КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Справа№ 910/2914/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - Опільський А.О. (довіреність № 09/04.08 від 05.01.16)

від відповідача - Габрик О.І. (довіреність № б/н від 16.02.16)

від відповідача - Кур`ян А.М. (довіреність № 3 від 16.02.16)

вільний слухач - ОСОБА_5 (паспорт серія НОМЕР_1)

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Коцюбинської селищної ради Київської області

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року

у справі №910/2914/16 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Коцюбинської селищної ради Київської області, Київська обл., смт. Коцюбинське

до приватного підприємства "Глосар", м. Київ

про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Коцюбинська селищна рада Київської області звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "Глосар" про визнання недійсним договору №191 на проведення будівельних робіт по об'єкту будівництва "Реконструкція каналізаційних мереж по вул. Бакала №8-38 в смт. Коцюбинське, Київської області" від 20.12.2012 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджував, що договір №191 від 20 грудня 2012р. не був спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним, роботи за договором взагалі не виконувались, акт здачі-приймання виконаних робіт №3 від 24.12.2012 року складений безпідставно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року у справі №910/2914/16 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог судом першої інстанції, встановивши факт виконання та прийняття зобов`язань за Договором у встановленому законодавством порядку, дійшов висновку, що підстав вести мову про відсутність при укладанні спірного Договору спрямування на реальне настання правових висновків немає.

Не погодившись із вказаним рішенням, Коцюбинська селищна рада Київської області подала до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просила скасувати рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року у справі №910/2914/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Коцюбинської селищної ради про визнання недійсним договору №191 від 20.12.2012 року на проведення будівельних робіт по об'єкту будівництва "Реконструкція каналізаційних мереж по вул. Бакала №8-38 в смт. Коцюбинське, Київської області".

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального, та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 року у справі №910/2914/16 апеляційну скаргу Коцюбинської селищної ради Київської області на рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року у справі №910/2914/16 прийнято до провадження та призначено її розгляд на 25.05.2016 року.

23.05.2016 року відповідач подав через загальний відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року.

В судове засіданні 25.05.2016 року з`явились представники позивача та відповідача, надали усні пояснення, відповіли на запитання суду.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 20.12.2012р. між Приватним підприємством "Глосар" (позивач, підрядник за договором) та Коцюбинською селищною радою в особі селищного голови Садовського В.І. (відповідач, замовник за договором) укладено договір №191 на проведення будівельних робіт по об'єкту будівництва "Реконструкція каналізаційних мереж по вул. Бакала №8-38 в смт. Коцюбинське Київської області".

Відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язується у 2012 році виконати будівельні роботи по об'єкту будівництва "Реконструкція каналізаційних мереж по вул. Бакала №8-38 в смт. Коцюбинське Київської області", а замовник - зобов'язується прийняти і оплатити попередньо - зазначені роботи. (а.с.13).

Приймання виконаних робіт проводиться згідно актів виконаних робіт (п.1.3 договору).

Строк (термін) виконання робіт по об'єкту реконструкції каналізаційних мереж по вул. Бакала №8-38 в смт. Коцюбинське Київської області починається з моменту підписання договору і завершується до 31.12.2012р.(п.5.1 договору).

Також, додатковими угодами №1 від 31.12.2012 року, №2 від 31.12.2013 року строку дії договору продовжено до 31.12.2014.(а.с. 16-17).

Позивач просить суд визнати Договір у №191 від 20.12.2012 року недійсним з моменту його укладання, оскільки він не був спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним.

Відповідач, заперечуючи проти доводів позивача, пояснив, що він повністю виконав роботи, передбачені Договором що підтверджується рішенням господарського суду Київської області №911/4192/15 від 03.11.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2016 року.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Твердження позивача, що визначені договором роботи приватним підприємством «Глосар» взагалі не виконувались та безпідставність підписання акта здачі-прийнмання виконаних робіт №4 від 24.12.2012 року та, як встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується колегія суддів спростовується фактами, встановленими рішенням господарського суду Київської області №911/4192/15 від 03.11.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2016 року, яким стягнуто з Коцюбинської селищної ради на користь приватного підприємства «Глосар» 545 781, 60 грн. заборгованості за виконанні роботи за договором.

Частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, факти, встановлені у рішенні Господарського суду Київської області №911/4192/15 від 03.11.2015 року, яке набрало законної сили у встановленому законодавством порядку, мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню при розгляді даної справи.

У вказаному рішенні судом першої інстанції встановлено, що роботи, передбачені Договором, були повністю та належним чином виконані позивачем та прийняті відповідачем, що підтверджується підписаними 24.12.2012 уповноваженими представниками та скріпленими печатками сторін актом № 4 приймання-передачі виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних робіт та витрат (форми КБ-3), з урахуванням акту КРУ за №22-16/2139 від 30.09.2014 та акт № 2 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за вересень 2014 на суму 545 891,60 грн (з ПДВ).

Крім цього, виконання робіт позивачем за спірним Договором підтверджується також і розпорядженням Коцюбинської селищної ради № 117 від 19.11.2012 про затвердження проектно-кошторисної документації на реконструкцію каналізаційних мереж по вул. Бакала, 8-38 в смт.Коцюбинське в сумі 626 922, 00 грн, технічними умовами №5 від 17.04.2012 на підключення об'єкту (реконструкція каналізаційного самопливного колектору по вул. Бакала смт. Коцюбинське, технічним завданням на реконструкцію каналізаційного колектора по вул. Бакала смт. Коцюбинське, ордером №84/12 на розриття грунту для прокладки каналізації по вул. Бакала, 2-8 на дільниці №8-51, експертним звітом щодо розгляду кошторисної документації (позитивний) по реконструкції каналізаційних мереж по вул. Бакала, 8-38 смт. Коцюбинське (стадія проектування - "робоча документація"), декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією державного архітекрутно-будівельного контролю у Київській області 26.12.2012, реєстром кредиторської заборгованості відповідача.

Окрім цього, на підтвердження виконання робіт за спірним Договором відповідачем також подано до суду першої інстанції акт позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Коцюбинської селищної ради № 22-31/267 від 29.09.2014, лист № 22-16/2139 від 30.09.2014 Про результати позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Коцюбинської селищної ради, проект по реконструкції об'єкта, виконаний генеральним проектувальником ТОВ "Край-Буд", рішення Коцюбинської селищної ради від 30.12.2011 № 230 "Про селищний бюджет на 2012 рік" з внесеними до нього змінами, договори між Управлінням житлово-комунального господарства "Біличі" та мешканцями смт Коцюбинське на надання послуг з водовідведення в каналізаційну мережу по вул. Бакала, 8-38 смт. Коцюбинське.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що договір було укладено з метою виконання робіт, що були виконані відповідачем та прийняті позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення будівельних робіт по спірному Договору не свідчить про їх невиконання відповідачем у визначені строки, тим більше, що позивач прийняв роботи без жодних зауважень.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що декларація про початок виконання спірних робіт по спірному Договору за адресою вул. Бакала, 8-38 смт Коцюбинське зареєстрована 26.11.2012 Інспекцією ДАБК у Київській області, декларація про готовність об'єкта до експлуатації подана самим позивачем 24.12.2012, а зареєстрована декларація Інспекцією ДАБК у Київській області 26.12.2012, тобто, після підписання відповідачем 24.12.2012 актів прийняття-здачі виконаних робіт за формою КБ-2в та КБ-3 за спірним Договором.

Дата початку будівництва (26.11.2012) і дата закінчення будівництва (18.12.2012), зазначені самим позивачем в п.11 вищевказаної декларації, що не співпадає з датою укладення Договору між сторонами у справі, не може достеменно свідчити про невиконання відповідачем спірних робіт саме по укладеному з позивачем Договору №191 від 20.12.2012, оскільки відповідач ніяким чином не може впливати на дані, які зазначались самостійно позивачем у поданій декларації.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року у справі №910/2914/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Коцюбинської селищної ради Київської області на рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року у справі №910/2914/16 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Коцюбинської селищної ради Київської області на рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року у справі №910/2914/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року у справі №910/2914/16 залишити без змін.

3. Справу №910/2914/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді С.Г. Рудченко

М.Г. Чорногуз