РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016Справа №910/3846/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва»

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення коштів.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Момотюк Л.І. (представник за довіреністю);

від відповідача - Науменко С.В., Бойченко В.М. (представники за довіреностями);

від третьої особи - не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов, з урахуванням прийнятої судом в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України заяви про зменшення позовних вимог від 19.05.2016 та припиненням провадження у справі ухвалою від 25.05.2016 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», про стягнення з Відповідача, Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва», санкцій за Договором оренди № 342 від 07.05.2012, оскільки Відповідач неналежним чином виконував обов'язки зі сплати орендної плати, а також не виконує покладені на нього договором та законом обов'язки щодо повернення приміщення з оренди після закінчення строку дії указаного договору.

Так, Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню - 2790,89 грн., інфляційні втрати - 9115,65 грн., 3 % річних - 1006,70 грн. та неустойку за неповернення об'єкта оренди - 62202,34 грн.

Третя особа підтримувала вимоги та позицію Позивача.

Відповідач проти позову заперечував, вказавши, що при поданні позову Позивачем було не доплачено судовий збір у встановленому законом розмірі (не оплачено другу немайнову вимогу). У зв'язку з цим Відповідач також заявив клопотання про залишення позову без розгляду.

Суд розглянув це клопотання та відхилив як необґрунтоване, оскільки до позову додані докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що підтверджується платіжними дорученнями: № 678553 від 29.02.2016, № 678764 від 29.02.2016 та № 678551 від 29.02.2016.

По суті спору, з урахуванням прийнятої судом в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України заяви про зменшення позовних вимог від 19.05.2016, то Відповідач проти позову заперечує оскільки вважає необґрунтовано здійсненими надані Позивачем розрахунки позовних вимог у частині вимог про стягнення пені, а по санкціям, нарахованим на підставі ст. 625 ЦК України, то Відповідач вважає, що право на заявлення таких санкцій має виключно «орендодавець» за договором оренди (Третя особа), а не Позивач, як «підприємство».

Так само проти вимоги про стягнення неустойки за неповернення приміщення у строк, то Відповідач вважає, що заявляти до стягнення неустойку за ст. 785 ЦК України має право виключно «орендодавець» за договором оренди (Третя особа), а не Позивач, як «підприємство».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

07.05.2012 між ГУ комунальної власності міста Києва, як орендодавцем, КП «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва, як орендарем, та Позивачем, як підприємством, було укладено договір № 342 (далі - Договір) на підставі якого в оренду було передано нерухоме майно загальною площею 51,15 кв.м., по вул. Б. Гмирі, 13-А, в м. Києві за актом приймання-передачі від 07.05.2012, та строком оренди (строк дії договору) по 05.05.2015.

Договором №1 від 17.04.2013 до Договору було внесено зміни у зв'язку з перейменуванням орендаря, та визначено, що орендодавцем з 01.10.2012 (п. 2 угоди) є Департамент комунальної власності м. Києва, а орендарем - КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» (Відповідач).

Листом від 17.04.2013 № 029/033/2246 (надіслано 18.04.2013) Позивач повідомив Відповідача-1, що підрозділом, відповідальним за виконання Договору, є структурний відокремлений підрозділ «Київські теплові мережі».

Листами від 27.02.2015 та від 13.07.2015 (докази надіслання також залучені до справи) Позивач в порядку п. 3.1 Договору повідомляв Відповідача про зміну розміру відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою податку за землю.

Як було вказано вище, строк дії Договору сторони встановили по 05.05.2015, та у п. 9.7 Договору визначили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені ним; зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною Договору.

Указаний пункт Договору кореспондується з п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Листом від 13.01.2015 № 029/33/377 (надісланий 13.01.2015) Позивач висловив свою волю щодо умов, за яких Договір може бути переукладений на новий термін, та вказав що у випадку невиконання Відповідачем цих умов Позивач не бажає продовжувати дію Договору оренди.

Листом від 04.02.2015 Відповідач повідомив Позивача, що вважає Договір припиненим з 01.05.2015. Позивач листом від 07.04.2015 (надісланий тією ж датою) погодився за пропозицією Відповідача припинити дію Договору з 01.05.2015 за умови, що орендоване за Договором приміщення буде звільнено та повернуто 30.04.2015 по акту та буде погашена заборгованість з орендних платежів.

Докази повернення Відповідачем орендованого за Договором приміщення у матеріалах справи відсутні, в зв'язку з чим Позивач листом від 21.05.2015 повідомив Відповідача-1, що строк дії Договору згідно з його умовами закінчився 05.05.2015 та продовжуватись не буде, тому вимагав негайно звільнити і повернути приміщення.

Указаний лист було надіслано 22.05.2015 та отримано Відповідачем 26.05.2015, отже строк дії Договору відповідно до його п. 9.7 Договору та п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» закінчився 05.05.2015 та продовжений не був.

Щодо того, що у листі від 28.05.2015 Відповідач у відповідь на вимогу звільнити приміщення відповів, що не відмовлявся від продовження строку дії Договору, а вказав, що не може продовжити його дію з об'єктивних причин - оскільки його функції по наданню послуг мешканцям перейшли до новоствореного підприємства, до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», та радив звертатися до нього, то судом ці доводи Відповідача відхилено.

Суд зазначає, що докази передачі приміщенні у суборенду КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відсутні, натомість із наданих вказаним підприємством пояснень та доказів вбачається, що він лише певний нетривалий час використовував орендоване Відповідачем приміщення у рамках укладеного з ним договору від 30.04.2015 про співпрацю для цілей забезпечення ефективного обслуговування житлового та нежитлового фонду.

При цьому у вищеописаному листі Відповідач сам запропонував припинити дію Договору з 01.05.2015, тобто усупереч подальшим посиланням під час розгляду спору, у вказаному листі Відповідач чітко висловив волю не продовжувати відносини з Позивачем за Договором, а мотиви з яких виходив Відповідач (виробнича необхідність у зв'язку з передачею функцій по наданню послуг мешканцям до іншого новоствореного підприємства) для вирішення даного спору значення не мають, оскільки має значення лише наявність волі у Відповідача не продовжувати дію Договору, що і було встановлено судом.

Залученим до матеріалів справи актом приймання-передачі підтверджується повернення Відповідачем Позивачу орендованого за Договором приміщення 04.03.2016.

Предметом спору є стягнення Позивачем з Відповідача нарахованих у зв'язку з несвоєчасною сплатою орендної плати: пені - 2790,89 грн., інфляційних втрат - 9115,65 грн., 3 % річних - 1006,70 грн., а також у зв'язку з несвоєчасним поверненням приміщення - неустойки у розмірі 62202,34 грн.

Судом встановлено, що виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання зі своєчасної та повної сплати обумовленої Договором орендної плати, зокрема враховуючи, що за умовами п. 3.5 Договору останнім днем сплати орендної плати є дата повернення приміщення з оренди за актом приймання-передачі, тобто 04.03.2016.

Наведене є підставою для застосування до Відповідача правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- пені відповідно до п. 6.2 Договору, на підставі статей 546, 549 ЦК України, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України та положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»;

- втрат від інфляції та 3% річних за ст. 625 ЦК України.

Розрахунки пені, втрат від інфляції та 3% річних, додані до заяви про зменшення позовних вимог від 19.05.2016, судом перевірено та визнано обґрунтованими і арифметично правильними (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволену до стягнення згідно з законом), а розмір пені, втрат від інфляції та 3% річних є доведеними залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Заперечення Відповідача, що він вважає необґрунтовано здійсненими надані Позивачем розрахунки позовних вимог у частині вимог про стягнення пені судом розглянуті та відхилені, оскільки суд перевірив та визнав обґрунтованим і арифметично правильним розрахунок пені, доданий до заяви про зменшення позовних вимог від 19.05.2016, а Відповідач натомість обґрунтований контррозрахунок на цей новий розрахунок Позивача не надав та у чому полягає необґрунтованість розрахунку Позивача Відповідач не довів.

Також судом розглянуто та відхиляються заперечення Відповідача, що Позивач не має права нараховувати втрати від інфляції та 3% річних за ст. 625 ЦК України, оскільки право на це має виключно «орендодавець» за Договором оренди (Третя особа), а не Позивач, як «підприємство».

Суд зазначає, що указана норма зобов'язує боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, а у даному випаду кредитором на отримання орендної плати за Договором, на яку і нараховано втрати від інфляції та 3% річних, є саме Позивач.

Отже, судом встановлено, що строк дії Договору закінчився 05.05.2015, продовжений не був, але приміщення було повернуто Відповідачем Позивачу за актом приймання-передачі лише 04.03.2016, що за ст. 785 ЦК України є підставою для нарахування неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Суд погоджується з доводами Відповідача, що норма ч. 2 статті 785 ЦК України звучить таким чином, що саме «наймодавець» має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення виконання обов'язку щодо повернення речі, однак у даних правовідносинах, що склалися по Договору саме Позивач фактично виконує функції наймодавця щодо передачі приміщення в оренду та прийняття його після оренди, та щодо отримання від Відповідача орендної плати.

Зокрема, за п. 4.15. Договору, орендар (Відповідач) після припинення дії Договору зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству (Позивачу), а у разі невиконання цього пункту орендар (Відповідач) сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Отже, саме Позивач у розумінні ст. 785 ЦК України є особою, якій Відповідач зобов'язаний повернути орендовані приміщенні, та яка має право вимагати від Відповідача сплати обумовленої даною нормою неустойки у разі їх неповернення.

Розрахунок неустойки за ст. 785 ЦК України, доданий до заяви про зменшення позовних вимог від 19.05.2016, судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним (зокрема, оскільки розрахована Позивачем неустойка не перевищує дозволену до стягнення згідно з законом), а розмір неустойки є доведеним залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляну на наведене вимоги про стягнення пені - 2790,89 грн., інфляційних втрат - 9115,65 грн., 3 % річних - 1006,70 грн., а також у зв'язку з несвоєчасним поверненням приміщення - неустойки у розмірі 62202,34 грн. визнаються судом обґрунтованими та тому такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір у розмірі 1126,73 грн. за клопотанням Позивача та враховуючи положення ст. 49 ГПК України покласти на Відповідача.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов до Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» (м. Київ, Харківське шосе, 148-А; ідентифікаційний код 31722755) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (м. Київ, площа Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) 2790 (дві тисячі сімсот дев'яносто) грн. 89 коп. пені, 9115 (дев'ять тисяч сто п'ятнадцять) грн. 65 коп. втрат від інфляції, 1006 (одну тисячу шість) грн. 70 коп. 3% річних, 62202 (шістдесят дві тисячі двісті дві) грн. 34 коп. неустойки, а також 1126 (одну тисячу сто двадцять шість) грн. 73 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.06.2016

Суддя Сташків Р.Б.