ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" червня 2016 р. Справа № 907/257/16

Розглянувши заяву Солочинської сільської ради про забезпечення позову у справі

За позовом Солочинської сільської ради, с. Солочин Свалявського району

До відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Маргіт", с. Солочин Свалявського району

Про стягнення 324919,54 грн.

Суддя Л.С. Журавчак

За участі представників сторін:

Від позивача ОСОБА_2, предст. за дов. від 07.06.16

Від відповідача ОСОБА_3, предст. за дов. від 16.05.16 №37;

ВСТАНОВИВ:

Солочинською сільською радою заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Маргіт» про стягнення 324919,54 грн.

В ході судового розгляду позивачем відповідно до статті 67 Господарського процесуального кодексу України заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на всіх розрахункових розрахунках товариства в межах пред"явленої суми позову - 324919,54 грн. Пояснив, що товариство ухиляється від сплати заборгованості, хоча й активно здійснює господарську діяльність, здійснює реалізацію власної продукції.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача усно заперечив проти задоволення клопотання про забезпечення позову, посилаючись на його необгрунтованість. Наголосив, що борг перед радою частково ним погашений. Зауважив, що у випадку задоволення клопотання та накладення арешту на рахунки товариства, останнє понесе великі штрафні санкції через невиконання своїх зобов"язань перед іншими контрагентами, що, в свою чергу, приведе до неможливості виконання зобов"язання, яке є предметом даної господарської справи.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Таким чином, не виключається можливість розгляду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову і в процесі розгляду судом господарської справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 16 від 26.12.11 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки позивачем не наведено достатньо обґрунтованих припущень, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись чи погіршитись, беручи до уваги часткове погашення відповідачем суми боргу, у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Суддя Журавчак Л.С.