донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

30.05.2016 р. справа №905/2573/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівБойченка К.І. Попкова Д.О., Зубченко І.В.
за участю представників сторін від позивача: від відповідача: від третьої особи: ОСОБА_4 - за договором; ОСОБА_5 - за довіреністю; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Краматорськ, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від24.03.2016 р.
у справі№ 905/2573/15 (головуючий суддя - Мельниченко Ю.С., судді - Кротінова О.В., Осадча А.М.)
за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Краматорськ, Донецька область
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаСпеціалізованого комунального підприємства "Ритуальна служба" Краматорської міської ради, м. Краматорськ, Донецька область Виконавчого комітету Краматорської міської ради, м. Краматорськ, Донецька область
про зобов'язання укласти договір про надання ритуальних послуг у редакції позивача від 20.08.2015 р.

В С Т А Н О В И В:

При укладанні договору б/н від 20.08.2015 р. про надання ритуальних послуг між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (далі - ФОП ОСОБА_6, позивач) та Спеціалізованим комунальним підприємством "Ритуальна служба" Краматорської міської ради (далі - СКП "Ритуальна служба" КМР, відповідач) виникли розбіжності щодо редакції пунктів 1.4., 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.5., 2.1.6., 2.1.7., 3.1.7., 3.2.1., 3.2.3, 3.2.6., 3.2.7., 3.2.8., 3.2.9., 6.1., 6.3. договору, які сторонами залишились неврегульованими.

За умовами договору позивач визначений як "Виконавець", а відповідач - як "Ритуальна служба".

Пункт 2.4. стосується розділу 1 договору, яким визначено предмет договору.

Пункти 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.5., 2.1.6. та 2.1.7. стосуються прав сторін.

Пункти 3.1.7., 3.2.1., 3.2.3, 3.2.6., 3.2.7., 3.2.8., 3.2.9. стосуються розділу 3 договору, яким визначені обов'язки сторін.

Пункти 6.1. і 6.3. стосуються розділу 6 договору - прикінцевих положень.

ФОП ОСОБА_6 звернулась до господарського суду Донецької області з позовом про зобов'язання СКП "Ритуальна служба" КМР укласти договір про надання ритуальних послуг у редакції позивача від 20.08.2015 р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.03.2016 р. у справі № 905/2573/15 за позовом ФОП ОСОБА_6 до СКП "Ритуальна служба" КМР в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано необгрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Донецької області від 24.03.2016 р., ФОП ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати договір б/н від 20.08.2015 р. укладеним в редакції позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що місцевий господарський суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення ч. 5 ст. 181 Господарського кодексу України, що призвело до прийняття неправильного рішення по даній справі.

Скаржник стверджує, що господарським судом Донецької області безпідставно застосовані висновки постанови Верховного Суду України від 10.10.2012 р. по справі № 6-110цс12, оскільки в даних справах різні підстави та предмети спору, відтак, різний характер правовідносин.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Доповнень та уточнень до апеляційної скарги не надано.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача в усній формі в судовому засіданні 30.05.2016 р. проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача письмовий відзив на апеляційну скаргу не надала.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судові засідання не з'явився, але 27.05.2016 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання № 01-30/2458 від 27.05.2016 р., в якій третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача клопоче про розгляд справи без участі його представника.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Частиною 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Ухвалою про порушення апеляційного провадження від 15.04.2016 р. та ухвалою про відкладення розгляду справи від 16.05.2016 р. не визнавалась обов'язковою явка представників учасників процесу у судові засідання та учасники процесу були попереджені, що у разі нез'явлення їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами в справі.

За таких обставин клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача про розгляд справи без участі його представника судовою колегією задоволено.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

20.08.2015 р. ФОП ОСОБА_6 було надано СКП "Ритуальна служба" КМР заяву щодо укладання договору про надання ритуальних послуг. До вказаної заяви, відповідно до п. 8 Типового положення про ритуальну службу в Україні, позивачем були додані наступні документи: копія картки платника податків ОСОБА_6, засвідчена 20.08.2015 р. приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Басенко К.М.; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20.08.2015 р. щодо фізичної ФОП ОСОБА_6, засвідчена 20.08.2015 р. приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Басенко К.М.; перелік ритуальних послуг, що пропонується для надання ФОП ОСОБА_6; режим роботи та номер телефону ФОП ОСОБА_6; проект договору про надання ритуальних послуг у двох примірниках.

Факт отримання відповідачем проекту договору разом із пакетом всіх необхідних документів, визначених пунктом 8 Типового положення про ритуальну службу в Україні, підтверджується відміткою про отримання № 111-01/7 від 20.08.2015 р.

У відповідь на вказану заяву листом № 01/7-326 від 09.09.2015 р. відповідач надіслав два екземпляри протоколу розбіжностей № 1 від 09.09.2015 р. до договору про надання ритуальних послуг від 20.08.2015 р. (далі - протокол розбіжностей) та підписаний екземпляр договору про надання ритуальних послуг б/н від 20.08.2015 р. (далі - договір).

Не погодившись зі змінами викладеними у протоколі розбіжностей до договору ФОП ОСОБА_6 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Судова колегія зазначає наступне.

Правовідносини в Україні відносно поховання померлих осіб регулюються Законом України "Про поховання та похоронну справу", наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 193 від 19.11.2003 року "Про затвердження нормативно-правових актів відносно реалізації Закону України "Про поховання та похоронну справу" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про поховання та похоронну справу" ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону.

Ритуальні служби можуть також надавати ритуальні послуги, не передбачені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності, виготовляти предмети ритуальної належності. Тарифи щодо оплати таких послуг та предметів ритуальної належності встановлюються в межах, визначених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до статуту відповідача СКП "Ритуальна служба" КМР - є ритуальною службою міста Краматорськ.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про поховання та похоронну справу" надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб'єктами господарювання інших форм власності.

За приписами статті 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу" особа, яка зобов'язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб'єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг.

Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про поховання та похоронну справу" предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

Статтею 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу" чітко визначено, що виконавцем ритуальних послуг (які надаються на підставі договору замовлення) можуть бути лише особи, які уклали відповідні договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг.

Таким чином, для суб'єктів господарювання, які вирішили надавати ритуальні послуги, є обов'язковим укладення відповідного договору із сільським головою або ритуальною службою.

З метою реалізації положень вказаного Закону про поховання наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.09.2004 р., за №1112/9711 були затверджені: Типове положення про ритуальту службу в Україні; Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг; Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення; Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань.

За приписами пункту 5 Типового положення про ритуальну службу в Україні, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 193 від 19.11.2003 року, ритуальна служба відповідно до покладених на неї завдань зобов'язана, зокрема:

- укладати договори-замовлення на організацію та проведення поховання;

- на підставі договору-замовлення забезпечувати безперешкодний доступ на територію кладовища (крематорію) суб'єкта господарської діяльності, з яким укладено договір про надання ритуальних послуг;

- у разі відсутності на ринку послуг регіону необхідної замовнику ритуальної послуги - забезпечувати надання цієї послуги власними силами.

Згідно пунктів 8 та 8.1 вказаного Типового положення ритуальна служба забезпечує укладання договорів із суб'єктами господарювання в такому порядку.

Суб'єкт господарювання, що виявив бажання працювати на ринку ритуальних послуг, має подати до територіальної ритуальної служби відповідну заяву щодо укладання договору про надання ритуальних послуг на ім'я її керівника та долучити до заяви (засвідчені у встановленому порядку копії) такі документи - копію довідки про включення до ЄДРПОУ для юридичної особи або довідки про присвоєння ідентифікаційного номера для фізичної особи; копію свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності; перелік послуг, що пропонуються для надання суб'єктом господарювання; режим роботи та номер телефону.

Протягом 14 робочих днів з дня отримання заяви територіальна ритуальна служба укладає з суб'єктом господарювання договір про надання послуг при наявності всього переліку документів, передбачених цим пунктом. Безпідставна відмова в укладанні договору не допускається, вона повинна бути аргументована.

Таким чином, укладення спірного договору є обов'язковим.

Частиною 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі-підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адіміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Враховуючи зміст вказаних норм законодавства України, судова колегія зазначає, що вимога про зобов'язання укласти договір про надання ритуальних послуг у редакції позивача від 20.08.2015 р. є належним способом захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання, передбаченим нормами Господарського кодексу України або Цивільного кодексу України, оскільки фактично позивач звернувся до суду з позовом про врегулювання розбіжностей, які виникли при укладанні договору.

Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав підлягають захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у постанові від 10.02.2012 р. у справі № 6-110цс12, яка у відповідності із ст. 111-28 ГПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вказане відповідає пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод та ст.124 Конституції України.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальний порядок укладення договорів встановлений ст. 181 Господарського кодексу України та ст. 638 Цивільного кодексу України.

Статтею 187 ГК України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторони про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до протоколу розбіжностей відповідачем запропоновано включити до договору такі пункти:

Розділ 1 (предмет договору):

- п.1.4.: за оформлення договору-замовлення може стягуватися плата. Розмір такої плати визначається на підставі обґрунтованих розрахунків Ритуальної служби та затверджується сторонами шляхом укладання відповідної додаткової угоди до цього договору;

Розділ 2 (права відповідача):

- п. 2.1.2.: вимагати від виконавця послуг розміщення у доступному для огляду місці наочної інформації про ритуальну службу, зазначеної у абзацах 3-11, частини 2, пункту 6 Необхідного мінімального переліку вимог щодо організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003 р. (надалі - Перелік) та контролювати її належне розміщення;

- п. 2.1.3.: вимагати від виконавця послуг надання інформації передбаченої пунктом 6 Переліку;

- п. 2.1.4.: вимагати від Виконавця послуг відшкодування збитків завданих елементам благоустрою кладовищ, якщо такі збитки завдані діями (бездіяльністю) Виконавця послуг та/або співробітниками останнього;

- п. 2.1.5.: не допускати виконавця послуг та/або його співробітників на територію кладовища у разі відсутності у них договору замовлення, оформленого відповідно до цього договору, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу", та п. 3. Переліку та/або відповідних посвідчень;

- п. 2.1.6.: контролювати якість надання ритуальних послуг виконавцем послуг;

- п. 2.1.7.: в односторонньому порядку відмовитися від цього договору в разі порушення виконавцем послуг умов цього договору, чинного законодавства України, Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003 р. та/або надання ним неякісних послуг їх замовником;

Розділ 3 (обов'язки виконавця):

- п. 3.2.6.: у разі необхідності (ліквідація надзвичайних ситуацій, стихійних лих, форс-мажорних обставин тощо) виділяти своїх співробітників для ліквідації їх наслідків та сприяти виконанню таких робіт (послуг);

- п. 3.2.7.: приймати участь у розгляді скарг замовників послуг на дії виконавця послуг (у разі їх наявності) та надавати своєчасні відповіді на них;

- п. 3.2.8.: неухильно дотримуватись вимог Закону України "Про поховання та похоронну справу" та іншого діючого законодавства України в цій сфері;

- п. 3.2.9.: нести відповідальність за дотриманням своїми співробітниками (працівниками) норм з охорони праці під час виконання ними робіт;

Розділ 6 (прикінцеві положення):

- п. 6.3.: ритуальна служба може в односторонньому порядку відмовитися від цього договору в разі порушення виконавцем послуг умов цього договору, чинного законодавства України, Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003 р. та/або надання ним неякісних послуг їх замовникам. В такому разі ритуальна служба направляє виконавцю послуг лист про розірвання договору. Договір вважається розірваним на 15 (п'ятнадцятий) календарний день з моменту надіслання ритуальною службою відповідного листа.

Судова колегія вважає, що відповідач не обґрунтував та не довів відповідно до норм діючого законодавства необхідність включення зазначених пунктів до умов договору про надання ритуальних послуг б/н від 20.08.2015 р., запропонованого до укладання позивачем, тому, зазначені пункти включенню до договору не підлягають.

Позивачем п. 3.1.7. в проекті договору викладено в наступній редакції: "Забезпечити своєчасне оформлення договору-замовлення та в термін 2 (двох) годин з моменту його оформлення передати замовлення Виконавцю послуг шляхом телефонограми на номер НОМЕР_3. Вищенаведені дії фіксуються співробітниками Ритуальної служби в журналі телефонограм.

За протоколом розбіжностей відповідач запропонував доповнити даний пункт другим абзацом такого змісту: "В разі відсутності можливості передання замовлення телефоном (відсутність зв'язку, проблеми з мережею, ігнорування дзвінку тощо) ритуальна служба не несе відповідальності за несвоєчасність передання замовлення. Факти, що унеможливлюють передання відповідного замовлення фіксуються співробітниками ритуальної служби в журналі телефонограм.

Відповідачем не доведено необхідність доповнення п. 3.1.7. договору абзацом другим у викладеній редакції.

Питання відповідальності за наявності вини або відсутності такової може бути вирішено відповідно до діючого законодавства.

Позивачем п. 3.2.1. договору запропоновано в такій редакції: "У тижневий термін подати до ритуальної служби перелік ритуальних послуг, їх характеристику та вартість. У разі внесення змін до вартості ритуальних послуг виконавець послуг забезпечує протягом тижня з моменту таких змін доведення нової ціни до ритуальної служби шляхом листування".

Відповідач пропонує внести до зазначеного пункту договору наступні зміни: "У тижневий термін з моменту укладання цього договору подати до ритуальної служби перелік ритуальних послуг, їх характеристику та вартість з доданими СКЛАДОВИМИ ТАРИФУ (ЦІНИ) планового періоду на мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг та предмети ритуальної належності, по кожній послузі, що надаються згідно цього договору. У разі внесення змін до вартості ритуальних послуг виконавець послуг забезпечує негайно доведення нової ціни до ритуальної служби шляхом листування. Ритуальна служба не несе відповідальності за наслідки невчасного повідомлення про зміну виконавцем характеристики ритуальних послуг що ним надаються та/або їх вартості", в обґрунтування чого СКП "Ритуальна служба" КМР посилається на ст. 10 Закону України "Про поховання та похоронну справу", п. 1.1 Єдиної методики визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, затвердженої наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 194 від 19.11.2003 року.

Зазначеними нормами не встановлено обов'язок виконавця ритуальних послуг надавати іншій стороні за договором вартість ритуальних послуг саме з доданими СКЛАДОВИМИ ТАРИФУ (ЦІНИ) планового періоду на мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг та предмети ритуальної належності, по кожній послузі, а врегульовано порядок їх встановлення та визначення їх вартості.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу" суб'єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов'язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

Умовами п. 3.2.1. договору в редакції позивача врегульовано питання надання відповідачу інформації необхідної йому для виконання його обов'язків визначених ч. 2 п. 6 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003 р., а саме: забезпечення у доступному для огляду місці, в якому проводиться оформлення договорів-замовлень, надання замовнику наочної інформації стосовно переліку ритуальних послуг із зазначенням вартості, особливостей та термінів виконання щодо кожного виконавця.

За таких обставин, п. 3.2.1. договору слід викласти в редакції позивача.

Позивачем п. 3.2.3. договору викладено в такій редакції: "Видавати працівникам, що беруть участь у наданні ритуальних послуг, відповідні посвідчення".

Відповідачем запропоновано доповнити даний пункт другим реченням: "У письмовій формі повідомляти ритуальну службу про видання кожного посвідчення з обов'язковим додаванням ксерокопії виданого посвідчення, завіреної Виконавцем послуг".

Доповнення до п. 3.2.3. договору, які запропоновані відповідачем, не ґрунтуються на чинних нормативно-правових актах, які регулюють правовідносини щодо поховання померлих, а тому, ці доповнення слід виключити з умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 ГК України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

За приписами п. 8.2. Типового положення про ритуальну службу в Україні договір про надання послуг укладається на термін три роки, але за згодою сторін цей термін може бути іншим.

Пункт 6.1. договору позивачем викладено в наступній редакції: "Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 року".

Відповідач за протоколом розбіжностей п. 6.1. виклав у такій редакції: "Договір набирає чинності на наступний робочий день з моменту отримання Ритуальною службою від Виконавця послуг переліку ритуальних послуг, їх характеристики та вартості, згідно п. 3.2.1. цього договору і діє до 20.08.2016 року".

Судова колегія вважає, що визначений вказаною нормою строк дії договору не може бути встановлений менш трирічного строку.

Тому, за змістом п. 6.1. договору слід вважати, що договір б/н від 20.0.8.2015 р. набирає чинності з 30.05.2016 р. (прийняття Донецьким апеляційним господарським судом постанови від 30.05.2016 р. у справі № 905/2573/15) і діє до 31.12.2019 року.

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Судові витрати за позовом та апеляційною скаргою покладаються на сторони відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення господарського суду Донецької області від 24.03.2016 року у справі № 905/2573/15 задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 24.03.2016 року у справі № 905/2573/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, договір б/н від 20.08.2015 р. про надання ритуальних послуг вважати укладеним датою прийняття цієї постанови в наступній редакції:

ДОГОВІР

про надання ритуальних послуг

Спеціалізоване комунальне підприємство "Ритуальна служба" Краматорської міської ради в особі директора Писаренко Германа Юрійовича, з одного боку (далі - Ритуальна служба), та фізична особа-підприємець ОСОБА_6, з другого боку (далі - Виконавець послуг), уклали цей договір про таке:

1. Предмет договору

1.1. Предметом договору є надання наступних ритуальних послуг:

- оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання;

- оформлення свідоцтва про поховання;

- копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили);

- монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в

існуючу могилу;

- кремація тіл померлих;

- поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в

існуючу могилу, у землю;

- зберігання урн з прахом померлих у крематорії;

- організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі

України;

- запаювання оцинкованої труни;

- замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

1.2. Взаємовідносини між Ритуальною службою і Виконавцем послуг регулюються Конституцією України, Законом України "Про поховання та похоронну справу", іншим законодавством України та цим договором.

1.3. Господарські відносини між Ритуальною службою та Виконавцем послуг визначаються за згодою сторін.

2. Права сторін

2.1. Ритуальна служба має право:

2.1.1. Здійснювати організацію та проведення поховання.

2.2. Виконавець послуг має право:

2.2.1. Відповідно до договору-замовлення надавати ритуальні послуги:

- оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання;

- оформлення свідоцтва про поховання;

- копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили);

- монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в

існуючу могилу;

- кремація тіл померлих;

- поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю;

- зберігання урн з прахом померлих у крематорії;

- організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України;

- запаювання оцинкованої труни;

- замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

2.2.2. Самостійно, на підставі звернення осіб, які зобов'язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, передбаченим законодавством (стаття 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу").

3. Обов'язки сторін

3.1. Ритуальна служба зобов'язана:

3.1.1. При зверненні особи, що зобов'язалася поховати померлого, забезпечити укладання договорів-замовлень, урахувавши при цьому побажання Замовника щодо Виконавців послуг.

3.1.2. Відповідно до договору-замовлення забезпечити організацію та проведення поховання померлого у встановленому законодавством порядку, з урахуванням волевиявлення померлого, висловленого при житті, а в разі його відсутності з урахуванням побажання родичів.

3.1.3. У місцях оформлення договорів-замовлень надати Замовникові (виконавцю волевиявлення або особі, яка зобов'язалася поховати померлого) наочну інформацію, передбачену п. 6 Типового положення про ритуальну службу в Україні.

3.1.4. Створити рівні умови для поховання померлих незалежно від їх раси, кольору

шкіри, політичних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

3.1.5. Забезпечити безоплатне виділення земельної ділянки для поховання труни з тілом чи урни з прахом померлого на кладовищі.

3.1.6. Створити рівні умови Виконавцям послуг.

3.1.7. Забезпечити своєчасне оформлення договору-замовлення та в термін 2 (двох) годин з моменту його оформлення передати замовлення Виконавцю послуг шляхом телефонограми на номер НОМЕР_3. Вищенаведені дії фіксуються співробітниками Ритуальної служби в журналі телефонограм.

3.1.8. Забезпечити на підставі договору-замовлення безперешкодний доступ на територію кладовища Виконавця послуг та його співробітників.

3.2. Виконавець послуг зобов'язаний:

3.2.1. У тижневий термін подати до ритуальної служби перелік ритуальних послуг, їх характеристику та вартість. У разі внесення змін до вартості ритуальних послуг Виконавець послуг забезпечує протягом тижня з моменту таких змін доведення нової ціни до ритуальної служби шляхом листування.

3.2.2. При наданні послуги з копання могили на кладовищі гарантувати збереження могил та намогильних споруд, інших елементів благоустрою могил, що розміщені поруч з новими похованнями, та відшкодовувати матеріальні збитки у разі їх пошкодження.

3.2.3. Видавати працівникам, що беруть участь у наданні ритуальних послуг, відповідні посвідчення.

3.2.4. Отримати оформлений договір - замовлення у приміщенні Ритуальної служби за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Залізнична, 8, на протязі 2 (двох) годин з моменту отримання відповідної телефонограми від Ритуальної служби.

3.2.5. Забезпечити у доступному для огляду місці надання Замовнику наочної інформації про Ритуальну службу, її адресу, телефон, режим роботи та інформації, яка зазначена в абзацах 3-11 частини 2 пункту 6 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 року N 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 вересня 2004 року за N 1110/9709.

4. Відповідальність сторін

4.1. Ритуальна служба несе відповідальність:

4.1.1. За ненадання інформації Замовникові про Виконавців послуг та перелік ритуальних послуг, що можуть надаватися ними.

4.1.2. За неякісну і несвоєчасну організацію, оформлення договору-замовлення. За порушення термінів та неякісне надання ритуальних послуг, установлених договором-замовленням, згідно з вимогами Закону України "Про захист прав споживачів".

4.1.3. За недотримання положень чинного законодавства, стандартів та технологій при організації поховання померлих.

4.1.4. За безпідставну відмову Замовнику в оформленні договору-замовлення, виконавцем якого Замовник вибрав фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 за невчасне передання замовлення на послуги Виконавцю послуг.

4.2. Виконавець послуг несе відповідальність:

4.2.1. За порушення термінів та неякісне надання ритуальних послуг, установлених договором-замовленням, згідно з вимогами Закону України "Про захист прав споживачів".

4.2.2. При недотриманні вимог п. 3.2.2. цього договору Виконавець послуг усуває пошкодження, відшкодовує матеріальні збитки.

4.2.3. За недотримання положень чинного законодавства в частині вимог затверджених стандартів та технологій при наданні ритуальних послуг.

5. Порядок вирішення спорів

5.1. Спори і розбіжності, що можуть виникати внаслідок цього договору, за змогою вирішуватимуться шляхом переговорів між учасниками.

У разі неврегулювання спорів і розбіжностей шляхом переговорів розв'язання спорів здійснюється в судовому порядку.

6. Прикінцеві положення

6.1. Договір набирає чинності з 30.05.2016 р. (прийняття Донецьким апеляційним господарським судом постанови від 30.05.2016 р. у справі № 905/2573/15) і діє до 31.12.2019 року.

6.2. Договір укладається у двох примірниках (по одному для кожної сторони), які мають однакову юридичну силу.

7. Місцезнаходження сторін

Спеціалізоване комунальне Фізична особа-підприємець

підприємство "Ритуальна служба" ОСОБА_6

Краматорської міської ради 84300, Донецька область,

84302, Донецька область, АДРЕСА_1

м.Краматорськ, вул. Залізнична, 8 ІПН НОМЕР_1

Код Паспорт серія НОМЕР_2, виданий

19.04.2005 року Краматорським МВ

УМВС в Донецькій області

моб.тел. НОМЕР_3

Директор_________Г.Ю. Писаренко ФОП ____________ОСОБА_6

М.П. М.П.

Стягнути з Спеціалізованого комунального підприємства "Ритуальна служба" Краматорської міської ради (84302, вул. Залізнична, 8, м. Краматорськ, Донецька область, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (84333, АДРЕСА_1, ін.н. НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору за позов в сумі 1218 грн. 00 коп., судові витрати за апеляційною скаргою в сумі 1339 грн. 80 коп.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді Д.О. Попков

І.В. Зубченко