Господарський суд Чернігівської області
===================================================================================================================================================================== Іменем України
РІШЕННЯ

26.05.2016 Справа № 927/385/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Росток-Трейд,

вул. Червоноармійська, буд 23-Б, м. Київ, 01004,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Аратта-Агро,

вул. Гавриша, 57, с. Вікторівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16670

про стягнення 6286367,81 грн.

суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 10/05/2016 від 10.05.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 10.05.2016;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 2800000 грн. 00 коп. заборгованості, що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки №030-13 від 05.03.2013, інфляційних нарахувань у сумі 2290400 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 214717 грн. 81 коп. та 25 % штрафу у сумі 981250 грн. 00 коп.

У судове засідання прибули повноважні представники сторін.

Представником позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

Письмовим відзивом на позовну заяву від 10.05.2016 відповідач підтвердив факт укладення між сторонами договору поставки №030-13 від 05.03.2013 та отримання від позивача 2800000 грн. 00 коп. авансового платежу відповідно до пункту 4.1. договору поставки. За доводами відповідача ним не було допущено прострочення зобов'язання з поставки позивачеві сільськогосподарської продукції, оскільки позивачем в порушення умов пункту 3.1 укладеного сторонами договору не було здійснено подачу вагонів для завантаження продукції. Щодо нарахування індексу інфляції, 3% річних та штрафу відповідач заперечив, посилаючись на їх безпідставність.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши присутніх в судовому засіданні під час судового розгляду справи представника позивача та відповідача, суд встановив такі фактичні обставини.

05.03.2013 сторонами у справі укладений договір поставки №030-13 (далі за текстом - договір) (а.с. 8-10), у відповідності з умовами пункту 1.1 якого Постачальник (відповідач у справі) зобов'язався поставити та передати у власність Покупця (позивач у справі) сільськогосподарську продукцію (далі за текстом-товар) в асортименті, за ціною, якістю та кількістю, що визначені цим договором і додатками до нього, а Покупець (позивач у справі) зобовязався здійснити приймання та оплату товару.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA «Франко-перевізник» (без митного очищення товару) з обовязком Постачальника завантажити товар на вагони, надані Покупцем, на станції Ічня, у відповідності із правилами «Інкотермс -2000». У випадку розбіжностей умов цього договору з правилами «Інкотермс -2000» пріоритет мають умови договору.

Товар має бути завантажений на ж/д вагони, подані Покупцем в період з 15.07.2013 по 10.08.2013 (строки поставки). Датою поставки є дата оформлення залізничної накладної. З цього ж моменту право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця (п. 3.2. договору).

Пункт 3.3 договору встановлює, що при поставці товару Постачальник повинен надати Покупцю:

- оригінал рахунку-фактури на балансовий платіж;

- видаткову накладну;

- ж/д накладну, оформлену на імя покупця.

Згідно п. 4.1 договору оплата товару здійснюється Покупцем у грошовій формі шляхом перерахування на рахунок Постачальника авансового платежу у розмірі 2800000 грн. 00 коп. протягом 5 банківських днів з моменту підписання цього договору та надання Постачальником рахунку-фактури.

Відповідно до п. 4.2 договору балансовий платіж - оплата залишку вартості товару, що складає 1125000 грн. 00 коп. здійснюється Покупцем протягом 5 банківських днів з моменту поставки товару та надання Постачальником документів, зазначених в п. 3.3. договору.

Як встановлено умовами пункту 6.2 договору, покупець зобов'язаний надати автотранспорт на завантаження товару у відповідності до умов договору.

За прострочення поставки товару на строк понад 5 календарних днів Постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 25% від вартості несвоєчасно поставленого товару (пункт 7.2 договору).

Сторони домовились, що термін позовної давності зі стягнення неустойки за договором встановлюється у три роки згідно із ст. 259 Цивільного кодексу України.

На виконання умов договору позивачем на розрахунковий рахунок відповідача 12.03.2013, 13.03.2013, 15.03.2013 було перераховано авансовий платіж у загальному розмірі 2800000 грн. 00 коп., що підтверджено наявним у справі витягом з банківського рахунку позивача (а.с. 11 - 13).

Обумовлений договором товар відповідачем поставлений не був, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

До стягнення з відповідача позивачем заявлено авансовий платіж у розмірі 2800000 грн. 00 коп., штраф відповідно до умов пункту 7.2 договору у розмірі 981250 грн. 00 коп., 3% річних, нарахованих на суму передплати за товар (авансового платежу) за період прострочення поставки товару з 25.09.2013 по 14.04.2016, у розмірі 214717 грн. 81 коп., інфляційні нарахування за вказаний період прострочення у розмірі 2290400 грн. 00 коп.

Під час судового розгляду спору позивачем суду надані додаткові письмові пояснення по суті спору та надіслані ним запити на адреси можливих контрагентів відповідача у справі, які здійснюють зберігання та відвантаження зерна на договірних засадах. До матеріалів справи позивачем також надано листи ВО «Полтавська дирекція залізничних перевезень» від 23.05.2016, ТОВ «Комбікормник» від 17.05.2016 № 48, СТОВ «Інтер» від 17.05.2016 № 19, ПАТ «Ічнянське районне виробниче об'єднання по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім» від 17.05.2016, ДПЗК в особі філії «Ічнянське хлібоприймальне підприємство», відповідно до яких відповідачем зерно на елеватори для подальшого зберігання на відвантаження на адресу позивача не здавалося.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами даної справи виник у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань з поставки товару (зерна)за укладеним сторонами договором поставки від 05.03.2013 №030-13.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджений факт здійснення позивачем у справі авансового платежу (передплати) за товар, що мав поставлятися відповідачем, у загальному розмірі 2800000 грн. 00 коп.

Умовами пункту 3.1 договору сторони домовились про те, що поставка товару здійснюється на умовах FCA «Франко-перевізник» (без митного очищення товару) з обовязком Постачальника завантажити товар на вагони, надані Покупцем, на станції Ічня, у відповідності із правилами «Інкотермс -2000».

Відповідно до Інкотермс - Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), "F"-терміни вимагають від продавця доставки товару для перевезення відповідно до вказівок покупця.

Термін "франко-перевізник" (FCA ) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду

транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти

товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.

Відповідно ст. А1 розділу Інкотермс щодо тлумачення терміну FCA продавець зобов'язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором.

Ст. А4 розділу Інкотермс щодо тлумачення терміну FCA передбачає, що продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки. Поставка вважається здійсненою:

а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього;

б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А.3 "а", нерозвантаженим з транспортного засобу продавця.

За відсутності точних вказівок від покупця, продавець може поставити товар для перевезення у спосіб, що зумовлюється видом транспорту та/або кількістю та/або характером товару.

Відповідно до ст. А7 розділу тлумачення терміну FCA продавець зобов'язаний дати покупцю достатнє повідомлення про здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. У випадку неприйняття перевізником поставки у відповідності з статтею А.4 в узгоджений термін, продавець зобов'язаний відповідно сповістити про це покупця.

Положення укладеного сторонами договору не суперечать наведеним вище приписам Інкотермс.

.Судом встановлено, що поставку обумовленого договором товару (зерна) відповідачем здійснено не було.

Невчинення дій з поставки товару відповідач мотивує посиланням на відсутність у нього відомостей щодо факту подання відповідачем вагонів для здійснення навантаження у них зерна.

При цьому відповідачем суду не надано жодних доказів існування зерна, призначеного для поставки позивачеві, а також не надано листування з позивачем з приводу готовності відповідача поставити (відвантажити) товар.

При цьому судом не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази відсутності у відповідача зерна для поставки позивачеві відповіді кількох юридичних осіб щодо відсутності у них договірних відносин з відповідачем щодо зберігання та транспортування зерна, оскільки відповідач не обмежений певним колом контрагентів (посередників) для здійснення поставки.

З урахуванням положень ст. А7 розділу Інкотермс щодо тлумачення терміну FCA, а також положень укладеного сторонами договору обовязку позивача надати вагони для навантаження у них товару передує обовязок відповідача повідомити позивача про готовність товару до поставки (відвантаження).

Вказаний обовязок з повідомлення відповідачем виконаний не був, тому у позивача були відсутні підстави для подавання вагонів.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд доходить висновку про доведеність матеріалами справи, її фактичними обставинами факту порушення відповідачем обовязку з поставки позивачеві обумовленого договором товару.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Вказаним положенням закону відповідають і умови пункту 7.5 договору, відповідно до яких у разі поставки товару не у повному обсязі постачальник зобовязаний повернути покупцеві сплачені за непоставлений товар кошти і сплатити штрафні санкції у строк не пізніше 25.09.2013.

З урахуванням викладеного вище є обґрунтованою вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати за товар у розмірі 2800000 грн. 00 коп. (два мільйони вісімсот тисяч гривень 00 коп.).

Є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, й вимога позивача про стягнення з відповідача відповідно до пункту 7.2 договору штрафу у розмірі 25% від вартості несвоєчасно поставленого товару, що складає 981250 грн. 00 коп.

Посилаючись на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих на суму передплати за товар (авансового платежу) за період прострочення поставки товару з 25.09.2013 по 14.04.2016, у розмірі 214717 грн. 81 коп., інфляційні нарахування за вказаний період прострочення у розмірі 2290400 грн. 00 коп.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже вказаною статтею передбачена можливість стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобовязання.

Стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За своєю суттю обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену ч. 3 статті 693 Цивільного кодексу України, згідно з якою на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 Цивільного кодексу України).

Розмір і порядок нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами сторонами у справі не встановлювалися.

За таких обставин у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих на суму передплати за товар (авансового платежу), у розмірі 214717 грн. 81 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 2290400 грн. 00 коп. слід відмовити за необґрунтованістю.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі № 3-357гс15.

При цьому відповідно до ст.. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 статті 111-16 Господарського процесуального кодексу України, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково з покладенням на сторони судових витрат у справі пропорційно задоволених позовних вимог на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аратта-Агро», 16670, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Вікторівка, вул. Гавриша, буд. 57, код 35770650, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток-Трейд», 01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 23-Б, код 33940277, передплату у розмірі 2800000 грн. 00 коп. (два мільйони вісімсот тисяч гривень 00 коп.), штраф у розмірі 981250 грн. 00 коп. (девятсот вісімдесят одна тисяча двісті пятдесят гривень 00 коп.), судовий збір у розмірі 56718 грн. 44 коп. (пятдесят шість тисяч сімсот вісімнадцять гривень 44 копю), видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні 26.05.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дата складення та підписання повного рішення 31.05.2016.

Суддя М.О. Демидова===