КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р. Справа№ 910/2610/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Макєєв В.М. - дов. від 13.12.2015 року № 0115-334

від відповідача: Патрик Г.Г. - дов. від 28.12.2015 року № 137

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група" на рішення господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року

у справі № 910/2610/16 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група" (м. Київ)

до Моторного транспортного страхового бюро України (м. Київ)

про стягнення грошових коштів в сумі 10 295 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Українська страхова група" з позовом до Моторного транспортного страхового бюро України про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 10 295 грн. 00 коп.

Рішенням від 23.03.2016 року господарський суд міста Києва у задоволенні позовних вимог ПрАТ „СК „УСГ" до МТСБУ про стягнення грошових коштів в сумі 10 295 грн. 00 коп. відмовив повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ПрАТ „СК „УСГ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 року у справі № 910/2610/16 апеляційну скаргу ПрАТ „СК „УСГ" прийнято до провадження та призначено розгляд справи до розгляду в судовому засіданні.

В зв'язку з перебуванням судді учасника колегії Суліма В.В. на лікарняному 26.05.2016 року відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ між суддями було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Гончаров С.А., Коротун О.М.

Після зміни складу колегії розгляд справи розпочався спочатку.

В судовому засіданні 26.05.2016 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до довідки № 55711384 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Біляївського районного суду Одеської області від 05.02.2015 року № 496/541/15-п, 03.01.2015 року о 14 год. 45 хв. по вул. Ак. Корольова в м. Одеса ОСОБА_8, керуючи екскаватором Лібхер, д.н.з. НОМЕР_2, перед початком руху не урахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив зіткнення зі стоячим автомобілем Шкода, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 05.02.2015 року № 496/541/15-п ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Шкода, д.н.з. НОМЕР_1.

Пошкоджений автомобіль був застрахований ПрАТ „СК „УСГ" на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та з пасажирами на транспорті від 21.08.2014 року № 28-1501-14-00154.

Як вбачається зі страхового акту від 11.03.2015 року № ПСКА-4875 позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено нарахувати страхове відшкодування на загальну суму 10 295 грн.

Зазначені кошти в розмірі 10 295 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 12.03.2015 року № 4958.

Статтею 27 Закону України „Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - екскаватором Лібхер, д.н.з. НОМЕР_2, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю Шкода, д.н.з. НОМЕР_1, керував ОСОБА_8

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації екскаватором Лібхер, д.н.з. НОМЕР_2, застрахована не була.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

П. 39.1 ст. 39 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. „а" п. 41.1 ст. 41 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Ст. 36 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування регламентної виплати страховиком та порядок її виплати.

Згідно з п. 36.4 ст. 36 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої п.п. „а" п. 41.1 ст. 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Враховуючи те, що п. 36.4 ст. 36 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить обмеження щодо регламентних виплат зазначених в п.п. „а" п. 41.1 ст. 41 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то місцевий господарський суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 31.03.2016 року по справі № 910/25638/15.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позов ПрАТ „СК „УСГ" до МТСБУ є необґрунтованими, недоведеним та не підлягає задоволенню.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група" на рішення господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року по справі № 910/2610/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року по справі № 910/2610/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/2610/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді С.А. Гончаров

О.М. Коротун