РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016Справа №910/5489/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плодоовоч - Уж" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ББМ-Київ» про стягнення 265 810,25 грн., за участю представників позивача - Мерза Д.Б., довіреність №юр-23/16 від 30.05.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 181 372,52 грн. основного боргу, 84 428,73 грн. пені у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з поставки товару за договором поставки №28-п від 21.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.04.2016 року.

24.05.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він частково визнав позовні вимоги на суму 151 832,52 грн., а в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

01.06.2016 року представником позивача в судовому засіданні надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути 69 452,52 грн. основного боргу, 81 079,13 грн. пені, яка прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача в судове засідання 01.06.2016 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Плодоовоч - Уж" (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ББМ-Київ» (постачальник) було укладено договір поставки №28-п (далі - договір).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (далі - товар), що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно п. 3.2. договору покупець зобов'язується здійснити предоплату у розмірі 50%, що становить 616 035,00 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання договору. Іншу половину суми договору у розмірі 50%, що становить 616 035,00 грн. покупець зобов'язується сплатити до 31 серпня 2015 року.

Відповідно до п. 1. специфікації передбачено, що строк поставки товару: до 30.09.2015 року.

На виконання умов зазначеного договору позивач перерахував на рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 1 184 820,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №9101 від 07.08.2015 року на суму 616 035,00 грн., №9101 від 07.08.2015 року на суму 598 785,00 грн., які долучені до матеріалів справи.

В свою чергу відповідач частково поставив позивачу продукцію, що підтверджується видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи.

Тобто в порушення умов договору відповідач не виконав в повному обсязі свої зобов'язання з передачі товару у власність позивача та на даний час не передав оплачений товар у власність позивача на загальну суму 69 452,52 грн.

16.11.2015 року позивач направив відповідачу претензію, в якій просив невідкладно протягом 10 днів здійснити поставку решти товару.

08.12.2015 року відповідач направив позивачу відповідь №154 на претензію, в якій повідомив, що продукція виготовлена в повному обсязі та зобов'язався поставити її до 31.12.2015 року.

Проте, в строк до 31.12.2015 року відповідач продукцію позивачу так і не поставив.

Натомість 24.02.2016 року направив позивачу гарантійний лист, в якому гарантував здійснити поставку згідно зазначеного в ньому графіку.

Надані гарантії відповідач також не виконав.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання здійснивши попередню оплату відповідно до умов договору, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з передачі товару у власність позивача або повернення попередньої оплати у розмірі 69 452,52 грн.

Доказів виконання умов договору або повернення вказаних коштів відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 69 452,52 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно п. 6.3. договору у випадку несвоєчасної поставки товару у визначені строки, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з поставки товару у визначений договором строк позивачем нараховано 81 079,13 грн. пені.

Позовні вимоги в частині стягнення пені у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленої продукції на підставі ст. 230 ГК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню в межах розміру позовних вимог.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ББМ-Київ» (03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 21, кв. 71; код 32910200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Плодоовоч - Уж" (88009, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, буд. 78А; код 05528259) 69 452 (шістдесят дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят дві) грн. 52 коп. основного боргу, 81 079 (вісімдесят одна тисяча сімдесят дев'ять) грн. 13 коп. пені та 2 257 (дві тисячі двісті п'ятдесят сім) грн. 98 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.06.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна