ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р.Справа № 5017/3223/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Жекова В.І.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників учасників провадження у справі про банкрутство:

від ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестаційний банк" - ОСОБА_1 за довіреністю.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк

на ухвалу господарського суду Одеської області від 19 квітня 2016 року

у справі №5017/3223/2012

за заявою приватної виробничої комерційної фірми „Ной

до приватного підприємства „Термінал Т-К

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.11.2012 р. за заявою Приватної виробничої комерційної фірми Ной (далі ПВКФ Ной) було порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства Термінал Т-К (далі ПП Термінал Т-К) за загальною процедурою банкрутства, передбаченою Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а також введено процедуру розпорядження майном боржника та розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

29 січня 2013 року господарським судом Одеської області затверджено реєстр вимог кредиторів ПП Термінал Т-К, до якого увійшли: Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (далі ПАТ Промінвестбанк) з грошовими вимогами до боржника в сумі 15 013 807,47 грн. (І черга), VFS International AB - 150 786,17 грн. (І черга); ПВКФ Ной - 362 600 грн. (ІV черга), ПАТ Промінвестбанк з грошовими вимогами до боржника в сумі 5 474 113,82 грн. (VІ черга).

Постановою господарського суду Одеської області від 05.03.2013 р. ПП Термінал Т-К визнано банкрутом і відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, тощо.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.05.2014 ліквідатором ПП Термінал Т-К призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.04.2016 р. (суддя Лепеха Г.А.) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ПП Термінал Т-К, припинено юридичну особу ПП Термінал Т-К, провадження у справі припинено, тощо.

Судова ухвала, з посиланням на приписи ч.5 ст.45, ч.2 ст.46, пункту 6 частини 1 статті 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мотивована тим, що ліквідатором здійснено всіх можливих заходів, щодо пошуку майна боржника, наданий ліквідатором звіт та ліквідаційний баланс банкрута свідчать про відсутність у останнього основних і оборотних засобів для ведення господарської діяльності, погашення заборгованості та відновлення платоспроможності, а тому судом визнано за можливе затвердити звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс банкрута та припинити юридичну особу ПП Термінал Т-К.

Не погоджуючись із даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулось ПАТ Промінвестбанк з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 19.04.2016 р. по справі №5017/3223/2012 про банкрутство ПП «Термінал Т-К». Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана судова ухвала прийнята з порушенням норм законодавства про банкрутство та процесуального права з огляду на наступне.

Скаржник вважає, що звіт ліквідатора не підлягав затвердженню судом у звязку з тим, що ліквідатором не виявлено та не реалізовано всі майнові активи боржника, не здійснено вичерпних заходів щодо повернення майна боржника, що знаходиться в третіх осіб, що передбачено ч. 2 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Так, за твердженням апелянта, відповідно до довідки Департаменту ДАІ МВС України станом на 26.01.2015 р. за боржником зареєстровано 14 транспортних засобів. Крім того, за результатами інвентаризації виявлено рихтувальне обладнання та паливно-мастильні матеріали. Ліквідатор зазначив, що вказані активи підприємства передані на відповідальне зберігання учаснику ПП «Термінал Т-К» ОСОБА_4 на підставі договору зберігання, але знешкоджені внаслідок пожежі.

Як зазначає скаржник, в якості доказів знешкодження вказаного майна ліквідатором надано копію акту про пожежу, що сталась за місцем зберігання та повідомлення самого зберігача, при цьому, як вказує апелянт, до моменту пожежі зберігач не повідомляв про місце зберігання майна банкрута. Також, за твердженням скаржника, згідно наданого акту про пожежу не перелічене майно яке знешкоджене, вказана вартість знешкодженого майна у розмірі 200 т. грн., що значно менше вартості майна, переданого на зберігання. Крім того, відсутній оригінал зазначеного акту про пожежу, на запит ліквідатора до ДСНС щодо підтвердження факту пожежі відповідь не отримана. Таким чином, на думку скаржника, відсутні докази знищення майна ПП «Термінал Т-К», що передано на зберігання.

Як стверджує апелянт, в порушення вимог ч. 1 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» звіт ліквідатора не схвалений комітетом кредиторів. Ліквідатором також не здійснювались заходи щодо формування нового складу комітету кредиторів для розгляду звіту ліквідатора. Таким чином, на думку скаржника, передача на розгляд суду звіту ліквідатора без схвалення його комітетом кредиторів є передчасною, а схвалення звіту судом є порушенням ч. 1 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Також, апелянт зазначає, що згідно інформації, отриманої судом та ліквідатором від органів, що здійснюють реєстрацію транспортних засобів, частина транспортних засобів, що перебувала в заставі у ПАТ «Промінвестбанк» знята з обліку та перереєстрована за новими власниками. Враховуючи, що вказані транспортні засоби, як предмет застави, повинні бути відчужені лише на підставі письмового дозволу заставодержателя, тобто ПАТ «Промінвестбанк», якого воно не надавало, на думку скаржника, правочини щодо відчуження підлягають визнанню недійсними, а транспортні засоби поверненню у власність боржника, у звязку з чим ПАТ «Промінвестбанк» звернувся з клопотанням №09-12/334 від 05.02.2016 р. до господарського суду Одеської області про витребування відомостей щодо нових власників транспортних засобів та підстав набуття права власності. Дане клопотання, як стверджує скаржник, судом взагалі не розглянуте, ліквідатор також з відповідним клопотанням до суду не звертався, що унеможливлює здійснення подальших заходів щодо формування ліквідаційної маси банкрута. Таким чином, апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо нових власників, підстав переходу права власності на заставні транспортні засоби до інших осіб та результати проведеної роботи щодо повернення заставного майна у власність ПП «Термінал Т-К», що свідчить про нездійснення ліквідатором заходів, направлені на пошук зазначеного майна та повернення його у власність ПП «Термінал Т-К». На думку апелянта, з звіту вбачається, що ліквідатор обмежився тільки отриманням відомостей щодо зняття транспортних засобів з обліку.

В апеляційній скарзі, ПАТ Промінвестбанк відзначає, що відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно №55794863 від 23.03.2016 р. за боржником зареєстрований об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Чапаєва, 2а. Заходи щодо його інвентаризації, оцінки та реалізації ліквідатором не здійснені, пояснення щодо нездійснення зазначених заходів у звіті відсутні.

Окрім того, апелянт зазначає, що до реєстру вимог кредиторів, наданому ліквідатором, включені вимоги ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 2 077 521,00 грн., що суперечить ухвалі господарського суду Одеської області від 29.01.2013 p., відповідно до якої до реєстру включені вимоги ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 15 013 807,47 грн. як вимоги першої черги, 5 474 113,82 грн. як вимоги четвертої черги, та ухвалі господарського суду Одеської області від 12.05.2015 р. відповідно до якої до реєстру включені вимоги ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 93 370,70 грн. Таким чином, загальна сума вимог ПАТ «Промінвестбанк» до ПП «Термінал Т-К» складає 20 581 291,99 грн.

За твердженням скаржника, наданий ліквідатором реєстр вимог кредиторів взагалі не містить відомостей щодо кредитора VFS International АВ, вимоги якого визнані судом та ухвалою від 29.01.2013 р. включені до реєстру вимог кредиторів.

Як зазначає апелянт, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначено, що ТОВ «АД Шина» зверталось до господарського суду Одеської області з грошовими вимогами до боржника в сумі 203 265,00 грн., але зазначені вимоги також не відображені в реєстрі вимог кредиторів.

Також, апелянт зазначає, що звіт ліквідатора також не містить відомостей щодо передачі документів особових справ робітників до архівної установи, до звіту не додана відповідна довідка архівної установи, що є порушенням ч. 1 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що в оскаржуваній ухвалі, місцевий господарський суд щодо закриття поточних рахунків ПП «Термінал Т-К», зазначив, що у звязку з ліквідацією AT «Банк «Фінанси та кредит» поточний рахунок ПП «Термінал Т-К» здійснюється банком самостійно. Проте, на думку апелянта, в порушення вимог ст.ст. 84, 86 Господарського процесуального кодексу України щодо зазначення в мотивувальній частині рішення законодавства, яке застосовано судом до спірних правовідносин та яким суд керувався, роблячи висновок про самостійне закриття рахунку банком, судом не зазначено норму права, яка передбачає такий порядок закриття рахунку та неможливість його закриття за заявою ліквідатора ПП «Термінал Т-К». Крім того, як стверджує скаржник, відповідно до довідки ГУ Міндоходів у Донецькій області від 22.04.2014 р. №4557/10/09-28-18-013-6 ПП «Термінал Т-К» має поточний рахунок у філії ПАТ «Промінвестбанк» в м. Ясинувата, при цьому в звіті ліквідатора не зазначено про заходи щодо закриття цього рахунку, в додатках до звіту відсутня довідка про його закриття, що є порушенням ч. 7 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо використання в ліквідаційній процедурі одного поточного рахунку та закриття всіх інших рахунків.

Посилаючись на довідку Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Одеській області від 03.12.2015 р. № 02/920, апелянт зазначає, що ПП «Термінал Т-К» знято обліку як двійника, що перебуває на обліку в донецькій області. При цьому, за твердженням апелянта, запит ліквідатора до Управління виконавчої дирекції фонду у Донецькій області, де перебуває на обліку ПП «Термінал Т-К» до звіту не додано, відсутність заборгованості боржника перед фондом не підтверджена належними доказами.

Апелянт відзначає, що відповідно до листа Державної служби інтелектуальної власності від 30.04.2014 р. № 1-8/3300 інформацію щодо реєстрації за ПП «Термінал Т-К» прав власності на обєкти інтелектуальної власності можливо отримати на офіційному веб-порталі Державної служби інтелектуальної власності, на якому відкрито доступ до 9 баз даних та 11 інформаційно-довідкових систем. Здійснення заходів щодо виявлення обєктів інтелектуальної власності на зазначених в листі ресурсах не відображено в звіті ліквідатора, відсутність у власності боржника обєктів інтелектуальної власності не підтверджена належними доказами.

Скаржник зазначає, що відповідно до листа Головного управління статистики в Одеській області від 20.11.2015 р. №03.3-22/8 відмовлено в наданні відомостей щодо перебування у власності ПП «Термінал Т-К» корпоративних прав у звязку з несплатою вартості такої послуги. Таким чином, апелянт вважає, що ліквідатором не проведено вичерпні заходи щодо виявлення обєктів прав інтелектуальної власності, що перебувають у власності ПП «Термінал Т-К», питання щодо фінансування витрат на отримання зазначеної інформації на комітеті кредиторів, відповідно до звіту ліквідатора, не розглядалось.

На підставі вищевикладеного, апелянт вважає, що ліквідатором не здійснено необхідних та достатніх заходів щодо виявлення та пошуку майна банкрута, у зв'язку з чим наданий звіт не підлягав затвердженню судом, апелянт вважає, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали допущені порушення норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Господарського процесуального кодексу, що призвело до прийняття неправильного рішення та є, відповідно до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 апеляційну скаргу ПАТ Промінвестбанк прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Жекова В.І.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на їх задоволенні.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство ПП «Термінал Т-К» у судове засідання не зявились.

Судова колегія відзначає, що у звязку з тим, що відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами), УДППЗ «Укрпошта» не здійснюється пересилання пошти до міст Макіївка та Ясинувата, на офіційному сайті Одеського апеляційного господарського суду 16.05.2016 було розміщено оголошення про призначення до розгляду апеляційної скарги ПАТ Промінвестбанк на 30.05.2016 у звязку з тим, що кредиторами у справі є приватна виробнича комерційна фірма „Ной, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та Ясинуватська обєднана державна податкова інспекція Донецької області державної податкової служби, яка зареєстрована за адресою м. Ясинувата, мікрорайон 33, б.№13,14.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ Промінвестбанк підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 ГПК України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ст.37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Приписами ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Законом, з числа арбітражних керуючих, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ст. 41 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з ст. 46 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, господарський суд Одеської області зазначив про відсутність у банкрута майна, у звязку з чим неможливе погашення грошових вимог кредиторів в порядку ст. 45 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Дане твердження, за посиланням суду, підтверджується довідками Головного управління Держземагентства в Одеській області від 13.05.2014, Державної інспекції сільського господарства в Одеській області від 18.04.2014, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті від 02.12.2014, департаменту льотної придатності від 08.05.2014, Південно-Українського територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.11.2014, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.02.2015, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек від 23.03.2016.

Окрім того, судом першої інстанції було зазначено про те, що в ході ліквідаційної процедури було встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби, обладнання для ремонту вантажних КТЗ та мастильно-паливні матеріали, які відповідно до договору від 20.03.2013 передані на відповідальне зберігання засновнику приватного підприємства Термінал Т-К, однак його місцезнаходження ліквідатору невідоме, запити на адресу зберігача, щодо отримання інформації на наявність зазначеного майна, залишені без відповіді. Для встановлення місцезнаходження майна арбітражним керуючим повідомлено УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області, відповідно якого транспорті засоби боржника оголошено у розшук та відкрито кримінальне провадження. Окрім того, 01.09.2015 ліквідатором отримано лист засновника приватного підприємства Термінал Т-К з повідомленням місцезнаходження майна банкрута м. Авдіївка, вул. Чапаєва 2А (зона АТО) та його повним знищенням у зв'язку з влученням снарядів та пожежею, спричиненою вибухом, про що складено акт від 22.04.2015.

В оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції зазначає, що м. Авдіївка, що є місцезнаходженням майна боржника, вже тривалий час знаходиться в епіцентрі активних бойових дій, на лінії зіткнення зазнає безперервних обстрілів бойовиками та російськими наймитами, в тому числі із забороненого Мінськими угодами озброєння, та зазнало дуже значних руйнувань, тому проведення будь-яких заходів з розшуку майна на території м. Авдіївки є неможливим та смертельно небезпечним.

Також, суд першої інстанції відзначив, що у ліквідатора відсутня можливість звернутись з позовом про стягнення вартості пошкодженого майна з відповідального зберігача, оскільки у банкрута відсутні кошти на сплату судового збору, а в здійсненні авансування витрат на сплату судового збору за вказаний позов, арбітражному керуючому відмовлено.

Враховуючи наведене, господарським судом Одеської області було зазначено, що ліквідатором здійснено всіх можливих заходів, щодо пошуку майна боржника.

Проте, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з наступних підстав.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія вважає висновки суду першої інстанції зробленими при неповно зясованих обставинах справи з огляду на таке.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Звіт ліквідатора та поданий ним ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх заходів ліквідаційної процедури, повне вчинення ним дій по виявленню кредиторів та активів боржника, за результатом розгляду яких суд приймає рішення про можливість відновлення платоспроможності боржника або встановлює неможливість задоволення вимог конкретних кредиторів та приймає рішення про його ліквідацію та припинення провадження у справі.

Відповідно до ст. 41 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню, на строк не менше п'яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; у разі провадження банкрутом діяльності, пов'язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу. Для цього за погодженням із Службою безпеки України визначає склад ліквідаційної комісії режимно-секретного органу, яка формується в установленому законодавством порядку; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Водночас, в ліквідаційній процедурі ліквідатор повинен не обмежуватись лише направленням запитів, а вживати й інших заходів щодо пошуку майна, що знаходиться у третіх осіб. Тобто, завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна. У разі виявлення фактів незаконного відчуження майна, ліквідатор повинен вжити заходів з повернення його до ліквідаційної маси.

За приписами ст. 139 ГК України майном у сфері господарювання визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів.

Відповідно до ч. 2 - 7 наведеної норми залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів.

Основними фондами виробничого і невиробничого призначення є будинки, споруди, машини та устаткування, обладнання, інструмент, виробничий інвентар і приладдя, господарський інвентар та інше майно тривалого використання, що віднесено законодавством до основних фондів.

Оборотними засобами є сировина, паливо, матеріали, малоцінні предмети та предмети, що швидко зношуються, інше майно виробничого і невиробничого призначення, що віднесено законодавством до оборотних засобів.

Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Товарами у складі майна суб'єктів господарювання визнаються вироблена продукція (товарні запаси), виконані роботи та послуги.

Особливим видом майна суб'єктів господарювання є цінні папери.

Як вбачається з звіту ліквідатора, з метою виявлення майнових активів боржника, останнім було направлено запити та отримано відповіді.

Так, відповідно до довідки Головного управління Держземагенства в Одеській області від 13.05.2014 р. №33-15-0.51-3691/2-14 земельні ділянки за банкрутом не зареєстровані; згідно з довідкою Державної інспекції сільського господарства в Одеській області від 18.04.2014 №05-14/11/1982 за банкрутом сільськогосподарська техніка станом на 28.10.2014 не зареєстрована.

Відповідно до довідки з ДПІ у Приморському районі ГУ Міндоходів в Одеській області №6203/10/15-53-18-5 від 25.02.2014, повідомлено, що відповідно до електронного реєстру районного рівня Єдиного банку даних платників податків юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців боржник не перебуває на обліку у ДПІ у Приморському районі ГУ Міндоходів в Одеській області, тому надати інформацію щодо рахунків боржника не є можливим.

Згідно з довідкою з Ясинуватської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області №4557/10/05-28-18-013-6 від 22.04.2014 за боржником рахується 3 відкритих розрахункових рахунки у фінансових установах.

Відповідно до довідки з Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті №2327-05/1/1-14 від 02.12.2014 боржник не значиться власником або судновласником суден.

Довідкою Державної авіаційної служби України №20.1.19-5268 від 08.05.2014 підтверджується, що за боржником повітряні судна не зареєстровані.

Довідка з Одеського територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №03/27/2731 від 17.11.2014, підтверджує, що боржник не проводив реєстрацію цінних паперів.

Відповідно до довідки Управління ДВС ГУ юстиції в Одеській області №09.2- 11712 від 14.12.2015, на виконанні у відділах ДВС Одеської області не перебуває відкритих, виконавчих проваджень стороною (стягувачем або боржником) є боржник.

Довідкою Одеського регіонального центру зайнятості №3886/19/02 від 27.11.2015, повідомлено, що боржник в Одеському міському центрі зайнятості, як платник страхових внесків не зареєстрований.

Відповідно до довідки Управління ФСНВУ в Одеській області №02/929 від 03.12.2015 боржник на обліку у фонді не перебуває.

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській Області №12127/04 від 11.12.2015 за боржником рахується лише кредиторська заборгованість.

Також з метою виявлення майна банкрута ліквідатором було отримано витяги з відповідних Державних реєстрів.

Витяг з ЄДР ЮО та ФОП №19065164 від 28.07.2014, відповідно до якою статутний фонд банкрута складає 3500210 грн., останній остаточно сформовано 31.03.2011.

Ліквідатором виготовлено витяг з ЄДР ЮО та ФОП № від 02.12.2015, відповідно до якого боржник не виступає засновником у будь-яких юридичних особах.

Інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно №55794863 та №55067025 відповідно до якого в у реєстрі відсутні відомості щодо актуальних прав на нерухоме майно банкрута. Також, за вищевказаною інформацією отримано відомості із Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та відомості з державного реєстру іпотек, відповідно до якої у реєстрі відсутні відомості щодо заборон відчуження конкретних обєктів нерухомого майна, відомості щодо іпотек ПП «Термінал Т-К».

Також, у своєму звіті ліквідатор зазначає, що на його адресу надійшло звернення ПАТ «Промінвестбанк» щодо транспортних засобів у кількості 7 одиниць, які відповідно до договорів застави транспортних засобів №22 від 23.01.2008 та №122 від 22.04.2009 ПП «Термінал Т-К» передав у заставу зазначеній банківській установі.

Як зазначив ліквідатор, ним було направлено запит на адресу Департаменту ДАЇ МВС України щодо надання інформації про реєстрацію, зняття з реєстрації та її підстави, відомості про подальшу реєстрацію знятих з обліку транспортних засобів з наданням копій документів щодо переходу прав власності на вказані у зверненні ПАТ «Промінвестбанк» транспортні засоби.

Згідно з отриманою відповіддю від 06.11.2015 №9/5554 зазначені у запиті транспортні засоби були зняті з обліку ПП «Термінал Т-К» та перереєстровані за новими власниками. Надати копії документів на підставі яких проводилось зняття з обліку не має можливості, оскільки, термін зберігання таких документів становить 3 роки. Інформація щодо реєстрації останніх за новими власниками також не надається, оскільки, дані відомості мають конфіденційний характер та надаються виключно власникам.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено ліквідатором у звіті, в ході ліквідаційної процедури було встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби у кількості 14 одиниць, рихтувальне обладнання для ремонту вантажних КТЗ у кількості 26 одиниць та мастильно-паливні матеріали у кількості 574,10 л.

Між попереднім ліквідатором ПП «Термінал Т-К», ОСОБА_2 та засновником ПП «Термінал Т-К», ОСОБА_5 20 березня 2013 року було укладено договір відповідального зберігання, відповідно до якого колішній ліквідатор ПП «Термінал Т-К», ОСОБА_2 передає на відповідальне зберігання ОСОБА_5 транспортні засоби у кількості 14 одиниць, рихтувальне обладнання для ремонту вантажних КТЗ у кількості 26 одиниць та мастильно-паливні матеріали у кількості 574,10 л.

27 березня 2014 року між арбітражним керуючим ОСОБА_2 та арбітражним керуючим ОСОБА_3 було укладено договір про заміну сторони у договорі відповідального зберігання від 20.03.2013 р., відповідно до умов якого первісний депонент передає новому депоненту, а новий депонент приймає права, що належать первісному депоненту і стає депонентом за основним договором, укладеного з виконавцем.

Оскільки, договором відповідального зберігання від 20.03.2013 місце зберігання переданого майна не визначено, арбітражним керуючим ОСОБА_3 30.01.2015 направлявся запит на адресу відповідального зберігача, засновника ПП «Термінал Т-К» щодо надання інформації про місцезнаходження переданого на відповідальне зберігання майна.

25.08.2015 засновник ПП «Термінал Т-К» ОСОБА_5 повідомив арбітражного керуючого про те, що передане на відповідальне зберігання майно боржника знаходилось на території ТОВ «Орлівське АТП-100» за адресою м. Авдіївка, вул. Чапаєва, 2а.

Також, зберігачем повідомлено про те, що у м.Авдіївка здійснюється активна фаза антитерористичної операції, яка проводиться згідно з указом в.о. Президента України №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 «Про невідкладні заходи з подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та 17.02.2015 з причин прямого влучання снарядів майно, що знаходилось на території ТОВ «Орлівське АТП-100», у тому числі й майно ПП «Термінал Т-К» було повністю знищено.

В якості доказу даного твердження, було надано акт від 22.04.2015 складено акт про пожежу з причиною пожежі вибух. До того ж, у акті зазначено, що сили та засоби до гасіння пожежі не залучались. Пожежею знищено речі б/в, виробничі пристрої та транспорті засоби.

Проте, судова колегія відзначає, що з доданого ліквідатором до свого звіту акту про пожежу не вбачається, що в результаті пожежі було знищено саме те майно, що було передано на відповідальне зберігання засновнику ПП «Термінал Т-К» ОСОБА_5 відповідно до договору від 20.03.2013 року.

До того ж, відповідно до п.п. 2.1.-2.1.3. договору відповідального зберігання від 20.03.2013 виконавець (засновник ПП «Термінал Т-К» ОСОБА_5В.) зобовязаний прийняти всі необхідні міри для забезпечення майна в належному стані в період дії цього договору, нести відповідальність за втрату або ушкодження майна депонента (арбітражного керуючого ОСОБА_3А.), що знаходиться у нього, незалежно від причини ушкодження або втрати, з моменту одержання майна від депонента до закінчення терміну його зберігання.

Згідно з п.4.1. договору відповідального зберігання від 20.03.2013 виконавець несе відповідальність за збереження і цілісність майна з дати передачі на зберігання і до дати повернення депоненту. У випадку знищення або ушкодження майна, яке зберігається, а бо його частини, виконавець повинен за свій рахунок повернути депоненту рівну кількість аналогічного майна в належному стані.

Таким чином, навіть у разі дійсного знищення переданого за збереження майна, ліквідатор не був позбавлений можливості звернутись за захистом порушеного права до суду з вимогою про відшкодування збитків.

Судовою колегією не приймаються до уваги посилання як ліквідатора так й суду першої інстанції на те, що арбітражний керуючий ОСОБА_3 зверталась до ПАТ Промінвестбанк, оскільки останній є заставодержателем рухомого майна, що передавалось на відповідальне зберігання згідно договору від 20.03.2013, з листами про авансування витрат арбітражного керуючого на сплату судового збору за подання позову про стягнення вартості втраченого заставного майна, з наступних підстав.

Відповідно до ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов'язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов'язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Таким чином, витрати, у тому числі й повязані з поданням позову щодо відшкодування шкоди за знищене майно, покладаються саме на арбітражного керуючого та згодом компенсуються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

А тому, посилання ліквідатора на неможливість стягнення шкоди у звязку із знищенням переданого на відповідальне зберігання майна, у звязку з відмову банку у авансуванні грошових коштів на сплату судового збору за подання позову є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Окрім того, відповідно до п. п. 14.1.120 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України нематеріальні активи - це право власності на результати інтелектуальної діяльності, у тому числі промислової власності, а також інші аналогічні права, визнані об'єктом права власності (інтелектуальної власності), право користування майном та майновими правами платника податку в установленому законодавством порядку, у тому числі набуті в установленому законодавством порядку права користування природними ресурсами, майном та майновими правами.

Згідно з п. 1 ст. 155 ГК України, об'єктами прав інтелектуальної власності у сфері господарювання визнаються: винаходи та корисні моделі; промислові зразки; сорти рослин та породи тварин; торговельні марки (знаки для товарів і послуг); комерційне (фірмове) найменування; географічне зазначення; комерційна таємниця; комп'ютерні програми; інші об'єкти, передбачені законом.

Пунктом 1 ст.156 ГК України встановлено, що право інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок відповідно до законодавства України засвідчується патентом.

Відповідно до п. 2 Положення про Державний реєстр патентів України на винаходи, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.04. 2001 р. № 291, п.2 Положення про Державний реєстр патентів України на корисні моделі, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 20.06.2001 р. № 469, п.2 Положення про Державний реєстр патентів України на промислові зразки, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.04.2001 р. № 290; п.2 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 р. № 10; п.2 Положення про Державний реєстр України топографій інтегральних мікросхем, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.04.2001 р. № 292; п.2 Положення про Державний реєстр України назв місць походження та географічних зазначень походження товарів і прав на використання зареєстрованих кваліфікованих зазначень походження товарів, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 13.12.2001 р. № 798 інформація про власника патенту включена до переліку інформації, яка вноситься до відповідного Державного реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор звернувся до Державної служби інтелектуальної власності України з запитом від 08.04.2014 в якому просив повідомити чи зареєстровані обєкти промислової власності та авторське право і суміжні права за ПП «Термінал Т-К».

Листом від 30.04.2014 №1-8/3300 Державна служба інтелектуальної власності повідомила, що, оскільки, законами України про охорону прав на об'єкти права інтелектуальної власності та Положенням про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженим Указом Президента України від 8 квітня 2011 року №436, не передбачено проведення Державною службою пошуку відносно наявності обєктів права інтелектуальної власності будь-яким особам, у Державної служби відсутні правові підстави для проведення пошукових робіт та надання зазначеної вище інформації.

При цьому повідомлено, що відповідно до законів України про охорону прав на об'єкти промислової власності та положень про державні реєстри обєктів промислової власності, після внесення до реєстрів відомостей будь-яка особа має право ознайомитися з ними та одержати відповідно до свого клопотанні виписку з реєстру щодо відомостей про певний охоронний документ, за умови сплати збору за подання цього клопотання. Пошук охоронних документів здійснюється за їх номерами. Збір за подання клопотання про надання виписки з відповідного реєстру щодо відомостей про певний охоронний документ сплачується відповідно до Порядку сплати зборів за дії, повязані з охороною прав на об'єкти інтелектуальної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2004 №1716. Виписка стосується одного охоронного документа та містить відомості зазначені в клопотанні. Виписка надається будь-якій особі або надсилається за адресою, зазначеною у клопотанні. Пошук охоронних документів за власниками об'єктів промислової власності або іншими даними зазначеними вище нормативно-правовими актами не передбачено.

Також у листі зазначено, що з питаннями стосовно проведення пошуку реєстрації обєктів промислової власності за вказаними у запиті даними можна звернутися до Філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг».

До того ж у листі зазначено, що відповідно до статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним субєктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена, як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Разом з цим зазначено, що відповідно до підпункту «д» пункту 5 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1756 «Про державну реєстрацію авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір», Державна служба готує та публікує в своєму офіційному бюлетені «Авторське право і суміжні права» відомості про реєстрацію авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір.

До того ж, зазначено, що відомості про охоронні документи на обєкти промислової власності та інформація щодо реєстрацій авторського права та договорів, які стосуються права автора на твір, містяться в офіційних бюлетенях Державної служби «Промислова власність», «Авторське право і суміжні права» та Каталозі державної реєстрації, з якими можна ознайомитись у Філії, в Національних і державних наукових бібліотеках та в системі НТІ.

Також, зазначено, що Державною службою через мережу Інтернет відкрито безоплатний доступ до 9 баз даних та до 11 інформаційно-довідкових систем щодо обєктів промислової власності, з якими можна ознайомитись на офіційному веб-порталі Державної служби.

Проте, ліквідатором, не прийнято до уваги зауваження зазначені у листі від 30.04.2014 №1-8/3300 Державної служби інтелектуальної власності та ліквідатором не отримано взагалі інформацію щодо наявності чи відсутності у боржника патентів та інших об'єктів прав інтелектуальної власності.

До того ж, судова колегія зазначає, що згідно з ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків).

Проте, у порушення даних приписів, наданий до суду звіт ліквідатора не був схвалений комітетом кредиторів. Посилання ліквідатора на те, що єдиним членом комітету кредиторів є ПВКФ Ной місцезнаходженням якого є м.Макіївка, що входить до зони проведення АТО та УДППЗ «Укрпошта» не здійснюється пересилання пошти у дане місто, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, ліквідатор не був позбавлений можливості повідомити члена комітету кредиторів про збору шляхом опублікування оголошення в друкованих засобах масової інформації або у мережі інтернет.

До того ж, відповідно до ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб. Вибори комітету кредиторів проводяться відкритим голосуванням більшістю голосів присутніх на зборах кредиторів, визначених відповідно до частини четвертої цієї статті. Кредитор, що має двадцять п'ять і більше відсотків голосів, автоматично включається до складу комітету кредиторів.

Отже, судова колегія вважає, що ліквідатор не був позбавлений можливості скликати збори кредиторів для обрання нового складу комітету кредиторів.

До того ж, як вказує у своєму звіті ліквідатор, до нього надходило звернення ПАТ Промінвестбанк щодо транспортних засобів у кількості 7 одиниць, які відповідно до договорів застави транспортних засобів №22 від 23.01.2008 та №122 від 22.04.2009 боржник передав у заставу даного банку.

Згідно інформації, отриманої судом та ліквідатором від органів, що здійснюють реєстрацію транспортних засобів, частина транспортних засобів, що перебувала в заставі у ПАТ «Промінвестбанк» знята з обліку та перереєстрована за новими власниками.

Проте, ліквідатором не було вжито заходів задля встановлення відомостей щодо нових власників, підстав переходу права власності на заставні транспортні засоби до інших осіб та результати проведеної роботи щодо повернення заставного майна у власність ПП «Термінал Т-К», що свідчить про нездійснення ліквідатором заходів, направлені на пошук зазначеного майна та повернення його у власність ПП «Термінал Т-К». Відповідно до звіту, ліквідатор обмежився тільки отриманням відомостей щодо зняття означених транспортних засобів з обліку.

Також відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно №55794863 від 23.03.2016 р. за боржником зареєстрований об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою Донецька область, м. Авдіївка, вул. Чапаєва, 2а, проте, заходи щодо його інвентаризації, оцінки та реалізації ліквідатором не здійснені, пояснення щодо даного майна у звіті відсутні.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються, зокрема, реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів.

Проте, до реєстру вимог кредиторів, наданому ліквідатором до звіту, включені вимоги ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 2 077 521,00 грн., що не відповідає визнаним грошовим вимогам банку ухвалою господарського суду Одеської області від 29.01.2013, відповідно до якої до реєстру включені вимоги ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 15 013 807,47 грн. як вимоги першої черги, 5 474 113,82 грн. як вимоги четвертої черги, та ухвалі господарського суду Одеської області від 12.05.2015, відповідно до якої до реєстру включені вимоги ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 93 370,70 грн.

Також, наданий ліквідатором реєстр вимог кредиторів не містить відомостей щодо кредитора VFS International АВ, вимоги якого визнані судом ухвалою від 29.01.2013 та включені до реєстру вимог кредиторів.

Наведене вище, свідчить про необґрунтованість прийнятої оскаржуваної ухвали, оскільки, саме відповідні процесуальні дії суду, що передумовлені Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом виконані у не повному обсязі.

Отже, твердження апелянта щодо того, що при прийнятті оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції не були досліджені всі фактичні обставини справи, які мали суттєве значення при розгляді звіту ліквідатора, колегією суддів апеляційної інстанції приймаються до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не були досліджені всі фактичні обставини справи, що і призвело для передчасного затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження у справі.

Згідно з ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно із ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали, зокрема, про припинення провадження у справі, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи допущену судом першої інстанції неповноту у встановленні обставин, що мають значення для даної справи при затвердженні звіту ліквідатора та припинення провадження у справі, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала господарського суду Одеської області від 19.04.2016 р. підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись статтями 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 19 квітня 2016 року у справі №5017/3223/2012 скасувати.

Справу передати на розгляд господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Жеков В.І.