ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 рокуСправа № 912/1416/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 912/1416/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром"

та до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про визнання недійсним договору, стягнення 2000 грн.

Представники учасників судового розгляду:

від позивача - участі не брали;

від відповідача 1 - Григоренко Т.В. директор, наказ №07/25-2 від 25.07.2006 року;

від відповідача 1 - ОСОБА_3 , довіреність № 01/03 від 01.03.16;

від відповідача 2 - участі не брали;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою з наступними вимогами:

- визнати договір поставки товарів № 8 від 01 червня 2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром" недійсним;

- стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" 2 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог про визнання недійсним договору постави товарів № 8 від 01.06.2015 року позивач зазначає, що оспорюваний договір був підписаний директором ТОВ "Лозовський молочний комбінат" ОСОБА_4 з перевищенням наданих йому повноважень, передбачених Статутом товариства та рішенням загальних зборів Товариства від 11.07.2011 року , а тому в силу норм ч.2 ст. 203 та ч. 3 ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

В обґрунтування вимоги про стягнення з Відповідача-2 грошових коштів у сумі 2 000,00 грн. позивач зазначає, що згідно підпункту 4.4.2 пункту 4.4. Договору поруки у разі визнання Основного договору недійсним Кредитор (позивач) має право звернутися до Поручителя (Відповідача 2) з вимогою про сплату коштів у сумі, визначеній у п. 3.4. даного Договору.

Позивач зазначає, що враховуючи наявність підстав для визнання недійсним Основного договору, а також той факт, що договір про забезпечення зобов'язання є похідним від Основного договору, позивач звертається з вимогою про стягнення з Відповідача 2 грошових коштів у сумі 2 000,00 грн., на підставі підпункту 4.4.2 пункту 4.4. Договору поруки.

Відповідач -1 (ТОВ "Алекс-Пром") у відзиві на позов № 27/04 від 27.04.16 та письмових поясненнях, які надійшли на адресу суду 20.05.2016р. просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач-1 зазначає наступне.

Посилання позивача на те, що Виконавчим органом Позивача (директором ТОВ "Лозовський молочний комбінат" ОСОБА_4 основний договір було підписано нібито з перевищенням наданих йому повноважень є безпідставним, оскільки відповідно до абзацу 16 п. 12.20 Статуту позивача передбачено, що "Директор виконує такі функції: ...у межах своїх повноважень... укладає цивільно-правові договори (правочини) та трудові договори від імені Товариства, а на суми, що перевищують визначену рішенням Загальних зборів учасників (п. 12.5.15), - за попереднім рішенням Загальних зборів учасників". Пунктом 12.5.15 Статуту позивача передбачено, що до компетенції загальних зборів учасників належить прийняття рішення про укладення будь-яких договорів (розпорядження коштами Товариства), сума яких перевищує граничну суму, визначену Загальними зборами учасників позивача.

Протоколом Загальних зборів учасників позивача від 11.07.2011 року, який діяв на дату підписання Основного договору, чітко визначено обмеження щодо укладення директором позивача ОСОБА_4 цивільно-правових договорів на закупівлю молочної сировини у сумі, що не перевищує 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень) в т.ч. ПДВ,

При цьому, Основний Договір не передбачає поставку молочної сировини, предметом Основного договору є поставка виробів із гофрокартону (гофроящиків та/або гофролотків). Крім цього, у позовній заяві позивач підтверджує, що жодних рішень по Основному договору загальні збори учасників Позивача не приймали.

На виконання умов основного договору відповідач-1 відвантажив на адресу позивача гофропродукцію, а позивач здійснював оплату за отриману саме гофропродукцію.

З огляду на вищенаведене відповідач-1 вважає, що виконавчий орган - директор Товариства позивача ОСОБА_4, при підписанні Основного договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, наявність якого при здійснення правочинів передбачено ч. 2 ст. 203 ЦКУ, та діяв добросовісно і розумно та не перевищував своїх повноважень (ст.92 ЦК України).

Крім того, відповідач-1 зазначає, що ні на момент укладення Основного Договору, ні станом на 27.04.2016 року в даних Єдиного державного реєстру не міститься відомостей щодо обмеження сум підписання договорів.

Також відповідач-1 зазначає, що Договір поруки, який укладено між відповідачем -2 та позивачем 01.06.2015 року є таким, що укладено всупереч вимогам чинного законодавства та фактичним зобов'язанням відповідача-1, який, по незрозумілим причинам виступає у Договорі поруки Боржником.

Позивач та відповідач-2 витребувані ухвалами суду від 11.04.16 та від 28.04.2016 року документи не подали, відповідач-2 позовні вимоги ні по суті, ні по розрахунку не заперечив.

Натомість відповідачем-2 24.05.16 подано клопотання про продовження строку розгляду справи № 912/1416/16 в порядку ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України на 15 днів та про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Вказані клопотання відповідач-2 обґрунтовує тим, що не отримала позовну заяву "Лозівського молочного заводу", не знайома з доданими до неї доказами та з позицією відповідача-1, при цьому бажає захистити свої конституційні та процесуальні права.

Розглянувши подані клопотання, господарський суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України явка в судове засідання представників сторін - це процесуальне право, яким сторони зобов'язанні користуватися добросовісно. Крім того, сторони зобов'язані виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В матеріалах справи наявні докази направлення позивачем копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача-2 (а.с. 8). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії.

В матеріалах справи також наявне повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 11.04.2016 року про порушення провадження у справі та призначення сприви до розгляду в судовому засіданні на 28.04.2016р. о 14:00 год) фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

Тобто, відповідач-2 є обізнаною про порушення господарським судом провадження у справі № 912/1416/16 та про її розгляд.

Отже, повернення поштового відправлення (ухвали суду від 28.04.2016р. про відкладення розгляду справи на 12 год. 24.05.2016 року) із зазначенням у довідці Укрпошти "за не запитом" господарський суд розцінює як навмисне затягування розгляду спору.

Таким чином, відповідач-2 не позбавлений можливості ознайомитися з доказами, наданими позивачем та з позицією ТОВ "Алекс-Пром". А відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, господарський суд звертає увагу відповідача-2 на положення частини 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи вищенаведене господарський суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи та про продовження строку розгляду спору.

Також Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи по справі № 912/1416/16.

Вказане клопотання відповідач-2 обґрунтовує тим, що вона не підписувала власноручно договору поруки від 01.06.15 № б/н. На вирішення експерта відповідач-2 просить поставити наступні питання: "Чи належать підписи в договорі поруки № б/н від 01.06.15 ОСОБА_1 чи іншій особі?" Проведення експертизи просить доручити Кіровоградському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Позивач та відповідач-2 не забезпечили участі своїх представників у судовому засіданні 24.05.16, хоча господарський суд вважає позивача та відповідача-2 такими, що повідомлені належним чином про час та місце розгляду спору, виходячи з наступного.

Ухвала господарського суду від 11.04.16 р. про порушення провадження у справі направлялась на адресу позивача (37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, буд. 45А), яка зазначена ним у позовній заяві. Ухвала про відкладення розгляду справи направлена на ту ж саму адресу.

Відповідачу-2 ухвала про порушення провадження у справі також направлялась на адресу, зазначену в позовній заяві, та підтверджену витягом з ЄДР: 25006, АДРЕСА_1, та була отримана відповідачем-2 14.04.16, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. Ухвала про відкладення розгляду справи від 28.04.16 направлена судом відповідачу-2 на ту ж саму адресу, але повернута підприємством зв'язку із написом "за не запитом".

За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У даному випадку, оскільки поштове відправлення з ухвалою господарського суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи надсилались на належну адресу позивача та відповідача-2, то вважається, що позивач та відповідач-2 належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

З урахуванням наведеного та норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи належне повідомлення позивача та відповідача-2 про дату, час і місце проведення судового засідання, господарський суд вважає можливим розглянути справу №912/1416/16 в судовому засіданні 24.05.16 за відсутності відповідача та за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача-1, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

01.06.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром" в особі директора Григоренко Т.В., що діє на підставі Статуту (надалі- Постачальник, відповідач-1) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту (надалі- Покупець, позивач) підписано договір поставки товарів № 8.

За умовами вказаного договору (п.1.1) Постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передавати у власність Покупця вироби з гофрокартону (гофроящики та/або гофрокоробки і т.п.) (надалі за текстом - Товар), а покупець зобов'язався приймати Товар та здійснювати його оплату на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 кількість, асортимент, найменування, ціна та загальна вартість відповідної партії Товару обумовлюються у видаткових накладних, що мають силу специфікації і є невід'ємною частиною цього Договору.

Порядок передачі товару та умови його поставки сторонами узгоджено у розділі 2 Договору.

Суму договору, вартість товару, порядок плати сторонами узгоджено у розділі 3 Договору.

Так, відповідно до п. 3.1 Договору Покупець здійснює оплату вартості Товару за ціною вказаною у видатковій накладній.

Відповідно до п. 3.2 Договору вартість Товару оплачується на поточний рахунок Постачальника в національній валюті України - гривні.

Відповідно до п. 3.3 Договору оплата Товару здійснюється Покупцем на підставі видаткової накладної, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня отримання Покупцем Товару та належним чином оформлених товарно-супровідних документів (п.2.4 цього Договору).

У п. 3.4. сторони домовилися, що відстрочка оплати Товару за цим Договором, надана Покупцю, не є товарним кредитом.

Відповідно до п. 3.5 Договору ціна договору становить суму вартості Товару, що зазначена у всіх видаткових накладних на Товар, оформлених між Сторонами протягом строку дії цього Договору.

Вимоги щодо тари, пакування та якості товару сторонами узгоджено у розділі 4 Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 року.

Як вбачається з копії оспорюваного Договору, вказаний договір підписано з боку товариства з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром" його директором Григоренко Т.В., а з боку товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" директором ОСОБА_4, підписи вказаних осіб скріплені печатками.

З тексту договору вбачається, що за своєю правовою природою договір № 8 від 01.06.2015р. є договором поставки, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

З тексту оспорюваного договору № 8 від 01.06.2015 року вбачається, що сторонами узгоджено усі істотні умови, передбачені Законодавцем для договорів даного виду.

Крім того, як вбачається з пояснення відповідача-1 та поданих до матеріалів справи копій рахунків, накладних, товарно-транспортних накладних, генеральної довіреності на отримання товаро-матеріальних цінностей на ім'я ОСОБА_5, копій платіжних доручень та Акту звірки взаємних розрахунків за період з січня 2015р. по лютий 2016р., сторонами договору вчинялись дії по виконанню вказаного договору поставки.

Отже, договір поставки товарів № 8 від 01.06.2015 року на поставку товариством з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром" товариству з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" виробів із гофрокартону (гофроящики та/або гофрокоробки, та/або гофролотки) є укладеним (на умовах, наведених вище).

Вказаний договір поставки товарів № 8 від 01 червня 2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром" позивач просить визнати недійсним.

В обґрунтування своїх вимог про визнання недійсним договору постави товарів № 8 від 01.06.2015 року позивач зазначає, що оспорюваний договір був підписаний директором ТОВ "Лозовський молочний комбінат" ОСОБА_4 з перевищенням наданих йому повноважень, передбачених Статутом товариства та рішенням загальних зборів Товариства від 11.07.2011 року , а тому в силу норм ч.2 ст. 203, ч. 3 ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

Господарський суд враховує, що відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 203 ЦК України , особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до статті 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи; Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Повноваження виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю визначені, окрім іншого, Законом України "Про господарські товариства" № 1576 -ХII. Згідно частин 1,4 статті 63 зазначеного Закону у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Статут товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" затверджено загальними зборами учасників ТОВ "Лозівський молочний завод", протокол б/н від 20.06.2013 року, зареєстровано Державним реєстратором 21.06.2013 року, реєстраційний № 3000495.

Відповідно до п. 12.19 Статуту виконавчим органом Товариства є Директор.

Відповідно до п. 12.20 Статуту Директор керує поточною діяльністю Товариства, самостійно вирішує всі питання його діяльності, за винятком віднесених до виключної компетенції Загальних зборів Учасників. Вказаним пунктом, серед іншого, директору надано право у межах своїх повноважень розпоряджатися коштами, укладати цивільно-правові договори (правочини) та трудові договори від імені Товариства, а на суми, що перевищують визначену рішенням Загальних зборів учасників (п.12.5.15), - за попереднім рішенням Загальних зборів учасників.

Відповідно до п. п. 12.5 та 12.5.15, до компетенції Загальних зборів учасників належить: прийняття рішення про укладення будь-яких договорів (розпорядження коштами Товариства), сума яких перевищує граничну суму, визначену Загальними зборами Учасників.

Як вбачається з тексту рішення Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", яке оформлене протоколом від 11.07.2011 року (а.с.18), вказаним рішенням директору Товариства ОСОБА_4 було дозволено без попереднього погодження Загальними зборами учасників укладати цивільно-правові договори на закупівлю молочної сировини на суму, що не перевищує 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень), в т.ч. ПДВ та зобов'язано Директора Товариства ОСОБА_4 направляти на розгляд Загальних зборів учасників проекти цивільно-правових договорів на закупівлю молочної сировини на суму, що перевищує або може перевищувати 100 000,00 грн. для попереднього їх погодження.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача-1, що Основний договір, який оспорюється позивачем (Договір № 8 від 01.06.2015р.) не передбачає поставку молочної сировини, а як вже вказувалось вище, предметом Основного договору є поставка виробів із гофрокартону (гофроящиків та/або гофролотків).

При цьому, зазначає відповідач-1, у позовній заяві позивач підтверджує, що жодних рішень по Основному договору загальні збори учасників позивача не приймали.

Доказів того, що на момент укладення Основного Договору до даних Єдиного державного реєстру були внесені відомості щодо обмеження сум підписання договорів, сторонами до матеріалів справи не подано.

Крім того, госопдарський суд враховує, що відповідно до п. 3.4 Постанови Пленуму Вищого госопдарського суду України № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (госопдарських договорів) недійсними якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі Статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим дркументом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження поноважень представника її контрагента.

Як вбачається з тексту оспорюваного договору № 8 від 01.06.2015, вказаний договір від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром" підписано його директором Григоренко Т.В., що діє на підставі Статуту, а від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" його директором ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту. Вказане позбавляє позивача посилатись на необізнаність його із положеннями статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод".

Отже, позивачем не доведено належними та допустими доказами, що оспорюваний договір був підписаний директором ТОВ "Лозовський молочний комбінат" ОСОБА_4 з перевищенням наданих йому повноважень, передбачених Статутом товариства та рішенням загальних зборів Товариства від 11.07.2011 року.

За таких обставин у господарського суду відсутні підстави для визнання недійсним договору № 8 від 01.06.2015р. з підстав, передбачених ч.2 ст. 203, ч.1 ст. 207 та ч. 3 ст. 215 ЦК України .

З огляду на вищенаведене господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача про визнання недійсним договору поставки товарів № 8 від 01 червня 2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром".

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" 2000,00 грн. господарський суд враховує наступне.

В обґрунтування вимоги про стягнення з Відповідача 2 грошових коштів у сумі 2 000,00 грн. позивач зазначає, що згідно підпункту 4.4.2 пункту 4.4. Договору поруки у разі визнання Основного договору недійсним Кредитор (позивач) має право звернутися до Поручителя (Відповідача 2) з вимогою про сплату коштів у сумі, визначеній у п. 3.4. даного Договору.

Позивач також зазначає, що враховуючи наявність підстав для визнання недійсним Основного договору, а також той факт, що договір про забезпечення зобов'язання є похідним від Основного договору, позивач звертається з вимогою про стягнення з Відповідача 2 грошових коштів у сумі 2 000,00 грн., на підставі підпункту 4.4.2 пункту 4.4. Договору поруки.

До матеріалів справи позивачем подано Договір поруки від 01.06.2015 року, який укладено між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, що діє на підставі виписки з ЄДРЮООП від 04.04.2013р. (поручитель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, з другої сторони.

За умовами вказаного договору поручитель зобов'язався на умовах даного Договору відповідати за виконання зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром" (Боржник) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (Кредитор), що виникли з Договору поставки товарів № 8 від 01.06.2015р. (далі- Основний Договір), який був укладений між Кредитором та Боржником, а також дійсність Основного договору.

Відповідно до розділу " Договору, порукою згідно з цим договором, забезпечується:

2.1. Дійсність Основного договору з будь-яких підстав.

2.2.Зобов'язання Боржника здійснювати систематичні поставки молока коров'ячого незбираного ДСТЦ 3662-97 за Основним договором.

Розмір поруки та обсяг відповідальності поручителя сторони визначили у розділі 3 Договору поруки.

Відповідно до п. 3.1. Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання Боржником забезпеченого зобов'язання у розмірі, визначеному у п.п. 3.2-3.3. даного Договору.

Відповідно до п. 3.2 Поручитель відповідає перед Кредитором за п. 2.2 даного Договору - у вигляді обов'язку з виконання зобов'язання Боржником за основним Договором на суму, що дорівнює 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп).

Відповідно до п. 3.4 Договору Поручитель відповідає перед Кредитором за п. 2.1 даного Договору у розмірі 2 000,00 грн.

Прва та обов'язки сторони узгодили у розділі 4 Договору поруки, а відповідальність сторін у розділі 5 Договору.

Зокрема, у п. 4.4.2. сторони узгодили, що у разі визнання Основного договору недійсним Кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про сплату коштів у сумі, визначеній у п. 3.4. даного Договору.

Відповідно до п . 6.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до моменту припинення дії Основного Договору, окрім випадків, визначених в ст. 559 ЦК України.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Враховуючи, що господарським судом відмовлено в задоволенні вимог позивача про визнання недійсним договору поставки товарів № 8 від 01 червня 2015 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром", то відповідно не наступили наслідки, передбачені умовами п. 4.4.2 Договору поруки.

Крім того, на вимоги господарського суду, викладені в ухвалах від 11.04.2016 року та від 28.04.2016 року позивач не подав письмових пояснень з приводу позовної вимоги про стягнення 2 000 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", а не на користь позивача.

Клопотання відповідача-2 про призначення судової почеркознавчої експертизи по справі № 912/1416/16 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідачем-2 (Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1) зазначено, що вона не підписувала власноручно договору поруки від 01.06.15 № б/н та подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи по справі № 912/1416/16.

На вирішення експерта відповідач-2 просить поставити наступні питання: "Чи належать підписи в договорі поруки № б/н від 01.06.15 ОСОБА_1 чи іншій особі?" Проведення експертизи відповідач-2 просить доручити Кіровоградському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до п. 1.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.98 (зі змінами та доповненнями) для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (буквені та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження в справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов'язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов'язані з обставинами цієї справи, або виконані після відкриття провадження у справі, але не в зв'язку з її обставинами; експериментальні зразки почерку - це такі, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв'язку з призначенням даної експертизи.

Пунктом 1.4. цієї Інструкції визначено, що перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) пред'явити їх особі, яка підлягає ідентифікації, а потім позначити кожний зразок, тобто вказати, що це вільний зразок почерку (підпису) певної особи (указати її прізвище, ім'я, по батькові), та посвідчити це своїм підписом.

При цьому, відповідач-2 стверджує, що вона не підписувала власноручно договору поруки від 01.06.15 № б/н, при цьому, за її власним твердженням вона також не ознайомлювалась з Договором поруки та відповідно не бачила підпису на ньому.

Крім того, за змістом розділу 2 Договору поруки порукою забезпечується дійсність Основного договору з будь-яких підстав (пункт 2.1.) та зобов'язання Боржника здійснювати систематичні поставки молока коров'ячого незбираного ДСТУ 3662-97 за Основним договором (пункт 2.2).

Розмір поруки та обсяг відповідальності Поручителя визначений розділом 3 Договору поруки, яким передбачено, що поручитель відповідає перед Кредитором за п. 2.2. даного Договору - у вигляді обов'язку з виконання зобов'язань Боржником за Основним Договором на суму, що дорівнює 20 000,00 грн. (пункт 3.2).

Поручитель відповідає перед Кредитором за п. 2.1 даного Договору - у розмірі 2 000,00 грн. (пункт 3.4)

Згідно підпункту 4.4.2 пункту 4.4. Договору поруки у разі визнання Основного договору недійсним Кредитор (Позивач) має право звернутися до Поручителя (Відповідача 2) з вимогою про сплату коштів у сумі, визначеній у п. 3.4. даного Договору.

Однак, враховуючи те, що господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору № 8 від 01.06.2015р., а також той факт, що Договір поруки є похідним від Основного договору, господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2 000,00 грн. за договором поруки від 01.06.15 та відповідно відмовляє в задоволенні клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису на цьому договорі.

Відповідно до норм ст.ст. 44,49 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного , керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85, ГПК України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору поставки товарів №8 від 01 червня 2015 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алекс-Пром" відмовити повністю.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" 2 000,00 грн. відмовити повністю.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 30.05.16.

Суддя Т. В. Макаренко