ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р.Справа № 922/1149/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремеріс", м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані", м. Харків
про стягнення 31122,91 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "ОСОБА_1 Компані" (далі - відповідач) звернулось ТОВ "Ремеріс" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 17750,00 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору №23а/1, укладеного між сторонами 24.12.2013 року. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 12194,25 грн. та три проценти річних у розмірі 1178,66 грн. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 11.04.2016 року було порушено провадження по справі та справу було призначено до розгляду на 27.04.2016 року о 10:30 год.

Ухвалою суду від 27.04.2016 року розгляд справи був відкладений до 16.05.2016 року до 12:30 год.

Ухвалою суду від 16.05.2016 року розгляд справи був відкладений до 06.06.2016 року до 12:15 год.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Представник позивача у судовому засіданні 06.06.2016 року підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

24 грудня 2013 року між відповідачем (далі - Замовник) та позивачем (далі - Виконавець) був укладений договір №23а/1 про надання послуг (надалі - Договір).

Згідно з п.1.1 Договору, в порядку і на умовах, викладених у цьому договорі, Виконавець зобовязується надати Замовнику послуги з експлуатації Техніки, а Замовник зобовязується прийняти надані послуги та оплатити їх.

Перелік Техніки, послуги з експлуатації якої можуть бути надані у відповідності з умовами цього Договору, а також ціна послуг з експлуатації кожної одиниці зазначаються в Додатку №1 до договору.

В Додатку №1 до Договору Сторони погодили наступний перелік Техніки, послуг та ціну: послуги екскаватора-навантажувача JCB 4CX з фронтальним ковшем в кількості одна одиниця Техніки за ціною 200,00 грн. з ПДВ за одну годину експлуатації.

Згідно з п. 2.5 Договору, факт надання та обсяг наданих послуг фіксуються ОСОБА_3 шляхом підписання ОСОБА_3 приймання-передачі наданих послуг.

За договором №23а/1 від 24.12.2013 року про надання послуг Виконавець надав Замовнику послуг на загальну суму 26750,00 грн., що підтверджується підписаними ОСОБА_3 приймання-передачі послуг, а саме: №ОУ-0000055 від 30.12.2013 року на суму 11150,00 грн.; №ОУ-0000005 від 17.01.2014 року на суму 15600,00 грн. (а.с. 24,26).

Відповідно до п. 3.2. Договору, Замовник здійснює оплату за експлуатацію кожної одиниці Техніки на умовах передплати (подекадно - 7 днів) в розмірі 56 годин використання Техніки, що складає 11 200,00 грн. з ПДВ.

Наступні платежі здійснюються за два дні до закінчення попередньої передплати в розмірі 11200,00 грн. з ПДВ (за наступні 56 годин роботи) (п. 3.3 Договору).

Згідно п. 3.4 Договору, у випадку простою Техніки з вини Замовника вартість години складає 150,00 з ПДВ.

Доставка Техніки до місця виконання робіт та назад здійснюється за рахунок Замовника та складає 3 500,00 грн. з ПДВ (п. 3.5 Договору).

Як встановлено судом, позивач виконав свій обовязок, у відповідності до п. 1.1 Договору надання послуг від 24.12.2013 року №23а/1 та надав послуги, передбачені Додатком №1 до вказаного Договору, що підтверджується вищевказаними актами приймання-передачі послуг. В свою чергу, Замовник прийняв виконання зобовязання Виконавця, але надані послуги оплатив частково у розмірі 9000,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів та є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

В статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати наданих послуг у розмірі 17750,00 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 12194,25 грн. та три проценти річних у розмірі 1178,66 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, вони підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" (61045, м. Харків, вул. Отакара Яроша, 9, корпус А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремеріс" (49100, м. Дніпропетровськ, вул. Фучика, 18, офіс 505, ) - заборгованість у розмірі 17750,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 12194,25 грн., три проценти річних у розмірі 1178,66 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_4