комунально-побутового споживання, що разом іменується продукція, залізничним та автомобільним транспортом із технологічного цеху стабілізації газового конденсату (ТЦСК) по території України згідно із рознарядками ПАТ "Укргазвидобування".

Відповідно до п.п.2.3, 2.4 договору № 9/6-тр/Б відвантаження продукції здійснюється з ТЦСК Базилівщина після 100% передплати; вважається, що виконавець виконав свої зобов'язання в частині надання послуг по оформленню та відвантаженню продукції залізничним транспортом та послуг по наливу в залізничні цистерни з моменту приймання завантаженого вагона до перевезення залізницею (п.2 ст.334 ЦК України), момент приймання визначається календарним штемпелем станції відправлення у залізничній накладній.

В п.п.3.1 та 3.3 договору № 9/6-тр/Б, зокрема, встановлено, що виконавець зобов'язаний від свого імені укласти з залізницею договір на перевезення вантажів, виконувати всі необхідні формальності, пов'язані з відправленням вантажу; замовник зобов'язаний повернути залізничну цистерну власності виконавця в технічно справному стані на станцію приписки або за реквізитами, вказаними виконавцем.

Відповідно до п.п.4.2, 4.3 договору № 9/6-тр/Б термін використання пропан-бутанових цистерн власності виконавця складає: на відстань транспортування до 800 км від станції Селещина Південної залізниці до станції призначення складає 19 діб від дати відвантаження завантаженої цистерни до дати повернення порожньої цистерни на станцію Селещина Південної залізниці або станцію, зазначену виконавцем; на відстань транспортування понад 800 км від станції Селещина Південної залізниці до станції призначення складає 25 діб від дати відвантаження завантаженої цистерни до дати повернення порожньої цистерни на станцію Селещина Південної залізниці або станцію, зазначену виконавцем; термін використання цистерни власності виконавця починається з дати відправлення завантаженої цистерни із станції Селещина Південної залізниці та закінчується датою повернення порожньої цистерни на ст. Селещина Південної залізниці, або станцію, зазначену виконавцем; дата відправлення завантаженої цистерни та дата повернення порожньої цистерни визначається календарним штемпелем станції у залізничній накладній, графа 56 (календарний штемпель станції відправлення) та графа 51 (календарний штемпель прибуття вантажу); при обчисленні терміну використання цистерни день відправлення завантаженої цистерни та день повернення порожньої цистерни зараховується як одна доба.

Згідно із п.5.1 договору № 9/6-тр/Б за невиконання зобов'язань по цьому договору сторони відповідають відповідно до чинного законодавства.

Також, сторонами 27.02.2015 та 03.06.2015 укладено додаткові угоди до договору № 9/6-тр/Б за № 1 та № 2, відповідно.

Як встановлено в ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до листа відповідача від 26.02.2015 № 94, згідно із договором № 9/6-тр/Б позивачем відвантажено вантажоодержувачу ТОВ "Євротанк ЛІДЖІ", станція призначення Одеса-Застава 1 Одеської залізниці, продукцію у цистерні № 50861947 за залізничною накладною № 44740546, відповідно до графи 56 накладної - 01.03.2015.

Відповідно до залізничної накладної № 40111726 порожня цистерна № 50861947, як свідчить календарний штемпель у графі 56 накладної, 17.03.2015 була прийнята станцією відправлення для перевезення, однак, як вбачається із відомостей графи 52 накладної, цистерна видана 25.04.2015 на станції призначення.

Матеріали справи свідчать про наступне.

Відповідно до п.1.1.2 телеграми Укрзалізниці ЦЗ-1С-8/166, з метою дотримання вимог п.3.7 Положення про систему технічного обслуговування і ремонту вантажних вагонів, допущених в обіг на залізничних коліях загального користування у міжнародному сполученні, на підставі листа Дирекції Ради із залізничного транспорту держав-учасниць Співдружності від 29.12.2012 № ДК-2540, відповідно до якого ІОЦ ЗА вводиться в дію логічний контроль заборони експлуатації вагонів з вичерпним міжремонтним нормативом, заборонено експлуатацію вагонів усіх форм власності призначенням станції України, яким до закінчення міжремонтного нормативу залишилося менше 2 тис.км або менше10 діб (а.с.105).

Згідно із повідомленням станції Одеса-Застава 1 № 3962 на ремонт або технічне обслуговування вагону № 50861947, виявлено 30.03.2015 несправність, вид потрібного ремонту (технічного обслуговування) деповський, введено в ЕОМ 20.03.2015 (а.с.49).

Як свідчить витяг із відомостей про дислокацію вагонів Укрзалізниці, вагон № 50861947, прямуючий на станцію призначення Селещина, 20.03.2015 достроково поставлено в деповський ремонт за технічним станом (а.с.50).

Листом від 09.04.2015 за № Н31-с 1/431, адресованому ТОВ "УПК-Європлюс", державним підприємством "Одеська залізниця" повідомлено, що по станції Одеса-Застава-1 Одеської залізниці після вивантаження, вагон № 50861947 в добу 20.03.2015 був переведений до неробочого парку з передачею повідомлення 1353 з видом робіт 1(ДР), у зв'язку із закінченням міжремонтного періоду менше 10 діб; листом від 01.04.2015 № 06-01-1502-5 власник вантажного вагону ПАТ "Укргазвидобування" філія управління з переробки газу та газового конденсату повідомив про бажання відправити вагон на станцію Сенча Південної залізниці, не зазначивши коду платника, про що було повідомлено власника вагону; на день направлення цього листа власник вагону не підтвердив платника і не оформив перевізного документа (а.с.51).

У матеріалах справи наявна інформація з архіву вагонних операцій про маршрут руху, надана Державним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр Державної адміністрації залізничного транспорту України до листа від 01.09.2015 № ГІОЦ-36/1110, адресованого відповідачу, у якій відображено прийняття цистерни № 50861947 до перевезення на станції Одеса Застава 1 - 17.03.2015 й подальший рух цистерни (а.с.52-56).

Позивачем було направлено листи від 31.03.2015 № 06-01-1471-5 Станції Одеса Застава-1 Одеської залізниці та від 01.04.2015 № 06-01-1502-5 Вагонному депо станції Одеса-Застава 1 про переведення цистерни № 50861947, у зв'язку із настанням терміну деповського ремонту, по базі Укрзалізниці в "неробочий парк" та надано вказівку відправити її на станцію Сенча Південної залізниці на адресу Управління з переробки газу та газового конденсату, для проведення дегазації та подальшого її направлення в ремонт (а.с.119, 120).

Таким чином, оскільки станом на 20.03.2015 до закінчення міжремонтного нормативу цистерни № 50861947 залишилося менше 10-ти діб, внаслідок чого залізницею введена заборона експлуатації цистерни відповідно до правил експлуатації рухомого складу залізницею, незалежно від форми власності, то відповідач був позбавлений можливості повернути цистерну № 50861947 на станцію, зазначену позивачем, у строк, передбачений в п.4.2 договору № 9/6-тр/Б.

В ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона довела, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідач наданими до справи матеріалами довів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання по своєчасному поверненню порожньої цистерни.

Згідно із актом звірки розрахунків за період з 01.01.2015 по 31.08.2015 за договором № 9/6-тр/Б, підписаного лише позивачем (а.с.17), доданою до матеріалів справи відповідачем довідкою про взаємні розрахунки за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 та довідкою про платежі за договором № 9/6-тр/Б по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів (а.с.150, 175), пред'явлена позивачем до стягнення сума заборгованості за використання цистерни в розмірі 13 147,08 грн., становить різницю між сумою плати за понаднормативне використання цистерни № 50861947 та залишком попередньої сплати відповідачем за надані послуги у період виконання договору № 9/6-тр/Б.

Відповідно до п.2.2 договору № 9/6-тр/Б надання послуг з відвантаження продукції оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, акт № 180нбц від 31.03.2015 та акт № 229пбцга від 30.04.2015 здачі-приймання виконаних робіт відповідачем підписано із запереченнями, у яких вказано про невірно зазначений об'єм наданих послуг по цистерні № 50861947, що заперечення додаються та до справи надані заперечення відповідача до згаданих актів (а.с.140 - 145, 161, 162). Із заперечень відповідача вбачається, що останнім заперечувалось надання послуг по використанню цистерни № 50861947 у період направлення її в ремонт та виконання ремонту.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено матеріалами справи того, що у період із 20.03.2015 по 24.04.2015 цистерна № 50861947 перебувала у користуванні відповідача, або що ця цистерна вибула із користування відповідачем з вини останнього.

Згідно із ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, у зв'язку з чим, враховуючи наявні матеріали справи, наявна у справі копія податкової накладної на суму 13 147,08 грн., не є належним доказом існування заборгованості у відповідача перед позивачем на таку суму, за відсутності первинних документів, підтверджуючих надання послуг на таку суму.

Доводи апеляційної скарги не є такими, що відповідають нормам законодавства та матеріалам справи.

Твердження скаржника про те, що останнім не порушено терміни, зазначені у телеграфному розпорядженні від 08.02.2013 № ЦЗ-1-С-8/166, не відповідає документам, складеним перевізником щодо цистерни № 50861947 та які є наявними у матеріалах справи.

Оскільки позивач вищезгаданими листами від 31.03.2015, від 01.04.2015 надав залізниці вказівки щодо відправлення цистерни № 50861947 у ремонт, то відсутні підстави для вимог від відповідача дотримання строку повернення цистерни у зазначений договором № 9/6-тр/Б термін, оскільки умовами цього договору не передбачено відповідальності відповідача за період перебування цистерни у плановому ремонті.

Посилання скаржника на правову позицію, викладену у постанові Вищого господарського суду від 09.12.2015 у справі № 903/381/15, є безпідставним, адже обставини цієї справи та справи № 911/4474/15 є різними.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2015 у справі № 911/4474/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату залишити без задоволення.

2. Справу № 911/4474/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха