номер провадження справи 12/36/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016 Справа № 908/1348/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1348/16

за позовом: Акціонерної компанії Харківобленерго, м. Харків

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя

про стягнення 110712,33 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 01-42юр/6159 від 15.07.2015 року

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 43 від 31.12.2015 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні 26.05.2016 року відповідно до вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 02.06.2016 року, без винесення процесуального документа суду, за наслідком якого був складений протокол відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Акціонерна компанія Харківобленерго звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення трьох відсотків річних в сумі 110712,33 грн. за порушення строків повернення поворотної фінансової допомоги за договором поворотної фінансової допомоги № 1 від 23.07.2015 року.

Відповідач у справі - Відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго, 26.05.2016 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому зазначає наступне:

- повідомляє, що в 2015-2016 році відповідач знаходиться в тяжкому фінансовому становищі, що як наслідок ускладнило виконання ним зобовязань за договором;

- ступінь виконання зобовязання відповідача перед позивачем знаходиться в прямій залежності від стану виконання зобовязання споживачів перед відповідачем, прострочення оплати за поставлені позивачем відповідачу товарно-матеріальні цінності обумовлено несвоєчасністю оплати споживачами вартості спожитої електроенергії;

- вказує, що НКРЕКП щомісячно встановлює відповідачу нульовий відсоток відрахувань коштів, які надходять на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання, відповідач не може впливати, ані на перерахування коштів та їх обсяг, ані на встановлення алгоритму перерахування йому коштів, а щодобові перерахування з поточних рахунків значно перевищують надходження після розподілу;

- встановлення НКРЕКП на протязі значного періоду часу нульового алгоритму відрахування коштів на поточні рахунки унеможливить належне виконання рішення відповідачем;

- зазначає, що він має щомісячно проводити виплату заробітної плати працівникам, сплачувати податки (станом на 26.02.2016 року відповідач має податковий борг з ПДВ у розмірі 55228136,81 грн., здійснювати платежі за придбання бензину, сировини та матеріалів, комунальні платежі, оплату послуг за спільне використання технологічних електричних мереж, розмір виплат на обовязкові платежі складає 69742 тис. грн.;

- оскільки оплата штрафних санкцій здійснюється виключно з поточних рахунків відповідача, відсутність грошових коштів на поточних рахунках значно ускладнить виконання рішення суду;

- низький рівень надходження на поточний рахунок із спеціальним режимом використання відповідача від споживачів електричної енергії обумовлений насамперед тим, що найбільш енергоємні підприємства не виконують свої договірні зобовязання з оплати спожитої електроенергії, внаслідок чого мають заборгованість перед ВАТ «Запоріжжяобленерго»;

- в свою чергу відповідач, зі свого боку, приймає всі можливі заходи по недопущенню неналежного виконання договірних обовязків споживачів, оскільки здійснює заходи, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема направляє претензії, звертається до суду із позовними заявами про примусове стягнення заборгованості;

- одним із факторів, що підтверджує скрутне фінансове становище відповідача та негативно впливає на фінансовий стан відповідача є наявність судової практики, в результаті якої відбувається систематичне зменшення судами штрафних санкцій, що підлягають стягненню при винесенні рішень про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію на користь відповідача;

- вказує, що стягнення штрафних санкцій з ВАТ «Запоріжжяобленерго» в процесі приватизації негативно вплине на структуру балансу;

- у звязку з тяжким фінансовим станом споживачів юридичних осіб, ВАТ «Запоріжжяобленерго» змушене укладати договори про реструктуризацію заборгованості, що по суті є перенесенням термінів оплати за спожиту електричну енергію;

- щомісяця значна кількість грошових коштів спрямовується відповідачем на здійснення робіт з обслуговування електричних мереж, які знаходяться в незадовільному технічному стані;

- вважає, що ненадання відстрочки або розстрочки виконання рішення, стягнення штрафних санкцій в повному обсязі унеможливить здійснення відповідачем робіт з обслуговування електричних мереж, що як наслідок, призведе до винесення Держенергонаглядом приписів з подальшим застосуванням штрафних санкцій до відповідача;

- вказує, що застосування судом в повному обсязі господарсько-правової відповідальності в функціональному відношенні не тільки не буде відповідати основній меті відповідальності стимулюванню належному виконанню зобовязання, а, навпаки, в буквальному розумінні унеможливить виконання останнього на майбутнє, з тієї причини, що у відповідача будуть відсутні кошти для поточної оплати за купівлю електроенергії. Просить в порядку приписів ст. 83 ГПК України розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області у даній справі щодо стягнення з ВАТ «Запоріжжяобленерго» на користь АК «Харківобленерго» 110712,33 грн. строком на 6 місяців.

26.05.2016 року на адресу суду від позивача надійшло нормативне обґрунтування позовної заяви, в якому останній зазначає, що 23.07.2015 року між АК «Харківобленерго» та ВАТ «Запоріжжяобленерго» був укладений договір поворотної фінансової допомоги № 1 (далі - Договір), відповідно до пунктів 1.1. та 1.2 якого позивач зобов'язався передати у власність останньому кошти в розмірі 51000000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти у встановлений строк. На виконання умов Договору позивач платіжним дорученням № 967 від 23.07.2015 року перерахував на рахунок відповідача вказані кошти в сумі 51000000,00 грн. Вказує, що за умовами п. 4.2. Договору в редакції додаткової угоди № 1 пункт 4.1. викладено в такій редакції: « 4.1. Строк повернення фінансової допомоги до 30.09.2015 року». Втім всупереч приписам Договору ВАТ «Запоріжжяобленерго» свої зобов'язання щодо повернення коштів у строк до 30.09.2015 року не виконало. При цьому позивач зазначає, що 06.10.2015 року звернувся до відповідача з листом вих. № 01/8362, в якому вимагав повернути суму фінансової допомоги відповідно до умов Договору. Для вирішення питання щодо повернення суми фінансової допомоги між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Трансфербутик» 12.10.2015 року був укладений договір доручення № ДД-1210/1, згідно з умовами якого (п. 2.1.4) повірений (ТОВ «Фінансова компанія «Трансфербутик») має право отримувати на власний рахунок/рахунки від зобов'язаних перед довірителем (Позивача) осіб майно, кошти та інше, у тому числі стягнене за рішенням суду, передане під час добровільного досудового виконання зобов'язань. Вказує, що листом вих. від 15.10.2015 року № 37/8562 повідомив відповідача про укладання договору доручення з ТОВ «Фінансова компанія «Трансфербутик» та про можливість отримання вказаним товариством коштів від імені позивача за договором поворотної фінансової допомоги № 1 від 23.01.2015 року. Поряд цим повідомляє, що відповідач на виконання своїх зобов'язань перед АК «Харківобленерго» за договором перерахував на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Трансфербутик» кошти в сумі 26500000,00 грн. за платіжним дорученням від 13.10.2015 року № 25801 та в сумі 24500000,00 грн. за платіжним дорученням від 12.11.2015 року № 28847, тобто відповідач порушив пункти 1.1. та 4.1. Договору щодо повернення вказаних коштів у строк до 30.09.2015 року. Крім того, ВАТ «Запоріжжяобленерго» листом від 16.11.2015 року № 001-008/18088 повідомило позивача про виконання зобов'язань по поверненню коштів за умовами Договору шляхом перерахування коштів ТОВ «Фінансова компанія «Трансфербутик». Дані обставини також підтверджуються рішенням Господарського суду м. Києва від 25.01.2016 року у справі № 910/30034/15. Вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за Договором зобов'язань щодо своєчасного повернення коштів в сумі 51000000,00 грн. останньому відповідно до статей 625 та 1050 ЦК України нараховані три відсотка річних у сумі 110712,33 грн. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 02.06.2016 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення заперечив.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.06.2016 року підтримав вимоги поданої ним заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, позицію відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 23.07.2015 року між Акціонерною компанією Харківобленерго, далі Сторона-1, та Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго, далі Сторона-2, був укладений договір поворотної фінансової допомоги № 1, далі Договір.

До вказаного Договору між сторонами була підписана додаткова угода № 1 від 27.08.2015 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Сторона-1 передає у власність Стороні-2 грошові кошти (у подальшому фінансова допомога) в розмірі, установленому в пункті 2.1. Договору, а Сторона-2 зобовязується повернути їх Стороні-1 в строки та в порядку, встановлені даним Договором.

Згідно з п. п. 2.1., 2.2. Договору сторони визначили, що сума фінансової допомоги за Договором становить 51000000,00 грн. (пятдесят один мільйон гривень 00 копійок). Сторона-1 та Сторона-2 підтверджують, що фінансова допомога, яка надається відповідно до цього Договору є безпроцентною та не передбачає надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування коштами такої фінансової допомоги. Фінансова допомога надається без мети отримання прибутку або збереження реальної вартості активів.

Порядок надання фінансової допомоги сторони узгодили в розділі 3 Договору, а саме в п. 3.1. 3.3. Так вказаними пунктами Договору передбачено, що Сторона-1 зобовязується надати Стороні-2 суму фінансової допомоги протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання Договору, у визначеному ним (Договором) розмірі. Сторона-1 перераховує суму фінансової допомоги у строки, зазначені у п. 3.1. Договору, в безготівковому порядку на поточний рахунок Сторони-2 за реквізитами, визначеними даним Договором, якщо це дозволяє зробити фінансове становище Сторони-1. Фінансова допомога вважається переданою Стороні-2 в момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони-2.

Умовами п. 4.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 27.08.2015 року) визначено, що строк повернення фінансової допомоги до 30 вересня 2015 року включно.

Відповідно до п. 5.1. 5.4. Договору Сторона-2 зобовязана повернути суму фінансової допомоги (або неповернуту її частину в разі дострокового погашення частини фінансової допомоги) не пізніше останнього дня строку, встановленого в пункті 4.1. цього Договору, а у випадку передбаченого пунктом 4.2. цього Договору, не пізніше останнього дня строку, зазначеного в пункті 4.2. Договору. Сума фінансової допомоги підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок Сторони-1. Днем повернення фінансової допомоги (її частини) вважається днем зарахування суми фінансової допомоги (її частини) на поточний рахунок Сторони-1. У будь-який момент суму фінансової допомоги (її частину) може бути достроково повернено Стороною-2 у порядку, передбаченому пунктом 5.2. даного Договору.

Згідно з п. 7.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Стороною-2 своїх зобовязань за Договором.

Позивач в позові вказує, що відповідач всупереч умов Договору свої зобовязання щодо повернення коштів у строк до 30.09.2015 року не виконав.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобовязання з боку відповідача позивач з посиланням на приписи статті 625 ЦК України намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з 01.10.2015 року по 11.11.2015 року в сумі 110712,33 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 1046 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Нормою ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо, зокрема, позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 184 ЦК України визначено, що річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Оскільки грошові кошти відповідають визначенню речей, визначених родовими ознаками, то заборони надавати їх у безпроцентну позику юридичними особами немає.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов укладеного Договору позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу в сумі 51000000,00 грн., перерахувавши її на розрахунковий рахунок останнього, що підтверджується завіреною копією платіжного доручення № 967 від 23.07.2015 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 14).

За умовами п. 4.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 27.08.2015 року) строк повернення фінансової допомоги встановлений до 30 вересня 2015 року включно.

Втім, у вказаний строк відповідач свої зобовязання з повернення коштів не виконав.

06.10.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 01/8362 про повернення коштів в сумі 51000000,00 грн. шляхом перерахування їх на розрахунковий рахунок Акціонерної компанії Харківобленерго протягом трьох банківських днів.

Матеріали справи свідчать, що для вирішення питання щодо повернення суми фінансової допомоги 12.10.2015 року між Акціонерною компанією Харківобленерго, далі Довіритель, та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Трансфербутик, далі Повірений, був укладений договір доручення № ДД-1210/1, за умовами якого (п. 1.1. в редакції додаткової угоди № 1 від 22.12.2015 року) Повірений зобовязується від імені і за рахунок Довірителя здійснити комплекс представницьких заходів з усіх питань, що виникають в процесі правовідносин з субєктами господарювання: (зокрема) Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14 ).

Згідно з п. 2.1. (п.п. 2.1.4.) Договору доручення Повірений має право отримувати на власний рахунок/рахунки від зобовязаних перед Довірителем осіб майно, кошти та інше, в тому числі стягнене за рішенням суду, передане в ході добровільного досудового виконання зобовязань.

Листом № 37/8562 від 15.10.2015 року позивач повідомив відповідача про укладення договору доручення з ТОВ Фінансова компанія Трансфербутик та про можливість отримання вказаним товариством коштів від його імені за договором поворотної фінансової допомоги № 1 від 23.07.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що обставини щодо виконання умов договору поворотної фінансової допомоги № 1 від 23.07.2015 року були предметом дослідження у справі № 910/30034/15, яка розглядалась Господарським судом м. Києва. Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 25.01.2016 року у вказаній справі, яке набрало законної сили, встановлено, що на виконання умов договору поворотної фінансової допомоги № 1 від 23.07.2015 року ВАТ Запоріжжяобленерго перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Трансфербутик кошти в наступному порядку:

- 26500000,00 грн. за платіжним дорученням № 25801 від 13.10.2015 року;

- 24500000,00 грн. за платіжним дорученням № 28847 від 12.11.2015 року.

За загальним правилом, кожна особа, що бере участь у справі, повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 33 ГПК України). Водночас статтею 35 ГПК України визначені підстави звільнення від доказування. Так, згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факти, встановлені вищевказаним рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 3 статті 35 ГПК України, а тому мають для суду при розгляді даної справи обовязковий характер.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідачем порушено встановлений умовами Договору строк повернення поворотної фінансової допомоги.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором, а саме порушення строку повернення отриманої фінансової допомоги в сумі 51000000,00 грн., встановленого умовами договору.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що за прострочення виконання відповідачем зобовязань щодо повернення фінансової допомоги позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних за загальний період з 01.10.2015 року по 11.11.2015 року в сумі 110712,33 грн.

Оскільки мало місце прострочення повернення відповідачем отриманої поворотної фінансової допомоги, а наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних за загальний період з 01.10.2015 року по 11.11.2015 року відповідає приписам ст. 625 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 110712,33 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглянувши клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду строком на шість місяців, суд дійшов висновку про його часткове задоволення з наступних підстав.

Статтею 121 ГПК України визначено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Законодавець встановлює, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду обґрунтоване приписами статті 121 ГПК України, які передбачають наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить тяжкий фінансово-економічний стан, який обумовлений низькою платоспроможністю споживачів послуг ВАТ Запоріжжяобленерго, встановленням НКРЕКП нульового нормативу відрахування коштів на поточний рахунок ВАТ Запоріжжяобленерго, невиконанням договірних зобовязань найбільш енергоємними підприємствами, зокрема: ПАТ «Запорізький завод феросплавів», ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», ЗДП «Кремнійполімер», КП «Водоканал», ЗДП «Радіоприлад», КП «Облводоканал, наявністю збитків та кредиторської заборгованості.

Вказані обставини боржник вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, а тому просить задовольнити його клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду.

На підтвердження викладених обставин відповідач надав наступні документи: довідки щодо встановлених для ВАТ Запоріжжяобленерго нормативів відрахувань на поточні рахунки № 001-003/57 від 25.03.2016 року, № 001-003/101 від 11.05.2016 року, лист СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі № 1017/10/28-04-20-03-015 від 29.02.2016 року, довідку щодо мінімально необхідних платежів ВАТ Запоріжжяобленерго № 005-003/110 від 25.05.2016 року, довідку про дебіторську заборгованість № 007-33/7393 від 13.05.2016 року, довідку про проведення розрахунків за спожиту електроенергію за січень 2016 року № 007-40/3233 від 29.02.2016 року, довідку № 007-40/3234 від 29.02.2016 року, довідку щодо дефіциту обігових коштів ВАТ Запоріжжяобленерго за 2015-2016 роки № 001-003/102 від 11.05.2016 року, Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.03.2016 року, Звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2016 року, довідки про залишок коштів на поточних рахунках.

Так, з листа СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі № 1017/10/28-04-20-03-015 від 29.02.2016 року, вбачається, що станом на 26.02.2016 року за даними інтегрованих карток ВАТ Запоріжжяобленерго має податковий борг з податку на додану вартість в загальній сумі 55228136,81 гривень.

Надана відповідачем довідка № 007-33/7393 від 13.05.2016 року свідчить, що станом на 01.05.2016 року дебіторська заборгованість споживачів Запорізької області за спожиту електричну енергію перед ВАТ Запоріжжяобленерго складає ,45 грн., в тому числі юридичних осіб 961896686,81 грн., фізичних осіб 144966116,64 грн.

Із звіту про фінансові результати за 1 квартал 2016 року вбачається, що ВАТ Запоріжжяобленерго за звітний період має збиток, який становить 34143000,00 грн., а прибуток відсутній. Баланс підприємства свідчить про наявність у підприємства боржника станом на кінець звітного періоду дебіторської заборгованості за продукцію, товари, роботи та послуги в сумі 946951000,00 грн. Також з балансу вбачається, що ВАТ Запоріжжяобленерго станом на 31.03.2016 року має поточну кредиторську заборгованість, зокрема за:

- товари, роботи, послуги в сумі 716302000,00 грн.,

- розрахунками з бюджетом в сумі 86644000,00 грн., у т.ч. з податку на прибуток в сумі 14573000,00 грн.,

- розрахунками зі страхування в сумі 6195000,00 грн.,

- розрахунками з оплати праці в сумі 31536000,00 грн.,

- за одержаними авансами в сумі 317236000,00 грн.,

- по розрахунках з учасниками в сумі 1204000,00 грн.

Разом з тим з довідок ВАТ Запоріжжяобленерго вбачається, що залишок коштів на його поточних рахунках, відкритих в Філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» станом на 24.05.2016 року складає 2183,07 грн., а на рахунках, відкритих в ПУАТ «УкрСиббанк» складає 9109,12 грн.

Таким чином, фінансово-економічний стан відповідача є складним. Разом з тим, судом враховано, що одночасне і повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до виникнення заборгованості зі сплати податків, зборів та інших платежів до бюджету, заробітної плати, і як наслідок припинення господарської діяльності боржника.

При цьому, дослідивши надані до заяви докази, врахувавши матеріальні інтереси боржника, його фінансовий стан, суд дійшов висновку, що останнім необґрунтовано заявлено про розстрочку виконання рішення суду в даній справі саме на шість місяців.

Однак, оцінюючи всі доводи відповідача, судом враховано, що відповідач не відмовляється від добровільного виконання рішення суду.

Розстрочка виконання рішення суду сприятиме як можливості продовження господарської діяльності боржника, так і зробить реальною можливість отримання боргу стягувачем.

За такими обставинами, клопотання відповідача підлягає задоволенню частково, а тому слід надати Відкритому акціонерному товариству Запоріжжяобленерго розстрочку виконання рішення суду у справі № 908/1348/16 від 02.06.2016 року щодо стягнення з нього трьох процентів річних в сумі 110712,33 грн., на 2 місяці рівними частинами шляхом сплати:

- суми 55356,17 грн. у строк до 02.07.2016 року,

- суми 55356,16 грн. у строк до 02.08.2016 року.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1660,68 грн. покладаються на відповідача у справі - Відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 02.06.2016 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 530, 599, 625, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 181, 193 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 35, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, п. 6 ч. 1 ст. 83, 84, ч. 2 ст. 85, 121 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Акціонерної компанії Харківобленерго до Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, , на користь:

- Акціонерної компанії Харківобленерго, 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, , три відсотка річних в сумі 110712 (сто десять тисяч сімсот дванадцять) грн. 33 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1660 (одна тисяча шістсот шістдесят) грн. 68 коп., видавши наказ.

3. Розстрочити виконання рішення суду від 02.06.2016 року у справі № 908/1348/16 в частині стягнення з Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, , на користь:

- Акціонерної компанії Харківобленерго, 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, , трьох відсотків річних в сумі 110712 (сто десять тисяч сімсот дванадцять) грн. 33 коп. на 2 (два) місяці рівними частинами шляхом сплати:

- суми 55356 (пятдесят пять тисяч триста пятдесят шість) грн. 17 коп. у строк до 02.07.2016 року,

- суми 55356 (пятдесят пять тисяч триста пятдесят шість) грн. 16 коп. у строк до 02.08.2016 року.

Повне рішення складено 07.06.2016 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.