ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016р. Справа№ 914/712/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція з повернення боргів Рубікон, м. Львів

до відповідача: Камяногірської сільської ради Жовківського району Львівської області, с. Камяна Гора

про стягнення 37 015, 00 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Альховській І.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2 представник

ОСОБА_3 сільський голова

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін розяснено.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція з повернення боргів Рубікон до Камяногірської сільської ради Жовківського району Львівської області про стягнення 30 808, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.03.2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 11.04.2016 р.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 16.05.2016 р. продовжено строк вирішення спору, визначений ч. 1 ст. 69 ГПК України, на 15 днів.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях. 16.05.2016 р. представником позивача була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 4 372, 00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 34 675, 00 грн. В судовому засіданні, що відбулося 30.05.2016 р., представником позивача була подана заява про зменшення позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 37 015, 00 грн., з яких 4 180, 00 грн. з% річних та 32 835, 00 інфляційних втрат. Вказані заяви прийняті судом до розгляду.

Представники відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечили, просили відмовити у їх задоволені з підстав зазначених в усних поясненнях.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст. 75 ГПК України, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Агенція з повернення боргів Рубікон (надалі позивач) звернулося з позовом до Камяногірської сільської ради Жовківського району Львівської області (надалі відповідач) про стягнення 37 015, 00 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 16.04.2015 р. Господарським судом Львівської області у справі № 914/844/15 були задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція з повернення боргів Рубікон до Камяногірської сільської ради Жовківського району Львівської області про стягнення з останньої 87 195, 60 грн. основного боргу, 6 951, 75 грн. 3% річних, 40 964, 58 грн. інфляційних втрат.

Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 05.05.2015 р.

12.05.2015 р. на виконання рішення господарського суду у справі № 914/844/15 був виданий відповідний наказ про примусове виконання рішення.

У зв'язку з невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо вчасної оплати заборгованості, присудженої до стягнення рішенням Господарського суду Львівської області від 16.04.2015р. у справі № 914/844/15, позивач просить суд стягнути з відповідача за період з 26.04.2015 р. по 27.05.2016 р. 4 180, 00 грн. 3% річних та 32 835, 00 інфляційних втрат.

В судових засіданнях представники відповідача позовні вимоги заперечили з мотивів відсутності їх вини у несвоєчасній сплаті боргу, подали докази погашення заборгованості згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 16.04.2015р. у справі № 914/844/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи із наступних мотивів:

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2015 р. Господарським судом Львівської області у справі № 914/844/15 були задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція з повернення боргів Рубікон до Камяногірської сільської ради Жовківського району Львівської області про стягнення з відповідача 87 195, 60 грн. основного боргу, 6 951, 75 грн. 3% річних, 40 964, 58 грн. інфляційних втрат.

Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 05.05.2015 р. 12.05.2015 р. на виконання рішення господарського суду був виданий відповідний наказ про примусове виконання.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку з невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо вчасної оплати заборгованості, присудженої до стягнення рішенням Господарського суду Львівської області від 16.04.2015р. у справі № 914/844/15, позивач нарахував відповідачу за період з 26.04.2015 р. по 27.05.2016 р. 4 180, 00 грн. 3% річних та 32 835, 00 інфляційних втрат.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт неналежного виконання відповідачем умов договору та розмір його заборгованості перед позивачем встановлена у рішенні Господарського суду Львівської області від 16.04.2015 року у справі № 914/844/15.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог, позивач здійснив розрахунок 3% річних в розмірі 4 180, 00 грн. та інфляційних втрат в розмірі 32 835, 00 грн., за період з 26.04.2015 р. по 27.05.2016 р.

Перевіривши представлений позивачем розрахунок 3% річних в розмірі 4 179, 67 грн. суд вважає, що він проведений вірно, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 32 835, 00 грн., то при аналізі їх розрахунку судом встановлено що позивачем не дотримано рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, викладених в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р, а саме не враховано, що сума боргу, яка нараховується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу нараховується з 16 по 31 день місяця, індексується з наступного місяця. Розрахунок інфляційних позивачем здійснено за період з 26.04.2015 р. однак при вказаному розрахунку позивачем безпідставно включено нарахування інфляції за квітень 2015 року. За період з 29.10.2015 р. по 04.03.2016 р., виходячи із суми заборгованості відповідача, інфляційні втрати повинні становити 4 297, 84 грн. (при цьому суд виходить із інфляційних втрат в розмірі 2 508, 00 грн., що зазначені позивачем в заяві про уточнення (зменшення) позовних вимог), а при розрахунку інфляційних втрат за період з 04.03.2016 р. по 06.04.2016 р. позивачем допущено помилку при їх нарахуванні (нараховано 5 592, 00 грн. замість 1 233, 13 грн.). Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в розмірі 9 050, 39 грн.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Камяногірської сільської ради Жовківського району Львівської області (80324, с. Камяна Гора Жовківського району Львівської області, вул. Б. Хмельницького, 58, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агенція з повернення боргів Рубікон (79057, м.Львів, вул. Ожешко, 5/5, ) суму в розмірі 13 722, 58 грн., з яких:

- 4 179, 67 грн. - 3% річних;

- 9 050, 38 грн. інфляційні втрати;

- 492, 53 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 06.06.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.