КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа№ 910/32054/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача : Рижкова О.В. ( за довіреністю від 12.01.2016);

від відповідача: Сніжко В.Ю. (за довіреністю №01/44-870Д від 01.02.16), Стилик О.Ю. ( за довіреністю №01/44-844Д від 18.12.2015);

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль"

на рішення господарського суду міста Києва від 22.02.2016р.

у справі № 910/32054/15 (суддя: Марченко О.В.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль",

до державного підприємства "Енергоринок",

про стягнення 395 584 462,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 291 204 085,67 грн. основного боргу, який утворився у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договорів від 31.01.2001 р. №309/01 (договір №309/01) та від 28.02.2013 р. №9430/02 (договір №9430/02); 4 230 820,82 грн. пені; 91 669 505,77 грн. втрат від інфляції; 8 480 050,69 грн. 3% річних, а всього 395 584 462,95 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.02.2016 р. у справі № 910/32054/15 у задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження недотримання відповідачем встановленого алгоритму використання коштів оптового ринку електричної енергії та порушення ним прав позивача на одержання коштів за продану у період з січня 2009 року по серпень 2015 року електроенергію.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач - приватне акціонерне товариство "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.02.2016 р., прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що наявність спеціального порядку розрахунків на оптовому ринку електричної енергії України не звільняє відповідача від зобов'язання належним чином виконувати умови договору та від відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, а також не може бути підставою для відмови в позові.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2016 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні 17.05.2016р. представник позивача надав письмове клопотання про продовження строку розгляду справи, у відповідності до ст. 69 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 року клопотання було задоволено та продовжено розгляд справи у відповідності до ст. 69 ГПК України.

У судовому засіданні оголошено перерву до 31.05.2016 року.

30.05.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі №910/32054/15 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ДП "Енергоринок".

У судовому засіданні, 31.05.2016 року представник відповідача підтримав своє клопотання та просив залучити до участі у справі №910/32054/15 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ДП "Енергоринок".

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти клопотання та просив залишити його без задоволення.

Колегія суддів порадившись на місці ухвалила, клопотання залишити без задоволення, оскільки рішення суду не може вплинути на права та обов'язки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Окрім того, ні в суді першої інстанції ні підчас розгляду справи судом апеляційної інстанції зазначене клопотання відповідач не подавав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того, статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України та аналізу змісту позовних вимог по даній справі, Київський апеляційний господарський не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи, оскільки розгляд справи вже неодноразово відкладався, з урахуванням того, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, чергове безпідставне відкладення призводить лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи.

У судовому засіданні, 31.05.2016 року представник відповідача заявив клопотання про відвід колегії суддів, в зв'язку з тим, що колегією суддів було неправомірно та необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про залучення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, що може вплинути на об'єктивність розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 року відмовлено у задоволенні заяви Державного підприємства "Енергоринок" про відвід складу колегії суддів у справі №910/32054/15, оскільки наведені відповідачем у заяві доводи в розумінні приписів ст. 20 ГПК України не є підставою для відводу колегії суддів у даній справі.

В судовому засіданні 31.05.2016 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.01.2001 р. підприємством (ДПЕ) та ЗАТ "Білоцерківська ТЕЦ" (ТЕЦ), правонаступником якого є товариство, укладено договір №309/01 (а.с.36).

За умовами зазначеного договору, ТЕЦ зобов'язується продавати, а ДПЕ зобов'язується купувати електроенергію, вироблену ТЕЦ та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору (пункт 1.1 договору №309/01). Сторони визнають свої зобов'язання згідно з договором між членами оптового ринку електричної енергії України (пункт 2.1 договору №309/01). Розрахунок за отриману ДПЕ у ТЕЦ електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок ТЕЦ та, за згодою сторін, іншими формами, що передбачені законодавством України (пункт 4.1 договору №309/01). Платежі за отриману ДПЕ у ТЕЦ електроенергію здійснюються кожного банківського дня з розподільчого рахунку ДПЕ відповідно до алгоритму оптового ринку електричної енергії, який затверджується Комісією (пункт 4.2 договору №309/01). За результатами розрахунків за місяць ДПЕ надсилає ТЕЦ акт звірки розрахунків до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, за формою, що наведена в додатку №8 до Договору (пункт 4.5 договору №309/01).

Пунктами 5.5.3 пункту 5.5 договору №309/01 передбачено, що ДПЕ зобов'язане здійснювати оплату ТЕЦ за фактично відпущену ДПЕ електроенергію грошовими коштами та іншими формами платежу, що не суперечать законодавству України; при цьому зобов'язання ДПЕ щодо сплати грошовими коштами за куплену електроенергію відповідно до положень договору №309/01 чітко обмежуються наявними на розподільчому рахунку оптового ринку електричної енергії грошовими коштами, які відповідно до алгоритму оптового ринку електричної енергії підлягають перерахуванню ТЕЦ.

Відповідно до пунктів 8.5 та 8.6 договір №309/01 набирає чинності з 31.01.2001 р. та діє до 31.12.2001 р.. Договір №309/01 автоматично продовжується на наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати договір №309/01 за один місяць до дати закінчення строку дії договору №309/01.

В подальшому, 28.02.2013 р. між підприємством (ДПЕ) та товариством укладено договір №9430/02 (а.с.99).

За умовами зазначеного договору №9430/02 ТЕЦ зобов'язується продавати, а ДПЕ зобов'язується купувати електроенергію, вироблену ТЕЦ, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору №9430/02 (пункт 1.1 договору №9430/02). Сторони визнають свої зобов'язання згідно з договором між членами оптового ринку електричної енергії України, чинними додатками до договору та керуючими положеннями вказаного договору при виконанні Договору №9430/02; у разі виявлення неузгодженості між положеннями договору між членами оптового ринку електричної енергії України та Договору між членами оптового ринку електричної енергії України перевагу мають положення договору між членами оптового ринку електричної енергії України (пункт 2.1 договору №9430/02);

Пунктами 4.1, 4.2 та 4.5 договору №9430/02 передбачено, що розрахунок за куплену ДПЕ електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок ТЕЦ, з урахуванням ПДВ, та, за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством України. Платежі за отриману ДПЕ у ТЕЦ електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму оптового ринку електричної енергії, який затверджується Комісією. За результатами розрахунків за місяць ДПЕ надсилає ТЕЦ акт звірки розрахунків до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За умовами пунктів 5.5.2 та 5.5 договору №9430/02 ДПЕ зобов'язане здійснювати оплату ТЕЦ за фактично відпущену ДПЕ електроенергію грошовими коштами та іншими формами платежу, що не суперечать законодавству України; при цьому зобов'язання ДПЕ щодо сплати грошовими коштами за куплену електроенергію чітко обмежуються наявними на поточному рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ грошовими коштами, які відповідно до алгоритму оптового ринку електричної енергії підлягають перерахуванню ТЕЦ.

Строк дії договору №9430/02 визначений пунктами 8.6 та 8.8 договору за якими договір №9430/02 набирає чинності з 01.03.2013 р. та діє до 31.12.2013 р. Дія договору №9430/02 може бути припинена у випадку, якщо одна із сторін надішле іншій стороні рекомендованим або цінним листом повідомлення про намір розірвати договір №9430/02; в цьому випадку дія договору №9430/02 в частині поставки електричної енергії припиняється через два тижні з моменту отримання іншою стороною такого письмового повідомлення; в частині розрахунків дія договору №9430/02 припиняється після повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Також, сторонами підписано договори про збільшення позовної давності від 01.12.2011 р. №08/02-51-3.ПД (позовна давність встановлена тривалістю у 10 років) (т.1 а.с.118), від 01.03.2012 №34/4-51-3ПД (позовна давність встановлена тривалістю у 10 років) (т.1 а.с.117) та від 01.11.2014 р. №99/03-51-4ПД (позовна давність встановлена до 31.12.2017 р.)(т.1 а.с.116), відповідно до умов яких відповідач підтвердив свою заборгованість перед позивачем на загальну суму 26 151 746,91 грн.

Оскільки відповідач свої зобов'язання щодо розрахунку в повному обсязі за поставлену електричну енергію не виконав, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення основного боргу в розмірі 291 204 085,67 грн., штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 4 230 820,82 грн. та втрат від інфляції в розмірі 91 669 505,77 грн. і трьох відсотків річних 8 480 050,69 грн.

При цьому зазначив, що заборгованість у розмірі 291 204 085,67 грн. підтверджується актом звірки розрахунків від 17.11.2015 р. №07/51-4-13056, підписаним сторонами та скріпленим їх печатками.(т.1 а.с.141)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем не подано суду доказів на підтвердження недотримання відповідачем встановленого алгоритму використання коштів оптового ринку електричної енергії та порушення ним прав позивача на одержання коштів за продану у період з січня 2009 року по серпень 2015 року електроенергію.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно з ч.2 ст. 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Пунктом 5 ч.1 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач як виробник електричної енергії та відповідач як її оптовий постачальник є сторонами договору, укладеного членами оптового ринку електричної енергії та відповідно, є учасниками оптового ринку енергетичної енергії. Між позивачем та відповідачем виникли відносини за договорами купівлі-продажу електричної енергії, врегульовані Конституцією України, главою 54 ЦК України та Законом.

Відповідно до преамбули Закону України "Про електроенергетику" (Закон) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Частиною 1 ст. 1 Закону встановлено, що алгоритм оптового ринку електричної енергії - це порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - це рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Частинами 1,3,5,7 та 9 ст. 151 Закону встановлено, що для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установі уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання в уповноваженому банку для зарахування коштів за електричну енергію затверджується та доводиться до відома споживачів національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на, зокрема: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії.

Кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку підприємством, що здійснює передачу електричної енергії, та всіма підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії.

Кошти, які надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптового постачальника електричної енергії для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", перераховуються згідно з окремими алгоритмами оптового ринку електричної енергії, встановленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Умови про оплату електричної енергії коштами та про відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання підприємству, що здійснює передачу електричної енергії, та підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, є обов'язковими умовами договору купівлі-продажу електричної енергії між оптовим постачальником електричної енергії та підприємствами, що здійснюють передачу або розподіл електричної енергії.

Таким чином, порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії підприємства є не договірною умовою, а законодавчим приписом.

Тому, поточні рахунки із спеціальним режимом використання відповідача, який є в одній особі покупцем і продавцем електричної енергії, використовуються для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та для розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, порядок яких визначений, зокрема, шляхом застосування алгоритму.

Разом з цим судова колегія звертає увагу, що у рішенні Конституційного Суду України від 12.02.2002 року №3-рп/2002 зазначено, що особливістю функціонування об'єднаної енергетичної системи є безперервність процесу виробництва, накопичення, розподілу і споживання електричної енергії, що вимагає збалансованих, синхронних дій, централізованого диспетчерського управління та єдиного системного обліку електроенергії на всіх стадіях виробничого процесу. З огляду на це Національна комісія регулювання електроенергетики України встановлює алгоритм, тобто порядок розподілу уповноваженим банком коштів, отриманих за електричну енергію, а Державне підприємство "Енергоринок" готує щодобові звіти про фінансові розрахунки для усіх членів оптового ринку. При цьому, правова сутність статей 13 і 41 Конституції України полягає у проголошенні рівних можливостей володіння, користування і розпорядження власністю та гарантіях держави щодо забезпечення захисту цих прав. Запроваджений порядок грошових взаєморозрахунків на енергоринку з використанням розподільчих рахунків в установах уповноваженого банку не порушив механізмів функціонування електроенергетики та правову модель господарських відносин. Здійснення банківських операцій у такий спосіб скеровує фінансову схему та правила розрахунків за електроенергію на адресне призначення коштів. При цьому об'єктивно визначені та взаємопогоджені частки доходу кожного суб'єкта відносин не змінюються і не вибувають із володіння власника.

Отже, розрахунки за електричну енергію, включаючи встановлення її вартості, ціни та тарифів, здійснюються виключно на підставі постанов НКРЕКП, оскільки це є приписом Закону, а не лише договірними умовами.

Крім того, підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 та пунктом 8.6 договору між членами оптового ринку електричної енергії встановлено, що на період дії договору ДПЕ (або компетентна третя сторона), якщо його призначення не припиняється радою оптового ринку електричної енергії відповідно до підпункту 6.6.2 пункту 6.6 виконує функції розпорядника коштів оптового ринку електричної енергії та має, зокрема, такі обов'язки та зобов'язання: дотримання Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку згідно з Правилами оптового ринку електричної енергії України.

Розпорядник коштів оптового ринку електричної енергії не зобов'язаний платити за куплену електричну енергію інакше, ніж передбачено в Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку.

Вищезазначена правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 16.12.2010 року у справі № 35/612, від 17.05.2011 року у справі № 37/445-52/123, від 10.02.2014 у справі №910/8135/13, від 29.11.2011 у справі №42/271, від 15.04.2010 року у справі № 7/469, від 20.10.2011 року у справі №6/121, від 22.11.2011 року у справі № 37/103.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скаржником не подано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення боржником при розрахунку за спірну електричну енергію алгоритму використання коштів оптового ринку електричної енергії, обов'язок доведення вказаних обставин згідно приписів ст. 33 ГПК України покладається на позивача, тому судом першої інстанції правомірно було залишено без задоволення позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у сумі 291 204 085,67 грн.

Стосовно вимог, щодо стягнення з відповідача 4 230 820,82 грн. пені, 91 669 505,77 грн. втрат від інфляції та 8 480 050,69 грн. 3% річних колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частини 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами наявність у відповідача перед позивачем простроченої заборгованості за поставлену позивачем на виконання договорів №309/01 та №9430/02 електричну енергію в періоди, за які позивач нараховує відповідачу пеню, втрати від інфляції і 3% річних, тому відсутні підстави для їх нарахування, отже, судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовлено в задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 4 230 820,82 грн. пені, 91 669 505,77 грн. втрат від інфляції та 8 480 050,69 грн. 3% річних.

Вищезазначена правова позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 11.02.2016 року за № 37/259.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 22.02.2016 року у справі № 910/32054/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" на рішення господарського суду міста Києва від 22.02.2016 року у справі № 910/32054/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 22.02.2016 року у справі № 910/32054/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/32054/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко