РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016Справа №910/6942/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "БИТОПТТОРГ"
До 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Логістикс-Центр" 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК АКВІЛОН"
Простягнення 499 765,95 грн.
Суддя Спичак О.М.

від позивача: Беркут М.С. - дов. № б/н від 23.05.16р.;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БИТОПТТОРГ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Логістикс-Центр" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК АКВІЛОН" про стягнення 499 765,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року порушено провадження у справі № 910/6942/16 та призначено розгляд справи на 13.05.2016.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте 13.05.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника та письмове підтвердження.

Представники відповідачів-1,2 в судове засідання не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, ухвалою суду від 13.05.2016 року суд відклав розгляд справи до 30.05.2016 року.

Представник відповідача-1 16.05.2016 року подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі.

17.05.2016 року представник відповідача-2 подав до канцелярії суду відзив на позову заяву, згідно з яким позов визнав повністю та просив суд розглядати справу без участі представника.

В судовому засіданні 30.05.2016 року представник позивача надав суду усні пояснення по справі, щодо яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд стягнути з відповідачів суму основного боргу - 493 059,00 грн. та 3 % річних - 6 706,95 грн. солідарно.

30.05.2016 року представники відповідачів-1, 2 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 30.05.2016 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО-ЛОГІСТИК-ЦЕНТР» (в подальшому - відповідач-1 або замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БИТОПТОРГ» (в подальшому - позивач або виконавець) було укладено договір надання послуг № 24 від 01.07.2015 року (надалі - договір-1), пунктом 1.1 якого передбачено, що за завданням замовника виконавець надає замовнику послуги з перевезення товару в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.1 договору-1, вартість послуг визначається сторонами за фактом їх надання за наслідками кожного календарного місяця і фіксується в актах про надані послуги.

Згідно п. 4.3 договору-1 замовник зобов'язаний оплатити визначену в акті про надані послуги вартість послуг у строк протягом п'яти робочих днів з моменту підписання такого акта.

Умовами п. 5.1 договору-1 передбачено, що сторони цього договору несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.6.3 договору-1, цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2016 року.

Крім того, в матеріалах справи наявний ще один договір - договір поруки (на забезпечення зобов'язання кредитора за договором про надання послуг), далі по тексту договір-2, від 03.07.2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «БИТОПТОРГ» (в подальшому - позивач або кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК АКВІЛОН» (надалі - відповідач-2 або поручитель).

Умовами п. 1.1. договору-2 передбачено, що у порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО-ЛОГІСТИК-ЦЕНТР», надалі за текстом - боржник своїх зобов'язань, що випливають з договору № 24 про надання послуг від 01.07.2015 року, укладеного між кредитором та боржником.

Відповідно до п.2.1. договору -2, відповідальність поручителя перед кредитором включає: - зобов'язання оплатити після спливу строку оплати суми боргу, а також проценти за користування коштами 3% річних та інфляційні втрати(основне зобов'язання); - зобов'язання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобов'язання(зобов'язання з відшкодування шкоди); - зобов'язання сплатити кредитору неустойку за порушення основного зобов'язання боржником (зобов'язання зі сплати неустойки).

Згідно з п.2.2 договору-2, основне зобов'язання у разі прострочення його виконання підлягає виконанню поручителем з урахуванням встановленого індексу інфляції та нарахованими 3% річних за весь час прострочення.

Пунктами 3.1 та 3.2 договору-2 передбачено, що відповідальність поручителя настає з моменту порушення основного зобов'язання. Кредитор звертається до поручителя не раніше наступного дня після настання строку (терміну) виконання основного зобов'язання повністю або частинами, якщо основне зобов'язання не було виконане.

Відповідно до п.3.3 договору-2, у випадку невиконання (неналежного виконання) основного зобов'язання поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому кредитор має право вимагати від поручителя виконання як основного зобов'язання, так і зобов'язання з відшкодування шкоди, зобов'язання зі сплати неустойки, зобов'язання зі сплати процентів за прострочення виконання.

Умовами п. 3.4 договору-2 передбачено, що поручитель зобов'язується виконати свої зобов'язання відповідно до цього договору не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора.

Згідно з п. 6 договору-2, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 року.

За твердженнями позивача ним, на виконання умов договору про надання послуг, було надано відповідачу-1 послуги по перевезенню товару на загальну суму - 493 059,00 грн., що підтверджується актами про надання послуг № 1 від 31.07.2015 року на суму 82 176,50 грн.; № 2 від 31.08.2015 року на суму 82 176,50 грн.; № 3 від 30.09.2015 року на суму 82 176,50 грн.; № 4 від 30.10.2015 року на суму 82 176,50 грн. та № 5 від 30.11.2015 року на суму 82 176,50 грн., які підписані відповідачем-1 та копії яких наявні в матеріалах справи.

Проте, відповідач-1 свої зобов'язання, щодо оплати наданих позивачем послуг, у визначений договором-1 строк, не виконав, (5 робочих днів з моменту підписання акту),у зв'язку з чим у відповідача-1 виникла заборгованість в сумі 493 059,00 грн.

В свою чергу порушення основного зобов'язання(оплати наданих послуг) відповідачем-1 перед позивачем призвело до виникнення права вимоги у позивача до відповідача-2, щодо погашення останнім існуючої заборгованості відповідача-1(п.п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4 договору-2).

Позивач, 13.01.2016 року вручив відповідачу-2 вимогу від 12.01.2016 року про сплату суми боргу, відповідно до якої просив відповідачів здійснити розрахунок по договору про надання послуг, проте, на час подання позивачем позовної заяви до господарського суду, відповідачі так і не здійснили оплату за надані позивачем послуги по договору № 24 від 01.07.2015 року про надання послуг.

Також, слід зазначити, що відповідач-1 подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивач надав відповідачау-1 послуги з перевезення по договору № 24 від 01.07.2015 року в повному обсязі, проте у зв'язку із скрутним фінансовим становищем останнього, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Логістикс-Центр" прострочило оплату наданих послуг.

Відповідача-2 також надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав повністю.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідачі позовні вимоги визнали повністю, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 493 059,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.1 договору-2, відповідальність поручителя перед кредитором включає зобов'язання оплатити після спливу строку оплати ( п. 1.5 цього договору) суму боргу, а також проценти за користування коштами 3% річних та інфляційні втрати(основне зобов'язання).

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідачів солідарно 3% річних в сумі 6 706,95 грн.

Здійснивши перерахунок 3 % річних з урахуванням умов договорів, прострочення по сплаті грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних підлягають задоволенню повністю в сумі 6 706,95 грн., перерахунок яких здійснено в межах періодів визначених позивачем.

В абзацах 1, 3 пункту 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України зазначено, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має виходити, з того, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру.

Якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України та абзацу 3 пункту 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України, судові збір покладається на відповідачів порівну.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-логістикс-центр» (місцезнаходження: 01003, м. Київ, Залізничне шосе, буд. 47, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Аквілон» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47-Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БИТОПТТОРГ» (місцезнаходження: 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 74, ) 493 059 (чотириста дев'яносто три тисячі п'ятдесят дев'ять) грн. 00 коп. основного боргу та 6 706 (шість тисяч сімсот шість) грн. 95 коп. 3 % річних солідарно.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-логістикс-центр» (місцезнаходження: 01003, м. Київ, Залізничне шосе, буд. 47, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БИТОПТТОРГ» (місцезнаходження: 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 74, ) 3 748 (три тисячі сімсот сорок вісім) грн. 25 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Аквілон» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47-Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БИТОПТТОРГ» (місцезнаходження: 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 74, ) 3 748 (три тисячі сімсот сорок вісім) грн. 25 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

06.06.2016

Суддя Спичак О.М.