ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" травня 2016 р.Справа № 916/849/16

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ";

до відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі, якою є Регіональна філія "ОСОБА_2 залізниця" ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська залізниця";

про стягнення 6800 гривень.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: -не з'явився;

Від відповідача: ОСОБА_4 - за дорученням;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі, якою є Регіональна філія "ОСОБА_2 залізниця" ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 6800 гривень збитки, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезені.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 6 квітня 2016 року порушено провадження у справі №916/849/16.

18.04.2016 року до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позові відповідач заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов, який залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 25.05.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

Між товариством з обмеженою відповідальністю „Донвуглересурси /покупець/ та товариством з обмеженою відповідальністю „Перша Тредінгова Компанія /постачальник/ було укладено договір поставки №7/10, за умовами якого постачальник прийняв на себе зобовязання поставити, а покупець прийняти та оплатити товар у кількості та за цінами, визначеними у специфікації до договору.

21.11.2015 року за накладною №50112556 ПАТ „Центральна збагачувальна фабрика „Росія (вантажовідправник) зі станції відправлення Росія Регіональної філії „Донецька залізниця ПАТ „Українська залізниця на станцію призначення ОСОБА_2 регіональної філії „ОСОБА_2 залізниця ПАТ „Українська залізниця відвантажив на адресу товариства з обмеженою відповідальністю „Донвуглересурси вугілля камяне марки ДГ (13-100) у кількості 55,0 тону вагоні №67872952, вантаж марковано, поверхня вантажу на рівні бортів.

Згідно п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з накладною №50112556 Залізниця прийняла у ПАТ „Центральна збагачувальна фабрика „Росія на станції Росія Донецької залізниці для перевезення вантажу зобовязалась доставити на станцію ОСОБА_2 залізниці - товариству з обмеженою відповідальністю „Донвуглересурси.

На станції Нижнедніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 25.11.2015р. було складено комерційний акт РА №011902/982/14, згідно якого при контрольному переважуванні вагону №67872952 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто 72250 кг, тара по документу 21500 кг. нетто 50750 кг , що менше вантажного документу на 4250 кг. Навантаження вугілля у вагоні нижче бортів на 20-30 см, маркування відсутнє. В технічному стані вагон справний, течі вантажу немає, при повторному переважуванні вага підтвердилась.

Згідно з умовами укладеного між сторонами товариством з обмеженою відповідальністю „Донвуглересурси /покупець/ та товариством з обмеженою відповідальністю „Перша Тредінгова Компанія /постачальник/ договору та специфікації вартість однієї тони вугілля складає 1600 гривень з ПДВ, відвантажено вугілля за накладною №50112556 (вагон №67872952) становить 55 000 кг. Вартість виявленої нестачі складає (4250 кг х 1600 грн.) = 6800 гривень.

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі, якою є Регіональна філія "ОСОБА_2 залізниця" ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська залізниця"; про стягнення 6800 гривень.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За умовами ч.1 ст. 12 Закону України „Про залізничний транспорт залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Положеннями ст. 23 Закону України „Про залізничний транспорт та ст. 110 Статуту залізниць України визначено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст.306 ГК України визначено, що субєктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Частина 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Крім того, відповідно до вимог ч. ІІІ ст. 27, ст.31 Статуту та пункту 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у напіввагон повинен визначити придатність рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантажені вантажів які містять дрібні фракції,- усунути щілини та конструктивні зазори напіввагонів , а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу. У разі невиконання зазначених вимог відповідальність за втрату або пошкодження вантажу, що виникли з цієї причини, несе відправник. З метою забезпечення збереженості вантажу у вагонах відкрито типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

При цьому в силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 3 ст. 32 Статуту Залізниць України визначено, що відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно ст. 110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Водночас у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Статтею 129 Статуту залізниць України, передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вбачається з комерційного акту РА №011902/982/14, згідно якого при контрольному переважуванні вагону №67872952 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто 72250 кг, тара по документу 21500 кг. нетто 50750 кг , що менше вантажного документу на 4250 кг. Навантаження вугілля у вагоні нижче бортів на 20-30 см, маркування відсутнє. В технічному стані вагон справний, течі вантажу немає, при повторному переважуванні вага підтвердилась.

З врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п. 27 Правил видачі вантажів для вантажу у вологому стані складає 2%, нестача вантажу становить: у вагоні №67872952 - (4250 - 1100) 3150 кг, або 3,15 т.

Суд приймає заперечення відповідача стосовно п.27 Правил видачі вантажів, оскільки позивачем не вірно визначено суму з маси втраченого вантажу.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % (пункт 27 Правил видачі вантажу затверджених наказом Міністерством транспорту України від 21.11.2000 №644).

Судом встановлено, що з урахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно із п. 27 Правил видачі вантажів для вантажу у вологому стані складає 2% нестача вантажу становить: у вагоні №67872952 - (4250 - 1100) 3150 кг, або 3,15 т.

Згідно із статтею 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно договору поставки №7/10 від 30.10.2015 року , специфікації №2/1 від 19.11.2015 року до договору та довідки вантажоотримувача за №55 від 14.03.2016 року вартість 1000 кг відвантаженого вугілля за накладною №50112556з (вагоні №67872952) становить 1600 гривень з урахуванням ПДВ. Вартість виявленої нестачі складає (3,15 т х 1600 грн.) = 5040 гривень.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з Відповідача суми вартості нестачі вантажу з урахування 2%, згідно п. 27 Правил, у розмірі 5040 гривень.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м. Київ вул.. Тверська, б.5 ) в особі Регіональної філії "ОСОБА_2 залізниця" ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код 40081200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ" (84200, Донецька область м. Дружківка, вул.. Радченко, 34 Б, ) суму вартості нестачі вантажу 5 040 (пять тисяч сорок) гривень, судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

3. В решті вимог відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України

Повне рішення складено 30 травня 2016 р.

Суддя Г.І. Гуляк