РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016Справа №910/2694/15-г

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт"Бориспіль";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-

інноваційна компанія";

про стягнення 1 054 299,66 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Гостищева Н.В., представник, довіреність № 01-22/7-38 від 16.01.2016 р.;

Від відповідача: Романюк Ю.Р., представник, довіреність № б/н від 12.02.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 480 309,54 грн. пені та 573 990,12 грн. штрафу за порушення строку виконання робіт за договором № 52-31/1-17 від 25.09.2013 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 року порушено провадження у справі № 910/2694/15-г, розгляд справи призначено на 26.02.2015 року.

У судовому засіданні 26.02.2015 року було оголошено перерву до 05.03.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2015 року слухання справи відкладено до 19.03.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 року провадження у справі № 910/2694/15-г зупинено до вирішення Господарським судом Київської області пов'язаної з нею справи № 910/4103/15-г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 року провадження у справі № 910/2694/15-г поновлено, розгляд справи призначений на 19.04.2016 р.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 16.04.2016 р. представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить суд стягнути з відповідача 1 626 492,54 грн. пені та 573 990,12 грн. штрафу за порушення строку виконання робіт за договором № 52-31/1-17 від 25.09.2013 р.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява позивача не суперечить вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв'язку з чим спір у даній справі вирішується виходячи з нової ціни позову.

У судових засіданнях 19.04.2016 р. та 26.04.2016 р. оголошувалась перерва у справі відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 24.05.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні та у своєму письмовому відзиві на позов проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити .

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська інжинірингово-інноваційна компанія» (генпідрядник) 25.09.2013 року було укладено договір № 52-31/1-17 капітального ремонту адміністративно-виробничої будівлі ЦЗС (інв. № 15035) (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору Генпідрядник зобов'язується відповідно до робочого проекту, шифр 02.2-14.3-20, та умов даного договору якісно виконати та здати замовнику в повному обсязі роботи по об'єкту «Капітальний ремонт адміністративно-виробничої будівлі ЦЗС (інв. № 15035) (надалі - роботи та/або будівельні роботи) на свій ризик власними і залученими силами та засобами, визначеними погодженою і затвердженою проектно-кошторисною документацією, та здати роботи замовнику в обумовлений договором строк, а замовник, в свою чергу, зобов'язується надати будівельний майданчик (фронт робіт), передати Генпідряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти і оплатити якісно виконані роботи на умовах даного договору.

Відповідно до п. 5.1.1 та п. 5.2.1 договору, замовник протягом 15-ти банківських днів після надання виконавцю будівельного майданчику та виконання вимог п. 4.3 договору, перераховує на поточний рахунок Генпідрядника аванс у розмірі 25 % ціни будівельно-монтажних робіт, що становить 1 229 931,71 грн., включаючи ПДВ - 204 988,62 грн. та 50 % ціни обладнання, що становить 1 617 826,20 грн., включаючи ПДВ - 269 637,70 грн.

З матеріалів справи вбачається, що проектно-кошторисна документація була передана Генпідряднику 11.10.2013 року, що підтверджується актом передачі проектно-кошторисної документації від 11.10.2013 №12.2-26-84.

Замовником у відповідності з пунктами 5.1.1 та 5.2.1 договору було перераховано аванс в сумі 2 847 757,91 грн. на розрахунковий рахунок Генпідрядника 19.11.2013 року.

Відповідно до п. 6.1 договору загальний строк виконання робіт: 4,5 місяці (135 календарних дні) з дати перерахування замовником авансу на поточний розрахунок Генпідрядника.

Пунктом 1 додаткової угоди від 05.05.2014 року № 1 до договору сторонами продовжено загальний строк виконання робіт згідно п. 6.1 договору до 25.05.2014 року.

Відповідно до п. 1.5 та п. 6.17 договору виконані Генпідрядником в повному обсязі роботи по об'єкту за договором приймаються на підставі акту технічної комісії.

Технічна комісія у складі замовника, Генпідрядника та Генпроектувальника відповідно до п. 6.15.1 договору протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання повідомлення про закінчення усіх передбачених договором робіт складає акт готовності об'єкта до експлуатації.

Позивач зазначає, що станом на 31.12.2014 року акт готовності об'єкта до експлуатації вищевказаною комісією не було складено. Крім того, замовник не отримував від Генпідрядника повідомлення про закінчення усіх передбачених договором робіт.

Таким чином, в порушення розділу 6 договору з урахуванням п. 1 Додаткової угоди № 1 від 05.05.2014 року до договору, Генпідрядником не виконано взяті на себе зобов'язання по своєчасному і повному виконанню робіт.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором будівельного підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 526, ст. 530 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших правових актів, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Підпунктом 13.2.1 договору передбачено, що у разі порушення строку виконання робіт, визначеного п. 6.1 договору, Генпідрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від ціни договору, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного виконання Генпідрядником зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 13.2.2 договору за порушення строку виконання робіт, визначеного п. 6.1 договору, понад 30-ть календарних днів Генпідрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % від ціни договору.

У зв'язку з простроченням строку виконання робіт у період з 26.05.2014 року по 31.08.2014 року відповідачу була нарахована пеня в розмірі 480 309,54 грн. та 573 990,12 грн. штрафу, для сплати яких був виставлений та направлений рахунок-фактура від 02.09.2014 року № 12/252.

Надалі, у зв'язку з простроченням строку виконання робіт у період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 року відповідачу була нарахована пеня в загальній сумі 1 146 183,00 грн., для сплати яких позивачем були виставлені та направлені відповідачу рахунки- фактури: від 03.11.2014 року № 12/270 на суму 342 596,84 грн. (період прострочення з 01.09.2014 року по 31.10.2014 року); від 15.12.2014 року № 12/281 на суму 180 621,55 грн. (період прострочення з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року); від 30.01.2015 року № 12/3 на суму 194 999,38 грн. (період прострочення з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року); від 13.03.2015 року № 12/14 на суму 427 965,23 грн. (період прострочення з 01.01.2015 року по 28.02.2015 року).

Відповідно до п. 13.6 договору оплата рахунку на сплату пені та штрафу проводиться винною стороною протягом 10-ти банківських днів з дати їх виставлення.

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, не оплатив отримані рахунки-фактури на сплату пені та штрафу, роботи по договору в повному обсязі не виконав.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Підпунктом 13.2.1 договору сторони передбачили, що у разі порушення строку виконання робіт, визначеного п. 6.1 договору, Генпідрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від ціни договору, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного виконання Генпідрядником зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 13.2.2 договору за порушення строку виконання робіт, визначеного п. 6.1 договору, понад 30-ть календарних днів Генпідрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % від ціни договору.

Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по своєчасному і повному виконанню підрядних робіт, що призвело до порушень умов договору, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за період з 26.05.2014 р. по 28.02.2015 р. в розмірі 1 626 492,54 грн., передбаченої п. 13.2.1 договору, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також, враховуючи порушення строку виконання робіт Генпідрядником, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 573 990,12 грн., який передбачений п. 13.2.2 договору, підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на наявність форс-мажорної обставини, а саме: неможливість ТОВ «Інфостандарт» виконувати свої зобов'язання відповідно до договору поставки № 07-11/13 від 07.11.2013 року, укладеного з відповідачем, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на сході країни.

Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

У відповідності до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на наявність форс-мажорних обставин відхиляются судом як необгрунтовані та безпідставні.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 101, кв. 14, ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт"Бориспіль" (08307, Київська область, Міжнародний аеропорт "Бориспіль, ) 1 626 492 (один мільйон шістсот двадцять шість тисяч чотириста дев'яносто дві) грн. 54 коп. пені, 573 990 (п'ятсот сімдесят три тисячі дев'ятсот дев'яносто) грн. 12 коп. штрафу та судовий збір у розмірі 44 009 (сорок чотири тисячі дев'ять) грн. 65 коп. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О. В. Мандриченко
Дата складання рішення 27.05.2016 р.