РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016Справа №910/6226/16

За позовом Приватного підприємства "Нічний експрес "Північ";

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-

інвестиційний банк";

про розірвання договору.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Ковальов Д.О., представник, довіреність № б/н від 28.03.2016 р.

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить суд розірвати договір банківського рахунку № 862 від 30 травня 2011 р., укладеного між Приватним підприємством «Нічний експрес «Північ» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» та зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» виконати умови договору банківського рахунку № 862 від 30 травня 2011 р. в частині виконання платіжного доручення № 14 від 24.03.2016 р., про перерахування 2 330 000, 00 грн. на рахунок № 6221, та платіжного доручення № 15 від 25.03.2016 р., про перерахування 870, 25 грн. на рахунок № 6221.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року порушено провадження у справі № 910/6226/16, розгляд справи призначено на 26.04.2016 року.

У судовому засіданні 26.04.2016 р. оголошено перерву у справі до 26.05.2016 р.

Відповідачем до відділу діловодства суду 25.05.2016 р. було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити в судове засідання повноважного представника відповідача, оскільки останній має приймати участь в іншому судовому процесі в Рівненському апеляційному господарському суді.

Суд розглянувши подане клопотання відповідача відзначає наступне.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт відсутності у відповідача, як юридичної особи, можливості направити представника у судове засідання.

Доказів того, що керівництво відповідача, яке в силу ст. 28 Господарського процесуального кодексу України може бути представником юридичної особи, не в змозі прийняти участь в судовому засіданні не подано.

Крім цього, судом вже заслухано заперечення представника відповідача щодо заявлених позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 26.05.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між ПП «Нічний експрес «Північ» та ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» 30 травня 2011 pоку було укладено договір банківського рахунку № 862 (надалі-договір). Згідно п. п.7.1 договору, він укладений безстроково.

Відповідно до умов п.п. 1.1. договору, банк, на підставі заяв(и) позивача, відкриває поточні рахунки та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до ліцензії НБУ, тарифів, законодавства України.

Відповідно до п.п. 1.4. договору, типові умови відкриття та обслуговування поточного рахунка, а також права і обов'язки сторін, встановлюються (п.п. 1.4.1.) - Загальними умовами надання банківських послуг юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, затвердженими рішенням Правління Банку № 106/1 від 25.03.2011 р. («Загальні Умови»)

Відповідно до Загальних умов надання банківських послуг юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, затвердженими рішенням Правління Банку № 106/1 від 25.03.2011 p., із змінами («Загальні Умови»), а саме п. 1.6 (Додаток № 1 - Загальні умови відкриття та обслуговування поточного рахунку) позивач самостійно розпоряджається наявними на поточному рахунку коштами.

Відповідно до п.п. 2.1 - 2.5 ( «Загальні Умови», Додаток № 1) банк зобов'язаний виконати розрахункові документи (провести розрахункові операції) надані клієнтам в межах коштів, що знаходяться на рахунку позивача, протягом операційного дня, або у разі прийнятті банком розрахункових документів від позивача, після закінчення операційного часу, в операційний час наступного операційного дня.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що ним були передані відповідачу платіжні документи на перерахування з рахунків позивача коштів, а саме: платіжне доручення № 14 від 24.03.2016 р., про перерахування 2 330 000, 00 грн. на рахунок № 6221, та платіжне доручення № 15 від 25.03.2016 р., про перерахування 870, 25 грн. на рахунок № 6221.

Вказані платіжні доручення було прийнято банком до виконання в той же день, про що свідчить відмітка банку на зазначених вище платіжних дорученнях, однак станом на момент подання позову до суду та розгляду спору по суті переказ за ними проведений відповідачем не був, хоча на рахунку відповідача було достатньо коштів для виконання даного платіжного доручення, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

За приписами частин 1, 2 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Частиною 1 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Однак, вищевказані платіжні доручення банком у встановлений строк, усупереч вимогам діючого законодавства України та умовам договору банківського рахунку, виконано не було.

Вказаним невиконанням було порушене майнове право позивача на вільне володіння та розпорядження належним останньому майном, яким, у розумінні статей 177, 190 ЦК України, є грошові кошти, у т.ч., враховуючи положення пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", які існують у формі записів на поточному рахунку позивача, відкритому в банку.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Судом встановлено, що станом на момент подання до банку платіжних доручень № 14 від 24.03.2016 року та № 15 від 25.03.2016 р., у останнього не було достатніх підстав для його не виконання. Зворотного відповідачем не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Нічний експрес "Північ" в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» виконати платіжні доручення № 14 від 24.03.2016 р. та № 15 від 25.03.2016 р., є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в свою чергу не доведено суду належними засобами доказування в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України неможливості виконання платіжних доручень позивача про перерахування грошових коштів на момент їх подання до банку.

У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань, взятих на себе згідно з умовами договору, 24.03.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття поточного рахунка юридичної особи, у якій просив відповідача закрити поточний рахунок № 3155.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що цей договір може бути розірвано або припинено в інший спосіб, зокрема, за ініціативою однієї із сторін, у випадках та порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Банк закриває поточний рахунок, зокрема, на підставі заяви клієнта або у разі припинення дії договору банківського рахунка (п. 14.1 Загальних умов відкриття та обслуговування поточного рахунка, додаток 1 до Загальних умов, розміщених за адресою: http://www.pib.com.ua/userfiles/obschie_usloviya_obsluzhivaniya_deystvuyuschie_do_18_06_2014.pdf).

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 1075 ЦК України носить імперативний характер та встановлює виключення із загального правила про те, що розірвання господарського договору в односторонньому порядку не допускається. При цьому право клієнта на припинення договору банківського рахунку в односторонньому порядку є безумовним та не потребує наявності певних обставин (таких як порушення умов договору іншою стороною тощо) для можливості його здійснення.

Крім того, наслідками розірвання договору банківського рахунку є, по-перше, закриття банківського рахунку, відкритого на виконання такого договору, та, по-друге, повернення клієнтові, зокрема, шляхом перерахування на інший його рахунок, залишку його грошових коштів, що зберігались на банківському рахунку, відкритому на підставі договору, який припиняється.

Відповідно до п. 20.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ № 492 від 12.11.2003 (далі - Інструкція), поточні рахунки клієнтів банків закриваються, зокрема, на підставі заяви клієнта.

Банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо]. У день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку (п. 20.6 Інструкції).

Згідно з п. 14.9 Загальних умов відкриття та обслуговування поточного рахунка у разі закриття поточного рахунка на підставі заяви клієнта та за наявності коштів на поточному рахунку банк здійснює завершальні операції за поточним рахунком. Датою закриття поточного рахунка вважається наступний день після проведення останньої операції за поточним рахунком. У день закриття поточного рахунка за заявою клієнта банк видає останньому довідку про закриття поточного рахунка.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття поточного рахунка юридичної особи - 24.03.2016. Проте визначених законодавством дій, пов'язаних із закриттям банківського рахунку та поверненням позивачу залишку грошових коштів, відповідач не вчинив.

Згідно з п. 20.5 Інструкції закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку юридичної особи підписується керівником юридичної особи або іншою уповноваженою на це особою і засвідчується відбитком печатки (за наявності) юридичної особи.

Дослідивши заяву позивача про закриття поточного рахунка юридичної особи від 24.03.2016, суд дійшов висновку про те, що вона відповідає вимогам законодавства, містить усі передбачені п. 20.5 Інструкції обов'язкові реквізити. Відтак, підстави для її відхилення відповідачем були відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо розірвання договору банківського рахунка № 862 , укладеного сторонами 30.05.2011 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до абзацу 4 статті 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до 49 ГПК України судовий збір за розгляд позовних вимог покладається на відповідача повністю, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, а дії щодо виконання платіжних доручень вчинені відповідачем вже після звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у даній справі.

Щодо витрат на оплату послуг адвоката.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплата послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Дія Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в п. 1 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, в якій зазначається, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" наголошено на тому, що за змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

В підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 23 300,00 грн. позивач надав суду договір № 2 про надання послуг адвоката та консультаційних послуг від 28.03.2016, який укладений між позивачем та адвокатом Ковальовим Дмитром Олексійовичем, Ордер, серії ЧК №025256, квитанція до прибуткового ордеру №1 від 28.03.2016 на суму 23 300,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 23 300,00 грн.

Враховуючи все вищевикладене, господарський суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Приватного підприємства "Нічний експрес "Північ" у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» (01001, м. Київ, провулок Шевченка, буд. 12, ідентифікаційний код 00039002) виконати умови договору банківського рахунку № 862 від 30 травня 2011 р., укладеного з Приватним підприємством «Нічний експрес «Північ» в частині виконання платіжного доручення № 14 від 24.03.2016 р., про перерахування 2 330 000,00 грн. на рахунок № 6221, отримувач ПП «Нічний експрес «Північ» код 32302067, Банк отримувача - Головне управління по АТОЩАД, м.Київ, код банку 322669, призначення платежу - перерахування на власний поточний рахунок Без НДС та в частині виконання платіжного доручення № 15 від 25.03.2016 р., про перерахування 870, 25 грн., на рахунок № 6221, Отримувач ПП «Нічний експрес «Північ» код 32302067, Банк отримувача - Головне управління по АТОЩАД м.Київ, код банку 322669, призначення платежу перерахування на власний поточний рахунок Без НДС. Видати наказ.

3. Розірвати договір банківського рахунку № 862 від 30 травня 2011 р., укладений між Приватним підприємством «Нічний експрес «Північ» (03087, м. Київ, вул. Уманська, буд. 6, ) та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» (01001, м. Київ, провулок Шевченка, буд. 12, ).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» (01001, м. Київ, провулок Шевченка, буд. 12, ) на користь Приватного підприємства «Нічний експрес «Північ» (03087, м. Київ, вул. Уманська, буд. 6, ) 23 300 (двадцять три тисячі триста) грн. 00. витрат по оплаті послуг адвоката та 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

5. Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Нічний експрес «Північ» (03087, м. Київ, вул. Уманська, буд. 6, ) 33 585 (тридцять три тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 50 коп. надмірно сплаченого судового збору. Видати наказ.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 01.06.2016 р.