РІШЕННЯ

24.05.2016Справа №910/4965/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/4965/16

за позовом ОСОБА_1, м. Івано-Франківськ,

до публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Фінансова компанія «Укрнафтогаз», м. Київ,

про стягнення 109 935,06 грн.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 26.03.2014 № б/н);

відповідача - Івахненко І.В. (довіреність від 09.12.2015 № 10-898/д);

третьої особи - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Товариство) про стягнення: 102 718 грн. заборгованості з виплати дивідендів; 5 085,08 грн. втрат від інфляції; 2 131,98 грн. 3% річних, а всього 109 935,06 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 порушено провадження у справі; призначено судовий розгляд на 12.05.2016; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» (далі - Компанія).

12.05.2016 відповідач подав суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі та відзив на позовну заяву, в якому Товариство вказало таке: позивач не звертався до відповідача з проханням виплати дивідендів у визначений строк; сума дивідендів є меншою, у зв'язку із сплатою Товариством податку та військового збору; 3% річних та інфляційні втрати на дивіденди не нараховуються.

12.05.2016 третя особа подала суду письмові пояснення, в яких заперечила проти задоволення позовних вимог та просила суд у задоволенні позову відмовити повністю; клопотання про виключення Компанії з числа учасників судового процесу у справі.

Суд, розглянувши клопотання третьої особи про виключення зі складу учасників судового процесу, заслухавши думку представників сторін, дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки чинним законодавством України не передбачено такої процесуальної дії як виключення третьої особи із складу часників.

У судовому засіданні 12.05.2016 було оголошено перерву до 17.05.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У судовому засіданні 17.05.2016 було оголошено перерву до 24.05.2016, відповідно до статті 77 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 24.05.2016 надав пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представники третьої особи у судове засідання 24.05.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвала Господарського суду міста Києва була надіслана учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 24.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонам документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта» засновано на підставі наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення державного підприємства «Виробниче об'єднання «Укрнафта» у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 № 210/93.

Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву товариства з відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» на публічне акціонерне товариство «Укрнафта».

Статутний капітал Товариства становить 13 557 127,50 грн., який поділено на 54 228 510 простих іменних акцій номінальною вартістю 25 копійок.

ОСОБА_1 є акціонером Товариства з кількістю акцій 1 100 штук, що підтверджується випискою з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особистого рахунку від 15.06.2000 № 010-3336 та випискою про стан рахунку у цінних паперах від 12.05.2011 № 255187.

10.10.2014 відбулися позачергові загальні збори акціонерів відповідача, до порядку денного яких було внесено питання розподілу прибутку Товариства за 2011-2013 роки, затвердження строку та порядку виплати дивідендів.

Рішення, прийняті на вказаних загальних зборах, оформлені протоколом від 10.10.2014 № 22.

Серед інших було прийнято таке рішення з дев'ятого питання:

- затвердити наступний порядок розподілу прибутку Товариства за 2011 рік у сумі 2 181 892 000 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати Товариства за 2011 рік, складеного за П(с)Б.О): 2 181 612 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014 року;

- виплату дивідендів, здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015;

- затвердити наступний порядок розподілу прибутку Товариства за 2012 рік у сумі 1 428 110 724 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати Товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ): 1 427 836 668,30 грн., що складає 99,98% чистого, прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014 року;

- виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015;

- затвердити наступний порядок розподілу прибутку Товариства за 2013 рік у сумі 189 886 355 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати^! Товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ): 189 799 785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014 року;

- виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015;

- виплату дивідендів акціонеру Товариства - національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до державного бюджету України;

- перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини п'ятої статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

22.07.2015 відбулися загальні збори акціонерів відповідача, до порядку денного яких було внесено питання розподілу прибутку Товариства за 2014 рік, затвердження строку та порядку виплати дивідендів.

Рішення, прийняті на вказаних загальних зборах, оформлені протоколом від 22.07.2015 № 23.

Серед інших було прийнято таке рішення з дев'ятого питання:

- затвердити наступний розмір та порядок розподілу прибутку Товариства за 2014 рік: направити на виплату дивідендів акціонерам 100 % або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9 % розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даним річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 03.08.2015;

- виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015;

- виплату дивідендів акціонеру Товариства - національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до державного бюджету України;

- перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини п'ятої статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

23.10.2015 позивач звернувся до відповідача з проханням провести виплату, належних ОСОБА_1 дивідендів за 2011 - 2014 роки та уточнив свої реквізити для проведення виплати.

25.11.2015 Товариство надіслало ОСОБА_1 лист № 13.2-33/283, в якому повідомило, що виплати дивідендів на запитувані періоди здійснюється в порядку на умовах, встановлених рішеннями загальних зборів акціонерів відповідача від 10.10.2014 та від 22.07.2015.

Разом з тим, Товариство дивіденди позивачу не виплатило та причини не проведення розрахунків не пояснило.

Позивач розрахував та просив суд стягнути з відповідача заборгованість з виплати дивідендів за 2011-2014 роки у сумі 102 718 грн. (за 2011 рік - 44 253 грн.; за 2012 рік - 28 963 грн.; за 2013 рік - 3 850 грн.; за 2014 рік - 25 652 грн.).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» акція - це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Згідно зі статтею 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За приписами статті 116 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника, товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; здійснити відчуження часток у статутному капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

За приписами пункту 3.3 Статуту відповідача акціонери, зокрема, мають право отримувати дивіденди.

Відповідно до пунктів 6.20 - 6.23 Статуту дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається Загальними зборами, якщо інше не встановлено законом.

Дивіденди сплачуються акціонерам за рахунок чистого прибутку Товариства пропорційно до загальної кількості належних їм акцій. Виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку в розмірі, встановленому рішенням Загальних зборів.

Виплата дивідендів акціонерам юридичним особам здійснюється шляхом перерахування коштів на їх банківські рахунки, а акціонерам фізичним особам - готівкою, поштовим переказом, банківським переказом. Спосіб виплати дивідендів визначається органом, що прийняв рішення про виплату дивідендів.

Для кожної виплати дивідендів Наглядова рада Товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, не може передувати даті прийняття рішення про виплату дивідендів.

Товариство повідомляє осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок та строк їх виплати. Повідомлення осіб, які мають право на отримання дивідендів розміщується Товариством в офіційному друкованому органі та на власній веб-сторінці в мережі Інтернет.

Протягом 10 днів з дня прийняття рішення Загальними зборами про виплату дивідендів за простими акціями, Товариство повідомляє про дату, розмір, порядок та строк виплати дивідендів за простими акціями фондову біржу (біржі), у біржовому реєстрі якої (яких) перебуває Товариство.

Станом на день розгляду справи позивачу дивіденди відповідачем не виплачені.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не було реалізовано право на отримання дивідендів у визначені загальними зборами акціонерів Товариства строки.

На думку відповідача, реалізація акціонером права на отримання дивідендів можлива лише у відведені органом управління Товариства строки шляхом звернення саме до відповідача з вимогою про виплату частки прибутку Товариства за відповідний фінансово-господарський рік.

Також, відповідач зауважив, що ним відповідно до вимог Податкового кодексу України як податковим агентом було сплачено до бюджету податок з доходу фізичних осіб та військовий збір на нараховані позивачу дивіденди (2 876,45 грн. за 2011 рік; 1 882,60 грн. за 2012 рік; 250,25 грн. за 2013 рік; 1 667,38 грн. за 2014 рік).

Факт перерахування відповідачем як податковим агентом вказаних сум підтверджується платіжними дорученнями, копії яких долучені до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача що, в даному випадку, сума дивідендів, яка має бути перерахована позивачу підлягає зменшенню на суми податку та військового збору, які були сплачені Товариством.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають дивіденди на суму 96 041,32 грн. (41 376,55 грн. за 2011 рік; 27 080,40 грн. за 2012 рік; 3 599,75 грн. за 2013 рік; 23 984,62 грн. за 2014 рік).

Що ж до решти доводів відповідача, то слід зазначити таке.

Посилання Товариства на судову практику в частині пропущення позивачем строку на звернення до відповідача із заявою про виплату дивідендів, а саме, в строк, визначений загальними зборами акціонерів як на обґрунтування відмови у позові є безпідставними.

Так, відповідач, зокрема, посилався на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2010 зі справи № 32/331-17/318, в якій апеляційна інстанція скасувала рішення суду першої інстанції та відмовила у позові, посилаючись на не звернення акціонером у визначні загальними зборами строки для виплати дивідендів.

Проте, з вказаної постанови вбачається, що судова колегія відмовила у позові, посилаючись на те, що акціонер взагалі не звертався до емітента з заявою щодо виплати дивідендів, і не довів, що його права були порушені.

У нашому випадку, позивач звертався до відповідача з відповідною заявою щодо виплати належних йому дивідендів та отримав відповідь, в якій відповідач не відмовляв щодо виплати, з підстав пропущення строку на звернення, а навпаки, вказував на порядок проведення виплат.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 96 041,32 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 5 085,08 грн. втрат від інфляції та 2 131,98 грн. 3% річних. Позивач визначає період прострочення з 01.05.2015 по 31.01.2016 для втрат від інфляції та з 11.04.2015 по 09.02.2016 для 3 % річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідач заперечував проти нарахування вказаних сум та їх стягнення, посилаючись на відсутність прострочення саме грошового зобов'язання з його боку та неможливість застосування статті 625 ЦК для відносин, що виникають при простроченні виплати дивідендів.

Разом з тим частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони.

Таким чином, між сторонами виникли відносини щодо сплатити дивідендів, в яких відповідач виступив боржником, а позивач - кредитором.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні в частині визначення розміру втрат від інфляції та 3% річних.

Судом встановлено, що позивачем невірно визначено розмір дивідендів, а саме не зменшено суму на податок та військовий збір.

За розрахунком суду стягненню з відповідача підлягає 4 799,49 грн. втрат від інфляції та 2 042,89 грн. 3 % річних.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код: 00135390) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь ОСОБА_1 (76018, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1): 96 041 (дев'яносто шість тисяч сорок одну) грн. 32 коп. заборгованості; 4 799 (чотири тисячі сімсот дев'яносто дев'ять) грн. 49 коп. втрат від інфляції; 2 042 (дві тисячі сорок дві) грн. 89 коп. 3 % річних і 1 543 (одну тисячу п'ятсот сорок три) грн. 26 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 30.05.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук