ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.05.2016 Справа № 905/787/13-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ Форвардінг", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування", м.Краматорськ, Донецька область

про стягнення 89848 грн.

Представники сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився;

Від представника органу ВДВС не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІПІ Форвардінг" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод тяжкого верстатобудування" про стягнення 89848грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.03.2013 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ Форвардінг" до Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" було задоволено.

25.03.2013 господарським судом Донецької області був виданий наказ на примусове виконання рішення господарського суду Донецької області у справі № 905/787/13-г.

17.03.2016 до господарського суду Донецької області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ Форвардінг" (далі - заявник) на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, в якій заявник просить поновити строк на звернення зі скаргою на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 18.08.2015, визнати постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 18.08.2015 недійсною та зобовязати відкрити виконавче провадження. В обґрунтування скарги зазначено, що заявник звернувся до Відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області з наказом на примусове виконання рішення суду. Постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області від 21.11.2014 повернуто виконавчий документ за заявою стягувача. 11.08.2015 заявник повторно звернувся до відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області з заявою про відкриття виконавчого провадження, однак постановою Державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області від 18.08.2015 відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Заявник звертався зі скаргою на зазначені дії до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець та до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Зазначені скарги залишені без задоволення, у звязку з чим заявник звернувся зі скаргою до суду.

21.03.2016 ухвалою суду заявнику відновлено строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Суд, заслухавши представника стягувача, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Постановою державного виконавця органу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції (далі органу ДВС) ОСОБА_1 від 21.11.2014, виконавчий документ (наказ господарського суду у справі №905/787/13-г) було повернуто стягувачу за його заявою (а.с.34).

11.08.2015 заявником (стягувачем) повторно направлено наказ суду по справі № 905/787/13-г від 14.03.2016 до органу ДВС.

Постановою державного виконавця органу ДВС ОСОБА_1 від 18.08.2015 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду на підставі п.7 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.18).

Не погодившись з рішенням державного виконавця, 16.09.2015 заявником направлено до Відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області скаргу на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 18.08.2015 (а.с.20-22).

08.10.2015 начальником ВДВС Краматорського відділу винесено постанову про перевірку виконавчого провадження, відповідно до якої в задоволенні скарги заявника відмовлено (а.с.23).

19.11.2015 заявник звернувся зі скаргою на зазначені дії до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.25-27). Листом від 25.12.2015, підписаного начальником управління, дії державного виконавця визнані законними (а.с.28-29).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 9 частиною 3 статтею 129 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому цим кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст.9 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, зазначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачеві у разі, зокрема, якщо є письмова заява стягувача. Разом з цим, згідно з ч.5 ст.47 зазначеного Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його право повторно предявити виконавчий документ до виконання упродовж строків, встановлених ст.22 даного Закону.

Згідно з ст.22 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки для виконання судових рішень встановлюються з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про виконавче провадження", строк предявлення виконавчого документа до виконання переривається предявленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку предявлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Органом ДВС в оскаржуваній постанові не зазначається про пропуск стягувачем строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до п.9.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012, № 9, у розгляді скарг на дії органів Державної виконавчої служби, пов'язаних з відмовою у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", господарському суду слід мати на увазі таке. За змістом пункту 1 частини першої і частини п'ятої статті 47 та положень статті 26 в сукупності цих норм повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закриття виконавчого провадження, не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби за виконанням судового рішення.

Ухвалою господарського суду від 11.05.2016, для перевірки законності прийняття оскаржуваної постанови та отримання інформації про фактичне виконання рішення суду, Краматорське міське управління юстиції Донецької області було зобов'язано надати належним чином засвідчену копію виконавчого провадження реєстраційний номер 48493399. Вимоги зазначеної ухвали виконані не були.

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги, що органом ДВС не надано доказів на підтвердження фактичного виконання рішення суду у справі №905/787/13-г, а повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати виконавче провадження знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби за виконанням судового рішення, то суд приходить до висновку про протиправність прийняття державним виконавцем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з поверненням виконавчого документу стягувачу за його заявою.

Крім того, суд зазначає, що такі дії державного виконавця є порушенням права особи на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, оскільки, як неодноразово було зазначено Європейським судом з прав людини, ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (ОСОБА_2 проти Італії, заява №22774/93, параграф 66, ЄСПЛ 1999-V; Войтенко проти України, заява №18966/02 рішення від 29.06.2004, параграф 39).

За таких обставин, вимога заявника про визнання недійсною постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 18.05.2015 підлягає задоволенню.

Щодо вимоги заявника про зобов'язання органу ДВС відкрити виконавче провадження суд зазначає наступне.

Підстави для відкриття виконавчого провадження визначені ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, виконавче провадження державний виконавець відкриває на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Отже, відкриття виконавчого провадження можливе лише за умови виконання стягувачем певних дій. Враховуючи, що рішення суду не може бути умовним, то вимога заявника про зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

На підставі вищевикладеного, скарга на дії органу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції є такою, що підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Форвардінг» на дії органу Державної виконавчої служби задовольнити частково.

Визнати постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Краматорського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 від 18.05.2015, ВП № 48493399, про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) недійсною.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Суддя О.В. Говорун