ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р.Справа № 922/645/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції; 2. Державна фіскальна служба України
до Фермерського господарства "Пустомитівське"
про припинення юридичної особи та зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фермерського господарства "Пустомитівське", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції, Державної фіскальної служби України, в якій просить суд:

- припинити юридичну особу Фермерське господарство "Пустомитівське";

- зобов'язати Державну фіскальну службу України внести інформацію до інформаційних баз даних, щодо фіктивних податкових накладних Фермерського господарства "Пустомитівське", зареєстрованих у Єдиному реєстру податкових накладних з 24.11.2015.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 березня 2016 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/645/16 та призначено її до розгляду на 24 березня 2016 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Реєстраційну службу Харківського районного управління юстиції, Державну фіскальну службу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 березня 2016 року розгляд справи було відкладено на 07 квітня 2016 року в зв'язку з неявкою сторін та третіх осіб по справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 квітня 2016 року розгляд справи було відкладено на 21 квітня 2016 року в зв'язку з неявкою відповідача та третіх осіб по справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 квітня 2016 року продовжено строк розгляду скарги на підставі ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України до 24 травня 2016 року та відкладено розгляд скарги на 24 травня 2016 року.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 24.05.2016 р., не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у попередньому судовому засіданні.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду Харківської області від 11 березня 2016 року про порушення провадження у справі та ухвала Господарського суду Харківської області від 24 березня 2016 року повернулись на адресу Господарського суду Харківської області 13 квітня 2016 року та 19 квітня 2016 року відповідно, відміткою Укрпошти "За закінченням терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час розгляду справи, місцезнаходження відповідача - 62416, Харківська обл., Харківський район, смт. Пісочин, вул. Крупської, буд. 15-А, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" - якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як визначено у пункті 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Представники Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції та Державної фіскальної служби України в судове засідання не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, витребуваних документів не надали.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" №13 від 24 жовтня 2008 року до корпоративних належать спори за позовами учасників (засновників, акціонерів) господарського товариства, пов'язані з вимогами про визнання недійсними установчих документів господарського товариства та припинення юридичної особи у зв'язку з порушеннями вимог законодавства щодо порядку їх прийняття та затвердження.

Законом України від 15 грудня 2006 р. № 483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" (далі - закон № 483-V) до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії суд керується поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дана справа повинна бути розглянута по суті Господарським судом Харківської області.

Позивач в позовній заяві зазначає, що під час допиту у відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області в межах кримінального провадження, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, йому стало відомо, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, його зареєстровано як засновником (учасником) та керівником Фермерського господарства "Пустомитівське".

Зазначена інформація внесена до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців державним реєстратором Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 24.11.2015 р.

Позивачем у позовній заяві також зазначено, що ним не підписувались жодні установчі документи по даній юридичній особі, також не подавалась до державної реєстрації зміни до установчих документів, не відкривались розрахункові рахунки у банках, будь-яка звітність до державних органів не подавалась.

Позивачу стало відомо, що діяльність підприємства велася особами, які не були ні засновниками, ні керівниками підприємства, що свідчить про протиправний характер діяльності, яка суперечить закону та установчим документам, та дає підстави вважати підприємство таким, що має ознаки фіктивності.

Зважаючи, що реєстрація Фермерського господарства "Пустомитівське" проведена без участі Позивача та без мети зайняття господарською (підприємницькою) діяльністю, нормами чинного законодавства передбачено, що у разі фіктивного підприємництва зазначена особа може припинити свою діяльність на підставі рішення суду, що і стало підставою для звернення з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Через провадження суб'єктами господарювання діяльності на свій власний ризик чинне законодавство не покладає на них обов'язку здійснювати будь-яку перевірку своїх контрагентів, як і не передбачений законом обов'язок господарюючого суб'єкта контролювати дотримання постачальниками та покупцями виконання їхніх податкових обов'язків.

Припинення діяльності суб'єктів підприємництва регулюється Цивільним кодексом України (статті 104-12), а також Законами України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", "Про господарські товариства" та ін.

Виходячи з положень частини 12 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", державна реєстрація припинення юридичної особи може бути проведена на підставі судового рішення про припинення юридичної особи, не пов'язаного з її банкрутством.

Відповідно до статті 55-1 Господарського кодексу України, ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними:

- зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи;

- не зареєстровано у державних органах, якщо обов'язок реєстрації передбачено законодавством;

- зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження;

- зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Позивачем не надано жодного з доказів на підтвердження наявності у відповідача ознак фіктивності у його статусі як суб'єкта господарювання.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд зазначає, що обов'язок по доведенню існування в законі підстав для припинення юридичної особи у зв'язку з порушенням вимог законодавства щодо фіктивності покладений на позивача.

Проте, в даному випадку цей тягар доказування позивачем не витриманий. Доказів в обґрунтування своєї позиції у справі не надано.

В силу принципу змагальності судового процесу (ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України) ризик ненадання необхідних доказів несе сторона, котра на них посилається.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а відтак позовні вимоги є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на Законі, а отже не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.05.2016 р.

Суддя Т.О. Пономаренко

справа №922/645/16