РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016Справа №910/6627/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна";

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго

Україна";

про стягнення 3 060,09 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: не з'явилися;

Від відповідача: Волобоєва Т. В., представник, довіреність № 114 від 17.02.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 3 060,90 грн. суми стархового відшкодування, а також 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року порушено провадження у справі № 910/6627/16, розгляд справи призначено на 28.04.2016 року.

Враховуючи нез'явлення в судове засідання представників позивача, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 року відкладено розгляд справи до 26.05.2016 р.

Позивач у судове засідання 26.05.2016 р. своїх повноважних представників не направив, про причини неявки не повідомив. Будь яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду від позивача не надходило.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.05.2016 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

З огляду на неявку представника позивача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 Михайлівною та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" 04.04.2013 р. був укладений договір страхування транспортних засобів № АМ.058718, предметом якого є страхування автомобіля "Нyundai I30", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У м. Харкові, 04.05.2013 р. по вул. Сумській, 59 відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу " Нyundai I30", д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "Toyota Yaris", д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.06.2013 р. ОСОБА_4 було визнано винною у спричиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

10.06.2013 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

Позивач на підставі страхового акту та калькуляції audatex № від 28.05.2013 р., здійснив виплату страхового відшкодування на користь cтрахувальника в розмірі 669,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням N9 13272 від 10.06.2013 р.,

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач зазначає, що ним було проведено взаємозалік зі страхувальником на недоотриману страхову премію в розмірі 3 060,90 грн.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, жодних доказів здійснення відповідного взаємозаліку на недоотриману страхову премію в розмірі 3060,09 грн., а саме, заяву страхувальника - вигодонабувача та акт про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог позивачем суду надано не було.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Toyota Yaris", д.н. НОМЕР_2 на момент скоєння ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством " Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1113295, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 статті 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс № АЕ/1113295) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь cтрахувальника в розмірі 669,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням N9 13272 від 10.06.2013 р., а тому до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої суми.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, яке перейшло до позивача, визначені полісом № АЕ/1113295 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду в розмірі 159,27 грн. (669,27 грн. виплачене страхове відшкодування - 510,00 грн. франшиза)

В силу вимог статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, ) на користь Приватного акціонерного товариства " Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Артема, 40, ) 159 (сто п'ятдесят дев'ять) грн. 27 коп. завданої шкоди та 71 (сімдесят одну) грн. 72 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 03.06.2016 р.