ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" травня 2016 р. Справа № 926/477/16

За позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Чернівці

до комунального підприємства міський торговельний комплекс Калинівський ринок, м.Чернівці

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа підприємець ОСОБА_2, м.Чернівці

про відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача

Суддя Дутка В.В.

представники:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3, представник, довіреність від 28.03.2016р.,

від відповідача ОСОБА_4, представник, довіреність від 05.02.2016р.

від третьої особи - не зявився

СУТЬ СПОРУ: фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до комунального підприємства міський торговельний комплекс Калинівський ринок, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа підприємець ОСОБА_2 про відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача шляхом демонтажу металевої конструкції та ролетів, встановлених з боку торговельного місця №30-С в 2014 році на торговельному місці ОСОБА_1 №29-Б площею 19 кв. м. в торговому секторі №4 на території КП МТК Калинівський ринок.

Позов мотивований зменшенням торговельного місця позивача на 2 кв.м. без його відома та згоди шляхом демонтажу рекламного банера та встановлення з боку торговельного місця №30 С металевої конструкції та ролетів. На звернення до відповідача позивач дізнався про надання ринком дозволу на встановлення ролетів користувачу торговельного місця №30-С ОСОБА_5 При цьому, позивач дізнався, що його попередня заява адміністрацією ринку розглянута та відмовлено у встановленні ролетів. Позивач вважає надання переваги відповідачем інтересам іншого субєкта господарювання неправомірним, що є безумовним порушенням угоди №8884/С про надання в користування торговельного місця №29 Б.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 29.03.2016р. порушено провадження у справі, залучено до участі в справі третю особу фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 11.04.2016р.

Ухвалою від 11.04.2016р. розгляд справи відкладено на 25.04.2016р.

Ухвалою від 25.04.2016р. розгляд справи відкладено на 05.05.2016р.

Відповідач подав 05.05.2016р. відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю з урахуванням такого:

1. Позивач безпідставно та необґрунтовано заявляє про те, що КП «МТК «Калинівський ринок» надав перевагу інтересам іншого субєкта господарювання. КП «МТК «Калинівський ринок» вільний в праві надання погодження на реконструкцію або поліпшення для користувачів виходячи з інтересів ринку та організаційного забезпечення нормального функціонування ринку.

2. Позивач не надає доказів того, що надання згоди ОСОБА_2 на поліпшення її торговельного місця завдало шкоду ОСОБА_1

3. Відсутній акт обміру попереднього стану торговельного місця ОСОБА_1

Відсутність останнього зумовлює недоведеність обставин про зменшення площі саме через дії ОСОБА_2 чи КП «МТК «Калинівський ринок». Позивач самовільно міг зменшити площу торговельного місця з іншої сторони та предявити позов.

Спосіб захисту - відновлення становища, яке існувало до порушення права є недопустимим та не може бути застосований в оспорюваних правовідносинах. Цей спосіб повязаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного субєктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб субєктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про виселення особи з незаконно зайнятого нею приміщення; про усунення перешкод у здійсненні права власності; про застосування наслідків недійсного правочину; про заборону використання твору без дозволу автора тощо.

Ухвалою від 05.05.2016р. розгляд справи відкладено на 23.05.2016р.

23.05.2016р. через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю забезпечити явку представника в засіданні.

Позивач подав 23.05.2016р. письмові пояснення по справі.

Ухвалою від 23.05.2016р. розгляд справи відкладено на 30.05.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні 30.05.2016р. просив задовольнити позов, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними.

З приводу неявки третьої особи в судове засідання, господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічними правами у відповідності до ст.27 Господарського процесуального кодексу України наділено третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Судом прийнято до уваги, що ухвалою від 23.05.2016р. явка учасників судового процесу обов'язковою не визнавалась, а клопотань про відкладення розгляду справи не заявлялось.

За таких обставин, незважаючи на те, що третя особа участі в процесі розгляду спору не приймала, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

20 жовтня 2010р. між комунальним підприємством Міський торговельний комплекс Калинівський ринок (далі - Ринок) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Користувач) укладено Угоду №8884/С про надання в користування торговельного місця. За п.1.1. Угоди, Ринок надає, а Користувач приймає в платне користування торговельне місце площею 19,00 кв.м. на території КП МТК Калинівський ринок, торговий сектор №4, для здійснення продажу тютюнових виробів. Торговельне місце облаштовано належним Користувачу торговельним обєктом павільйоном №29-Б.

Передача іншій особі торговельного місця без згоди Ринку заборонена (п.1.2. Угоди).

Користувач має право здійснювати за погодженням з Ринком за рахунок власних коштів реконструкцію або поліпшення торговельного обєкта, розташованого на торговельному місці.

Сторони встановили в п.6.1. Угоди строк дії Угоди з 20.10.2010р. по 31.12.2019р.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2015р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до комунального підприємства Міський торговельний комплекс Калинівський ринок та ОСОБА_5 в порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, відновлення становища, яке існувало до порушення. При цьому, ОСОБА_1 зазначав, що його торговельне місце №29-Б межує з торговельним місцем №30-С ОСОБА_5, який 08.09.2014р. самовільно встановив металеву конструкцію та ролети, а також демонтував банер, що призвело до збільшення торговельного місця ОСОБА_5 та зменшення торговельного місця ОСОБА_1

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 20.07.2015р. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 09.10.2015р. рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 20.07.2015р. в частині задоволенні позовних вимог про відновлення становища, яке існувало до порушення, скасовано. Провадження у справі в цій частині закрито. Розяснено ОСОБА_1 право на звернення за захистом порушених прав у порядку господарського судочинства.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2015р. ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 09.10.2015р. залишено без змін. При цьому, касаційним судом зазначено, що як убачається із матеріалів справи, спір виник між сторонами, які здійснюють підприємницьку діяльність, щодо усунення перешкод позивачу у користуванні торговельним місцем № 29-Б, яке межує із торговельним місцем відповідача № 30. Зазначеними торговельними місцями ОСОБА_1 та ОСОБА_5 користуються на підставі договорів, які ними укладені як особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, з юридичною особою КП МТК«Калинівський ринок».

Металева конструкція та ролети встановлені ОСОБА_5 на підставі заяви про надання дозволу на проведення робіт по збільшенню торгової площі, установки ролетів та дозволу виконавчого директора КП МТК «Калинівський ринок».

За результатами такого переобладнання комісією зроблено висновок про укладення договору про надання в користування торговельного місця з надання послуг облаштованого належним чином користувачу обєктом - контейнером з ролетами площею 21,6 кв.м.

У порівнянні з договором про надання в користування торговельного місця на території КП МТК «Калинівський ринок», укладеним між відповідачами, площа торговельного місця ОСОБА_5 збільшилася за рахунок земельної ділянки, яка є комунальною і перебуває в оренді КП МТК «Калинівський ринок».

Тобто вимоги ОСОБА_1 про відновлення становища, яке існувало до порушення (збільшення торговельного місця відповідача за рахунок зменшення його торговельного місця), стосуються виконання угод про надання у користування торговельних місць, укладених КП МТК «Калинівський ринок» з ПП ОСОБА_5 і ФОП ОСОБА_1, згідно із якими ОСОБА_1 передано торговельне місце площею 19,0 кв. м, а ОСОБА_5 - 19,2 кв. м.

Згідно із актом та планом-схемою станом на 08 жовтня 2015 року у фактичному користуванні ОСОБА_1 знаходяться 17,13 кв.м. території КП МТК «Калинівський ринок» у торговому секторі №4.

Позивач звертаючись до господарського суду з позовною заявою вважає, що відповідач неправомірно надав перевагу інтересам іншого субєкта господарювання, незважаючи на те, що встановлення останнім на належному позивачу торговельному місці ролетів та металевої конструкції фактично завдало ФОП ОСОБА_1 шкоду та порушило права користувача торговельним місцем, оскільки без відома позивача та погодження зменшило торговельну площу, що є безумовним порушенням угоди №8884/С про надання в користування торговельного місця №29Б в торговому секторі №4 на території Калинівського ринку в м.Чернівці.

Предметом позову є вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача шляхом демонтажу металевої конструкції та ролетів, встановлених з боку торговельного місця №30-С в 2014 році на торговельному місці ОСОБА_1 №29-Б площею 19 кв. м. в торговому секторі №4 на території КП МТК Калинівський ринок.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

КП МТК Калинівський ринок належить право постійного користування землею площею 20,3396 га, яка надана для організації та обслуговування ринку, що підвтеджується Державним актом на право постійного користування землею від 04.06.1999р. №І-ЧВ №001019.

Вимоги щодо функціонування створених в установленому порядку ринків усіх форм власності, організації оптового та роздрібного продажу на них сільгосппродуктів, продовольчих і непродовольчих товарів, худоби, тварин, кормів тощо, надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог і правил безпеки праці на ринках, прав споживачів і вимог податкового законодавства визначено Правилами торгівлі на ринках, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 №57/188/84/105 (далі за текстом - Правила). Пунктом 2 розділу 1 цих Правил передбачено, що ринок - це суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій (далі - ринок). Згідно з пунктом 13 вказаних Правил торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю та здійснення продажу продукції з прилавків, столів, транспортних засобів, причепів, візків, у тому числі ручних, у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Згідно з пунктом 20 вказаних Правил адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

Таким чином, безпосередньо Правила торгівлі на ринках передбачають укладення між адміністрацією ринку і підприємцями, що займаються торговельною діяльністю, договорів, що за своєю правовою природою є договорами оренди (найму) торгових площ (відповідну позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 року).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Статтею 396 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина 2 статті 16 Кодексу).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову є факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач посилаючись на порушення відповідачем умов договору внаслідок зменшення торговельного місця №29-Б просить відновити становище, яке існувало до порушення шляхом демонтажу металевої конструкції та ролетів встановлених з боку торговельного місця №30-С користувачем якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (колишній користувач ОСОБА_5В.), згідно договору від 21.07.2015р. №2014/4тс.

При цьому, позивач не доводить суду належними та допустимими доказами того стану площі торговельного місця №29-Б у розмірі 19 кв.м., наданого згідно договору №8884/С від 20.10.2010р., яке існувало до порушення, на думку позивача, відповідачем його права щодо використання торговельного місця.

Матеріали справи не підтверджують встановлення відповідачем металевої конструкції та ролетів з боку торговельного місця №30С.

Згідно п.4.2.4. Договору №2014/4тс від 21.07.2015р., Ринок зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали користувачу користуватися торговельним місцем згідно з умовами цього Договору.

Вищезгаданий договір між Ринком та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 про надання в користування торговельного місця №30 С діє до 31.12.2017р., на час розгляду справи не припинив свою дію, доказів визнання його недійсним в судовому порядку суду не надано. Відтак, позовна вимога до Ринку про демонтаж металевої конструкції та ролетів, встановлених з боку торговельного місця №30-С є безпідставною.

Подання негаторного позову можливе у разі доведення тієї обставини, що предмет оренди (торговельне місце) перебуває у володінні позивача, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Крім того, характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові (користувачеві) у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Слід зазначити, що позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення його прав та інтересів, тоді як господарський суд повинен перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, а, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд має з'ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалити рішення про захист порушеного права або відмовити позивачеві в захисті внаслідок безпідставності та необґрунтованості заявлених вимог.

При цьому спір про право характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб'єктами правовідносин з приводу їх прав та обов'язків і неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку.

Обраний же позивачем спосіб захисту (зокрема, у вигляді відновлення попереднього становища шляхомзобовязання відповідача демонтувати металеву конструкцію та ролети) буде належним, якщо його застосування безпосередньо призведе до захисту та відновлення порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Проте обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідача.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з викладених у позовній заяві підстав у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 01.06.2016р.

Суддя В.В.Дутка