РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19182/15 31.05.16 р.

За позовом Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

про стягнення 40 000,00 дол. США, що еквівалентно 881 284,00 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мушкало С.М. за довіреністю № 8-67/6 від 04.08.2015 р.;

від відповідача: Канюк Я.Ю. за довіреністю № 434 від 13.08.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді господарського суду міста Києва Зеленіної Н.І. перебуває справа № 910/19182/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" про стягнення 40 000,00 дол. США, що еквівалентно 881 284,00 грн.

Ухвалою від 05.10.2015 р. провадження у справі зупинялось до прийняття Конституційним Судом України рішення щодо конституційного подання Верховного Суду України про відповідність (конституційність) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням Конституції України.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.11.2015 р. ухвалу господарського суду міста Києва від 05.10.2015 р. скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2016 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 р. залишено без змін.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2016 р. розгляд справи призначено на 19.05.2016 р.

13.05.2016 р. від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Конституційним Судом України справи щодо відповідності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням Конституції України.

У судовому засіданні 19.05.2016 р. представник позивача подав клопотання про оголошення перерви.

У судовому засіданні 19.05.2016 р. оголошувалась перерва до 25.05.2016 р.

24.05.2016 р. від відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

25.05.2016 р. від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 25.05.2016 р. оголошувалась перерва до 31.05.2016 р.

30.05.2016 р. від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви.

У судовому засіданні 31.05.2016 р. представник відповідача підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та про припинення провадження у справі.

Представник позивача проти задоволення вказаних клопотань заперечив.

Розглянувши зазначені клопотання, суд зазначає наступне.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі обґрунтовано наявністю на розгляді Конституційного Суду України справи щодо відповідності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням Конституції України.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що розгляд Конституційним Судом України справи щодо відповідності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням Конституції України, не впливає на результат вирішення спору у даній справі, а у разі встановлення Конституційним Судом України будь-яких обставин, що мають значення для вирішення справи, зацікавлена особа не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідною заявою щодо перегляду рішення у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Клопотання про припинення провадження у справі відповідач мотивує відсутністю предмета спору у даній справі.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У той же час, із матеріалів справи вбачається, що доводи відповідача про відсутність предмета спору у даній справі обґрунтовані припиненням дії Договору міжбанківського депозиту, на підставі якого позивач звернувся з даним позовом.

Розглянувши вказане клопотання, суд відмовляє у його задоволенні, оскільки припинення дії Договору не свідчить про належне виконання умов Договору його сторонами.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, за вирахуванням здійсненого відповідачем 04.09.2015 р. часткового погашення заборгованості на суму 16 043,75 доларів США.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив.

У судовому засіданні 31.05.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24.02.2009 р. між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі - відповідач) та Відкритим акціонерним товариством «Європейський газовий банк», правонаступником прав якого являється Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (надалі - позивач), укладено Договір доручення № 01/V/ЄГБ (надалі - Договір доручення), з подальшими змінами та доповненнями, які неодноразово вносились Додатковими договорами.

За умовами Договору доручення відповідач, який є Принципіальним Учасником міжнародної платіжної системи Visa International, США (далі - Visa) прийняв на себе зобов'язання виконувати від імені та за рахунок позивача всі необхідні дії по наданню позивачу послуг, спрямованих на вступ до Visa і подальшу участь Позивача у Visa в якості асоційованого учасника, виконувати від імені і за рахунок позивача розрахунки в іноземній валюті з Visa по операціям емісії та еквайрінгу позивача, а також здійснювати всі інші розрахунки, пов'язані з виконанням всіх інших зобов'язань позивача як асоційованого учасника Visa.

Відповідно до п. 9.1. Договору доручення, даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту припинення його дії у встановлених даним договором порядку та підставах.

24.02.2009 р. між сторонами укладено Договір про встановлення кореспондентських відносин № 03/У/ЄГБ, з подальшими змінами та доповненнями (надалі - Договір про встановлення кореспондентських відносин), у відповідності з яким відповідач відкриває позивачу кореспондентські рахунки та надає комплекс послуг з розрахункового обслуговування за операціями з використанням банківських платіжних карток Visa.

Відповідно до п. 8.1. Договору про встановлення кореспондентських відносин, цей договір набирає сили з дати підписання обома сторонами і діє протягом терміну дії Договору доручення.

24.02.2009 р. між сторонами укладено Договір про міжбанківський депозит № 02/V/ЄГБ, зі змінами (надалі - Договір про міжбанківський депозит), у відповідності з яким позивач розміщує в установі відповідача грошові кошти в доларах США (надалі - Депозит) у розмірі, що розраховується відповідачем відповідно до п. 3.3.5. та п. 4.1.4. Договору доручення і є гарантійним покриттям позивача при його розрахунках з Visa через установу відповідача.

Для розміщення суми Депозиту відповідачем було відкрито позивачу рахунок № 19.

Відповідно до п. п. 1.4., 1.7., 4.1. Договору про міжбанківський депозит, відповідач приймає Депозит на термін виконання сторонами зобов'язань, що передбачені Договором доручення та Договором про встановлення кореспондентських відносин. Сума Депозиту повертається позивачу протягом двох банківських днів після закінчення терміну залучення Депозиту. Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до закінчення терміну залучення суми Депозиту, встановленого п. 1.4. цього Договору.

Додатковим договором № 21 від 12.06.2014 р. до Договору про міжбанківський депозит сторони погодили, що сума Депозиту складає 40 000,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 21.07.2015 р. (1 долар США = 22,0321 грн.), складає 881 284,00 гривень.

17.11.2014 р. постановою Правління Національного банку України № 725 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», у Публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію Банку.

18.11.2014 р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 121 «Про початок процедури ліквідації AT «ЄВРОГАЗБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк».

18.12.2014 р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 150 «Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію AT «ЄВРОГАЗБАНК», призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку - Оберемка Р.А.

У зв'язку з викладеним, листом від 08.05.2015 р. за вих. № 1183-7-21 уповноважена особа Фонду повідомила відповідача про розірвання Договору доручення №01/V/ЄГБ від 24.02.2009 р. з усіма додатковими угодами, Договору про встановлення кореспондентських відносин № 03/V/ЄГБ від 24.02.2009 р. з усіма додатковими угодами, Договору про взаємодію Довірителя, Повіреного та Процесінгового центра № 06/V/ЄГБ від 24.02.2009 р. з усіма додатковими угодами та Договору про міжбанківський депозит № 02/V/ЄГБ від 24.02.2009 р. з усіма додатковими угодами.

У вказаному листі уповноваженою особою Фонду на ліквідацію AT «ЄВРОГАЗБАНК» в також вимагалось від відповідача повернути суму Депозиту у відповідності до п. 1.7. Договору про міжбанківський депозит у зв'язку із закінченням терміну залучення Депозиту.

Проте, станом на час звернення позивача до суду, суму Депозиту останньому повернуто не було, у зв'язку з чим і виник спір у даній справі.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1, 2 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що пунктом 2.4. Договору про міжбанківський депозит встановлено обов'язок відповідача повернути позивачу депозит в строк, який встановлений п. 1.7. цього Договору, лише за умови повного виконання позивачем своїх зобов'язань перед відповідачем за Договором доручення № 02/V/ЄГБ від 24.02.2009 р. та Договором про встановлення кореспондентських відносин № 03/V/ЄГБ від 24.02.2009 р. Договір про заставу майнових прав № 04/V/ЄГБ від 24.02.2009 р., укладений між сторонами, забезпечує вимоги АБ «Укргазбанк», що випливають з Договору доручення та Договору про встановлення кореспондентських відносин №03/V/ЄГБ від 24.02.2009 р., за умовами якого Заставодавець зобов'язаний належним чином виконувати зобов'язання щодо проведення розрахунків у відповідності з п. п. 2.8., 3.2.2., 3.3.3.-3.3.6., 3.3.8-3.3.9, 7.7. Договору доручення з врахуванням всіх змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті, та у відповідності з п.5. Договору про корвідносини з врахуванням всіх змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті. Крім того, Договором застави майнових прав № 04/V/ЄГБ від 24.02.2009 р. визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом терміну дії Договору доручення та Договору про корвідносини в період строку розміщення Депозиту згідно умов Депозитного договору.

Також, між сторонами було укладено Договір відступлення права вимоги, який надає право відповідачу у випадку будь-якого рушення (наявності прострочених платежів) автоматично звернути стягнення та задовольнити свої вимоги.

З урахуванням викладеного відповідач зазначає, що він не давав своєї згоди на розірвання вказаних договорів (не укладав угоди про дострокове розірвання), Договори не розірвані у судовому порядку, відтак, являються такими, що продовжують свою дію.

Такі обставини, на думку відповідача, свідчать про відсутність правових підстав для стягнення коштів за Договором міжбанківського депозиту, оскільки заборгованість AT «Єврогазбанк» перед АБ «Укргазбанк» не погашена, а договір застави та договір міжбанківського депозиту не вважаються розірваними.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Статтею 1075 Кодексу встановлено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу положень ст. 50, ч. 3 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку Фонд гарантування приступає до інвентаризації й оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку і йому заборонено продавати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією способів, порядку та умов продажу майна, крім випадків надання виконавчою дирекцією дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодження, а також у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктами 4.19. - 4.21. Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку передбачено, що Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) протягом семи днів із дня розміщення інформації про початок процедури ліквідації в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" повідомляє кредиторів про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого вони мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку, а також зазначає адресу для їх надсилання. Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимога, заявлена в іноземній валюті, уключається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим НБУ на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимоги кредиторів зі сплати процентів (відсотків) за кредитами, депозитами, за незавершеними розрахунковими операціями тощо переносяться на відповідний рахунок кредитора.

Статтями 52, 32 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що майно банку, яке є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права.

Положеннями ст. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить йому. Водночас, даний закон є спеціальним і регулює правовідносини, які виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, прийнятий з метою захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що до правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації чи ліквідації банку від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як спеціальні норми.

Частиною 3 ст. 52 Закону встановлено, що майно банку, яке є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом. У разі продажу Фондом заставленого майна (активів), кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, останній у порядку, передбаченому Законом України статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» звернувся до уповноваженої особи Фонду із відповідною заявою про визнання кредиторських вимог.

За результатами розгляду сума акцептованої кредиторської вимоги відповідача до позивача складає 227 733 грн. 26 коп. та віднесена у відповідності до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до сьомої черги задоволення вимог кредиторів. Кредиторські вимоги, що надійшли після 22.12.14 року та/або не включені в реєстр акцептованих вимог вважаються погашеними.

При цьому, доказів оскарження відповідачем в судовому порядку рішення ліквідатора банку про віднесення його вимог до 7-ї черги задоволення, що передбачено статтею 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", до матеріалів справи не надано.

За приписами ст. ст. 16, 1212 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів моє бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Крім того, з пояснень позивача від 16.09.2015 р. (т.1, арк. справи 121-122), та виписки по особовому рахунку (т.1, арк. справи 123) вбачається, що відповідач 04.09.2015 р. сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 16 043,75 доларів США.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки грошові кошти у розмірі 16 043,75 доларів США сплачені відповідачем 04.09.2015 р., тобто, після звернення позивача до суду з даним позовом (27.07.2015 р.), провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80ГПК України.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, всебічно і повно оцінивши їх в сукупності, не приймає заперечення відповідача як необґрунтовані та такі, що не відповідають фактичним обставинам справи; відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 23 956,25 доларів США суд вважає доведеними, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню. В частині вимог про стягнення 16 043,75 доларів США провадження у справі припиняється.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 16 043,75 доларів США.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" (04073, м. Київ, просп. Московський, 16; ) 23 956 (двадцять три тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість) доларів США 25 центів, що за курсом Національного Банку України складає 527 806 (п'ятсот двадцять сім тисяч вісімсот шість) грн. 49 коп.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ) в доход Державного бюджету України (одержувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, , МФО 820019, р/р 3001) 17 625 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять п'ять) грн. 68 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 03.06.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна