ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 р. Справа № 909/287/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М. , секретар судового засідання Мартиненко І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури, вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ, 76018, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ, 76019;

до відповідача: Приватної фірми "Міф", вул. Юліана Целевича, 20, м. Івано-Франківськ, 76008;

про стягнення неустойки в розмірі 84681 грн. 29 коп.;

за участю:

Від прокуратури: ОСОБА_1 - прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області, службове посвідчення (№ 036307 від 12.11.15);

Від позивача: ОСОБА_2 - провідний спеціаліст юридичного сектору, довіреність (№ 01-37-08 від 10.05.16);

Від відповідача: ОСОБА_3 - представник, довіреність (№ б/н від 23.11.15),

ВСТАНОВИВ: Заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватної фірми "Міф" про стягнення неустойки в розмірі 84681 грн. 29 коп.

Представник прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві (вх.№2930/16 від 29.03.16), письмових поясненнях по справі №101-906 вих.16 від 10.05.16 (вх.№6465/16 від 11.05.16), просить суд позов задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю передбаченого ст. 785 Цивільного кодексу України права орендодавця вимагати від орендаря сплати неустойки у разі не виконання орендарем обов'язку щодо повернення майна. Таке ж право позивача передбачено п. 2.4 договору оренди державного майна №206/05 (згідно змін та доповнень внесених договором №2 від 02.04.14).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов від 12.04.16 (вх.№5117/16 від 12.04.16).

Заперечуючи позовні вимоги зазначає, що прокурор подаючи позов жодним чином не обґрунтував необхідність звернення саме прокурора для захисту прав та інтересів держави не вказав, чи може фонд державного майна самостійно захистити інтереси держави. Також вказує, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Проте неустойка позивачем нараховувалась з 15.09.2015 року до 13.03.2016 p., а фактично неустойка повинна була нараховуватися від 16.09.2015 р. до 16.02.2015 р. та мала становити 135055, 70 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокурори та представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.09.2005 року між Регіональним відділенням ФДМУ по Івано-Франківській області (позивачем), Приватною фірмою "МІФ" (відповідачем) та Державним підприємством "НДІ Проектреконструкція" Держжитлокумунгоспу України в особі Івано-Франківського філіалу (балансоутримувач) укладено договір оренди державного майна №206/05, а також договір про внесення змін та доповнень до договору оренди від 30.03.2005 р., договір про внесення змін та доповнень №2 від 02.04.2014 р.

Згідно п. 1.1. договору, позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування державне майно - частину нежитлових приміщень загальною площею 369 кв.м. на першому та другому поверхах адміністративного будинку, що знаходиться на вул.Галицькій, 29 в м.Івано-Франківську та перебуває на балансі Івано-Франківської філії державного підприємства державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту "НДІ проектреконструкція".

Згідно п.11.1. договір укладено строком на 5 років, що діє з 15.09.2005 р. по 15.09.2010 р.

Відповідно до п.11.6 договору, разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, договір було продовжено той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (до 15.09.2015 року включено).

Регіональне відділення листами №07-05-01115 від 08.06.2015 та №07-06-01815 від 09.09.2015 зверталося до органу управління даного об'єкта оренди - Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо надання дозволу на продовження зазначеного договору оренди з приватною фірмою "МІФ", однак отримало відмову (листи №7/21-6748 від 12.06.2015 року, №7/21-7528 від 01.07.2015 року та №7/21 -11877 від 05.10.2015 року).

Як наслідок, Регіональним відділенням повідомлено відповідача про припинення договору оренди та необхідність звільнення займаного приміщення листом №11-05-01378 від 10.07.2015 року.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, як орган управління орендованим майном, листом № 7/21-6748 від 12.06.2015 року повідомило відповідача про припинення договору оренди.

Позивач листом №11-05-02070 від 09.10.2015 року також повідомив відповідача про припинення дії договору.

Відповідно до п. 5.10 Договору, у разі припинення або розірвання Договору відповідач зобов'язаний повернути балансоутримувачу за участю позивача майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) майна з вини відповідача.

Однак, державне майно повернуто не було, тому Регіональне відділення звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про звільнення орендованого майна.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/1229/15 від 22.12.2015 р. позов задоволено в повному обсязі зобовязано відповідача звільнити орендовані приміщення у звязку із закінченням дії договору оренди. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 р., рішення господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/1229/15 від 22.12.2015 р. залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2016 р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 р. та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2015 р. залишено без змін.

Вказані обставини щодо припинення договору оренди державного майна №206/05 від 15.09.2005 р. з 15.09.2015 року встановлені рішенням господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/1229/15 від 22.12.2015 р., яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 2.4. договору, у разі припинення цього договору відповідач повертає майно балансоутримувачу за участі позивача аналогічно порядку, встановленому при передачі майна відповідачу цим договору. Майно вважається поверненим балансоутримувачу за участі позивача з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Згідно п. 2.5. договору обовязок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Станом на день розгляду справи, майно відповідачем позивачу не повернуто, доказів повернення орендованого майна відповідачем суду не надано.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу дії ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до п. 2.4. договору (згідно договору про внесення змін та доповнень №2 до договору оренди від 02.04.2014р.), якщо відповідач не виконує обовязку щодо повернення майна, позивач має право вимагати від відповідача сплати неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користування майном за весь час прострочення.

Порядок розрахунку орендної плати передбачено розділом 3 договору з урахуванням змін та доповнень внесених договором №2 від 02.04.2014р.

Відповідно до п. 3.1. договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р., зі змінами та доповненнями, і за базовий місяць січень 2014 р. становить 10778 грн. без ПДВ.

Згідно п. 3.2. договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Як вбачається з розрахунку неустойки за неповернення орендованого майна по договору оренди державного майна №206/05 від 15.09.2005 р., позивачем нараховано відповідачу неустойка за період з 16.09.2015 р. по 13.03.2016 р. в сумі 158437 грн. 44 коп.

Станом на 21.03.2016 р. переплата орендної плати по договору становить 73756 грн. 15 коп., отже розмір нарахованої неустойки зменшується на вказану суму та становить 84681 грн. 29 коп.

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку та встановлено правильність проведеного нарахування.

Щодо доводів відповідача про те, що прокурор подаючи позов жодним чином не обґрунтував необхідність звернення саме прокурора для захисту прав та інтересів держави не вказав, чи може фонд державного майна самостійно захистити інтереси держави, суд зазначає про їх безпідставність з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

При цьому, звертаючись до суду з позовом, заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури зазначив про те, що незважаючи на наявні порушення, зокрема на перебування державного майна у неправомірному використанні, Регіональним відділенням ФДМУ по Івано-Франківській області заходів щодо стягнення наявної неустойки самостійно не вжито. Регіональним відділенням претензій щодо стягнення суми неустойки в період з грудня 2015 року по теперішній час відповідачу не надсилалось.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону, прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомив Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області про наявність підстав для представництва, що підтверджується листом Івано-Франківської місцевої прокуратури від 23.03.2016 №101-623вих-16.

Також необґрунтованими та безпідставними є заперечення представника відповідача щодо шестимісячного обмеження періоду нарахування неустойки.

Згідно з частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 785 ЦК України встановлено обовязок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено у договорі.

Згідно з частиною другою цієї статті, якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Тобто положення частини шостої статті 232 ГК України щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання в межах шести місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, застосовується до відповідних правовідносин у разі, якщо інше не встановлено законом або договором.

Отже, законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлено можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобовязання щодо повернення обєкта оренди.

Таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 26.12.2011 у справі №5005/2712/2011, від 18.04.2011 у справі №30/191.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідачем не подано документальних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо наявності підстав для стягнення неустойки.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини справи, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти відповідача.

Керуючись ст.ст. 530, 610, 611, 612, 785 Цивільного кодексу України, ст.33, 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області до Приватної фірми "Міф" про стягнення неустойки в розмірі 84681 грн. 29 коп. задовольнити.

Стягнути з Приватної фірми "Міф", вул. Юліана Целевича, 20, м. Івано-Франківськ, 76008 (ідентифікаційний код 19394680) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ, 76019 (ідентифікаційний код 13660727) (р/р 0002, одержувач: УДКСУ у м. Івано-Франківську, , банк одержувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, МФО 836014, код платежу 22080300) 84681 (вісімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят одну) грн. 29 коп. неустойки, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Приватної фірми "Міф", вул. Юліана Целевича, 20, м. Івано-Франківськ, 76008 (ідентифікаційний код 19394680) на користь прокуратури Івано-Франківської області, вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76018 (ідентифікаційний код 03530483) (р/р 3924 ДКС України, м. Київ, МФО 820172) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.05.16

Суддя Неверовська Л. М.