РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016Справа №910/7263/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго";

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія

"Енергомережа";

про стягнення 2 199 769,69 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Гуйван Д.П., представник, довіреність № 10-72/6073 від 18.05.2016 р.;

Від відповідача: Чорнобай Д.В., пресдтавник, довіреність № 13/13 від 26.11.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 2 199 769,69 грн., з яких 1 375 920,00 грн. основного боргу, 61 407,50 грн. 3% річних та 762 442,19 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору поставки № 28.08/2 від 28.08.2014 не здійснив оплати за поставлений позивачем товар, у зв'язку з тим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 375 920,00 грн. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 61 407,50 грн. 3% річних та 762 442,19 грн. інфляційних втрат

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2016 року порушено провадження у справі № 910/7263/16, розгляд справи призначено на 26.05.2016 р.

У судовому засіданні 26.05.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережаінвест", яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа", (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (постачальник) 28.08.2014 р. було укладено договір поставки № 28.08/2 (далі-договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передавати (поставляти) покупцю вугілля марки АШ (0-6 мм) збагачене, а покупець зобов'язується приймати зазначене вугілля та оплачувати його вартість на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору орієнований обсяг поставки вугілля за даним договором становить 2000 тонн. Остаточний обсяг поставки вугілля по договору визначається сторонами в залежності від виробничої необхідності і доцільності та формується на підставі замовлень покупця на поставку вугілля, що були погоджені постачальником.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник зобов'язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вугілля за договірною ціною за 1т - 687 грн. 96 коп., в тому числі ПДВ 20% - 114 грн. 66 коп. (базова ціна вугілля).

Згідно з п. 2.2 договору вартість вугілля за 1 т., що підлягає сплаті покупцем, складається із базової ціни вугілля із врахуванням знижок та надбавок, що розраховуються відповідно до п. 3.4 цього договору, та не включає вартість послуг з транспортування вугілля від вантажовідправника до вантажоодержувача. Послуги з транспортування вугілля оплачуються покупцем окремо на підставі виставлених постачальником рахунків, складених відповідно до первинних документів, наданих експедиторськими компаніями, належно завірені копії яких (крім залізничних накладних) постачальник зобов'язується надавати покупцю разом з рахунком на транспортування вугілля.

Відповідно до п. 2.3 договору загальна сума договору становить 1 375 920,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 229 320,грн.., і є орієнтованою.

Відповідно до п. 6.1.1 договору покупець приймає вугілля за кількістю на підставі акту приймання-передачі (здавальний акт), оформленого уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками та підписами.

Згідно з п. 6.1.7 договору здавальний акт, передбачений п. 6.1.1 договору, або двосторонній акт приймання вугілля по кількості, складений за участю постачальника згідно з п. 6.1.4 договору, є підставою для складення акту прийому-передачі партії вугілля.

Відповідно до п. 6.3 договору вугілля вважається прийнятим покупцем за кількістю та якістю з дня підписання сторонами акту прийому-передачі партії вугілля, в якому відображається фактична кількість та якість вугілля, що надійшло від постачальника та прийняте покупцем на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 28.08.2014 позивач поставив відповідачу товар - вугілля марки АШ (0-6 мм) збагачене, кількістю 2000 тон, загальною вартістю 1 375 920 грн. 00 коп. (разом з ПДВ), що підтверджується накладною № 19647 від 28.08.2014 та актом прийому-передачі № 3 від 28.08.2014, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками позивача та відповідача (належним чином засвідчена копії долучені позивачем до позовної заяви).

При цьому, у вказаних накладній та акті прийому-передачі міститься посилання на договір поставки № 28.08/2 від 28.08.2014, що свідчить про те, що поставка товару здійснювалась відповідно до умов вказаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.1 договору покупець оплачує партію вугілля у розмірі 100% її вартості, вказаної в акті прийому-передачі партії вугілля, протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами вказаного акту.

Таким чином, враховуючи дату акту прийому-передачі № 3 - 28.08.2014, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити поставлений позивачем товар за вказаним актом у строк до 09.10.2014 (включно).

Судом встановлено, що відповідач не здійснив оплату за поставлений позивачем товар за актом прийому-передачі № 3 від 28.08.2014 та накладною № 19647 від 28.08.2014, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 1 375 920 грн. 00 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 375 920 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" у розмірі 1 375 920 грн. 00 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" суми основного боргу у розмірі 1 375 920 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 61 407,50 грн. за період з 10.10.2014 р. по 04.04.2016 р. та інфляційні втрати в сумі 762 442,19 грн. за період з 10.10.2014 р. по 01.02.2016 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме, у розмірі 61 407,50 грн. та 762 442,19 грн. відповідно за визначений позивачем період.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 12; ідентифікаційний код 32113410) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд. 5; ідентифікаційний код 00131819) суму основного боргу у розмірі 1 375 920 (один мільйон триста сімдесят п'ять тисяч дев'ятсот двадцять) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 61 407 (шістдесят одна тисяча чотириста сім) грн. 50 коп., інфляційні втрати у розмірі 762 442 (сімсот шістдесят дві тисячі чотириста сорок дві) грн. 19 коп. та судовий збір у розмірі 33 016 (тридцять три тисячі шістнадцять) грн. 90 коп. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 01.06.2016 р.