ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" травня 2016 р.Справа № 916/1199/16

За позовом: Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, )

до відповідача: Приватного підприємства „Віалго (65074, АДРЕСА_1, )

про стягнення 85 699,00 грн.

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 (довіреність від 22.06.2015);

Від відповідача не зявився.

Суть спору:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватного підприємства „Віалго (далі - Відповідач) про стягнення 85 699,00 грн.

Ухвалою суду від 10.05.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 27.05.2016.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 525, 526, 610, 626, 629, 901, 903, 906, 1212 Цивільного кодексу України, статті 193, 218 Господарського кодексу України, обґрунтовані ненаданням Відповідачем послуг з оформлення карантинного сертифіката на сою, за які було внесено попередню оплату.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду від 10.05.2016 не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не представив. На адресу суду надійшов конверт разом з ухвалою від 10.05.2016 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 63, 64, 65). Правильність адреси відповідача підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.05.2016, згідно із яким місцезнаходженням ПП „Віалго є: 65074, АДРЕСА_1 (а.с. 59-61).

Справа розглядалась за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в :

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.

Відповідно до частини першої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що Відповідачем виставлені Позивачу рахунки-фактури за оформлення карантинного сертифікату на сою на загальну суму 85 699,32 грн., а саме:

15 814,80 грн. від 14.10.2014 № А-00000342 (а.с. 10);

29 630,16 грн. від 28.10.2014 № А-00000355 (а.с. 11);

17 008,32 грн. від 10.11.2014 № А-00000374 (а.с. 12);

19 635,84 грн. від 04.12.2014 № А-00000422 (а.с. 13);

3 610,20 грн. від 20.01.2015 № А-00000021 (а.с. 14);

Позивачем в якості передплати здійснив оплату виставлених рахунків-фактур у розмірі 85 699,32, а саме:

15 814,80 грн. платіжне доручення від 14.10.2014 № 6528 (а.с. 15);

29 630,16 грн. платіжне доручення від 29.10.2014 № 7012 (а.с. 15);

17 008,32 грн. платіжне доручення від 10.11.2014 № 7546 (а.с. 16);

19 635,84 грн. платіжне доручення від 11.12.2014 № 8769 (а.с. 16);

3 610,20 грн. платіжне доручення від 11.02.2015 № 11137 (а.с. 17).

Відповідно до частини першої статті 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Позивачем на адресу Відповідача була направлення вимога від 27.11.2015 № 01-4-2/1148, в якій він вимагає в семиденний термін з дня отримання зазначеної вимоги, надати документальне підтвердження виконання ПП „Віалго Договору щодо надання послуг з оформлення карантинного сертифікату на сою або повернути ДП „Укрспирт сплачені згідно платіжних доручень № 6528, від 14.102014, № 7012 від 29.10.2014, № 7546 від 10.11.2014, № 8769 від 11.12.2014 та № 11137 від 11.02.2015, кошти в розмірі 85 699,32 грн., шляхом перерахування їх на рахунок замовника. Отже, вказана вимога Позивача фактично є відмовою від договору.

Докази повернення попередньо сплачених коштів в сумі 85 699,32 грн. або надання Відповідачем послуг з оформлення карантинного сертифіката на сою в матеріалах справи відсутні.

Отже, сума боргу Відповідача складає 85 699,32 грн.

Проте, оскільки Позивач заявив вимогу про стягнення 85 699,00 грн., стягненню підлягає сума в межах заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача 85 699,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 30 травня 2016 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 202, частиною першою статті 207, пунктом 1 частини першої статті 208, частиною першою статті 509, статтями 525, 526, статтею 629, частиною першою статті 901, частиною першою статті 907, Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 33, 34, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного підприємства „Віалго (65074, АДРЕСА_1, ) на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, ) 85 699,00 грн. (вісімдесят пять тисяч шістсот девяносто девять гривень 00 коп.).

3. Стягнути з Приватного підприємства „Віалго (65074, АДРЕСА_1, ) на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості „Укрспирт (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.А. Шаратов