ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.05.16р. Справа № 904/2613/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Приватної фірми "Контур", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Марганець, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5154грн.23коп., 3% річних у розмірі 95грн.04коп., інфляційної складової у розмірі 211грн.08коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №11/05/2016 від 11.05.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №30/46 від 14.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Приватна фірма "Контур" звернулась до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" з позовом про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5154грн.23коп., 3% річних у розмірі 95грн.04коп., інфляційної складової у розмірі 211грн.08коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №377 від 16.06.2015р., в частині розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2016р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 20.04.2016р. та 24.05.2016р.

19.04.2016р. відповідач надав клопотання, в якому просить перенести судове засідання, призначене на 20.04.2016р. на іншу дату, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку свого повноважного представника. Вказане клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладений.

24.05.2016р. відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає, що строк виконання грошових зобов'язань в частині оплати товару, поставленого на підставі специфікацій №1 від 16.06.2015р., №2 від 30.06.2015р. та №3 від 01.07.2015р. не настав, оскільки позивачем не були дотримані вимоги пункту 3.3 договору та пунктів 4 специфікацій, в частині надання відповідачу відповідних рахунків - фактур. Також відповідач зазначив, що вартість товару, зазначена у видаткових накладних №РН-000106 від 18.06.2015р., №РН-000118 від 08.07.2015р. та РН-000119 від 08.07.2015р., не відповідає сумам, які заявлені позивачем до стягнення.

Позивач 24.05.2016р. надав документ, який має назву уточнена позовна заява. Дослідивши документ, наданий позивачем, судом встановлено, що фактично це заява про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до тексту вказаної заяви, позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних в розмірі 93грн.04коп. та суму інфляційної складової у розмірі 262грн.61коп. Зменшення розміру позовних вимог відбулось внаслідок оплати відповідачем суми основного боргу за договором поставки №377 від 16.06.2015р. в розмірі 5154грн.23коп.

Перевіривши повноваження особи, яка підписала заяву про зменшення розміру позовних вимог та встановивши, що заява, надана позивачем відповідає вимогам чинного законодавства України, суд прийняв заяву Приватної фірми "Контур" про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Таким чином, з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, предметом розгляду у справі є стягнення з Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Приватної фірми "Контур" суми 3% річних в розмірі 93грн.04коп. та суми інфляційної складової у розмірі 262грн.61коп.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив.

16.06.2015р. між Приватною фірмою "Контур" (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" підписаний договір поставки №377 (далі - договір). За умовами зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) покупцеві товар у відповідності до специфікацій (додатків) до цього договору, а покупець прийняти поставлений товару та оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору ціна товару, який підлягає поставці за цим договором узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях на поставку товару.

Згідно з пунктом 2.6 договору порядок оплати товару та форма розрахунків вказуються сторонами в специфікаціях до цього договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що приймання - передача товару за кількістю здійснюється згідно з товаросупровідними документами на товару, а за якістю та комплектністю згідно з документами, які засвідчують якість та комплектність товару.

Специфікацією №1 від 16.06.2015р. сторони узгодили поставку товару на суму 679грн.10коп. Відповідно до пункту 4 вказаної специфікації розрахунок за поставлений товару здійснюється на протязі 35 календарних днів з моменту передачі права власності на товар покупцю. Оплата здійснюється на підставі рахунку, видаткової накладної та електронної податкової накладної, оформленої згідно умов договору.

На виконання умов договору поставки №377 від 16.06.2015р. та специфікації №1 від 16.06.2015р. до вказаного договору, позивач 23.06.2015р. поставив відповідачу товару на суму 675грн.23коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-000106 від 18.06.2015р. та декларацією про прийняття вантажу № від 18.06.2015р.

Враховуючи положення пункту 2.6 договору та пункту 4 специфікації №1 від 16.06.2015р., відповідач був зобов'язаний сплатити вартість отриманого товару в строк до 28.07.2015р. (включно).

Специфікацією №2 від 30.06.2015р. сторони узгодили поставку товару на суму 2239грн.50коп. Відповідно до пункту 4 вказаної специфікації розрахунок за поставлений товару здійснюється на протязі 45 календарних днів з моменту передачі права власності на товар покупцю. Оплата здійснюється на підставі рахунку, видаткової накладної та електронної податкової накладної, оформленої згідно умов договору.

На виконання умов договору поставки №377 від 16.06.2015р. та специфікації №2 від 30.06.2015р. до вказаного договору, позивач 15.07.2015р. поставив відповідачу товару на суму 2239грн.50коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-000118 від 08.07.2015р. та відміткою представника відповідача про отримання товару на вказаній накладній.

Враховуючи положення пункту 2.6 договору та пункту 4 специфікації №2 від 30.06.2015р., відповідач був зобов'язаний сплатити вартість отриманого товару в строк до 29.08.2015р. (включно).

Специфікацією №3 від 01.07.2015р. сторони узгодили поставку товару на суму 2239грн.50коп. Відповідно до пункту 4 вказаної специфікації розрахунок за поставлений товару здійснюється на протязі 45 календарних днів з моменту передачі права власності на товар покупцю. Оплата здійснюється на підставі рахунку, видаткової накладної та електронної податкової накладної, оформленої згідно умов договору.

На виконання умов договору поставки №377 від 16.06.2015р. та специфікації №3 від 01.07.2015р. до вказаного договору, позивач 15.07.2015р. поставив відповідачу товару на суму 2239грн.50коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-000119 від 08.07.2015р. та відміткою представника відповідача про отримання товару на вказаній накладній.

Враховуючи положення пункту 2.6 договору та пункту 4 специфікації №2 від 01.07.2015р., відповідач був зобов'язаний сплатити вартість отриманого товару в строк до 29.08.2015р. (включно).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо ненадання позивачем даних рахунків-фактур, з огляду на наступне.

Проаналізувавши умови договору та належно оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про те, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість отриманого товару.

Відповідач вважає, що ненадання позивачем даних рахунків-фактур зумовило порушення умов договору з боку відповідача та призвело до того, що відповідач не мав можливості виконати свої зобовязання щодо оплати товару.

Предметом договору є поставка позивачем товару, за який відповідач повинен здійснити оплату. Саме оплата поставленого товару формує зміст прав і обов'язків відповідача. Документами, які підтверджують поставку позивачем товару, тобто виконання ним своїх обов'язків є видаткові накладні №РН-000106 від 18.06.2015р., №РН-000118 від 08.07.2015р. та №РН-000119 від 08.07.2015р. з відміткою представника відповідача про отримання товару.

Саме ці документи є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують здійснення господарської операції і містять інформацію як про кількість поставленого товару, так і про його вартість.

Рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, оскільки не є обумовленою сторонами обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні. Не виставлення рахунку-фактури не можна вважати простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України.

З наведеного вбачається, що строк оплати товару, поставленого згідно специфікації №1 від 16.06.2015р. сплив 24.07.2015р.; згідно специфікації №2 від 30.06.2015р. - 23.08.2015р.; згідно специфікації №3 від 01.07.2015р. - 23.08.2015р.

Публічне акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" розрахувалось за товар, отриманий на підставі специфікацій №1, №2 та №3 до договору поставки №377 від 16.06.2015р., з порушенням строків оплати, перерахувавши позивачу 20.05.2016р. грошові кошти на суму 5154грн.23коп., що підтверджується платіжним дорученням №11247 від 20.05.2016р.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати товару, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 93грн.04коп. за загальний період з 01.08.2015р. по 01.04.2016р. та суму інфляційної складової у розмірі 262грн.61коп. за загальний період з серпня 2015р. по березень 2016р.

Перевіривши розрахунок суми 3% річних, суд встановив, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 93грн.04коп.

За результатами зробленого судом розрахунку, інфляційні витрати через несвоєчасну сплату суми боргу за загальний період з серпня 2015р. по березень 2016р. становили суму в більшому розмірі ніж заявлено позивачем до стягнення.

Разом з тим, суд не наділений правом збільшувати розмір позовних вимог, це виключне право позивача. При цьому, стягнення суми в меншому розмірі є правом позивача. З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення 262грн.61коп. інфляційних витрат.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а саме - на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Приватної фірми "Контур" до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення суми 3% річних у розмірі 93грн.04коп., інфляційної складової у розмірі 262грн.61коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код: 00190911; місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Радянська, буд. 62) на користь Приватної фірми "Контур" (ідентифікаційний код: 30172165; 49000, АДРЕСА_1) суму 3% річних у розмірі 93грн.04коп., інфляційну складову у розмірі 262грн.61коп. та витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1378грн.00коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 24.05.2016р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 30.05.2016р.

Суддя ОСОБА_3