РІШЕННЯ

"31" травня 2016 р.Справа № 921/264/16-г/11

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.

Розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин" вул. Геронимівська, 3, с. Геронимівка, Черкаський район, Черкаська область

до відповідача: Приватного підприємства "Славна-Агроекологія", с. Славна, Зборівський район, Тернопільська область

про cтягнення заборгованості в сумі 47 479,52 грн.

За участю представників сторін:

Позивача: ОСОБА_1 - представник

Відповідача: не з'явився.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин" вул. Геронимівська, 3, с. Геронимівка, Черкаський район, Черкаська область звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Славна-Агроекологія" с. Славна, Зборівський район, Тернопільська область про стягнення заборгованості в сумі 47 479 грн. 52 коп., із них: 24000 грн. основного боргу; 1942,42 грн. що складає 3% річних, 20075,05 грн. інфляційні втрати та 1462,05 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови Договору поставки № 279 від 15 липня 2013 року, а саме не здійснено оплати за товар, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 24 000 грн., на яку нараховано 1462,05 грн. пені , 1942 грн. 42 коп. 3 % річних та 20 075 грн. 05 коп. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 05 травня 2016 року порушено провадження по справі та розгляд справи призначено на 24 травня 2016 року. В порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 31 травня 2016 року. Зобов`язано відповідача надати суду документально обґрунтований відзив на позовну заяву .

31 травня 2016 року в судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені у позові вимоги та просив суд задоволити позов.

Відповідач відзив на позов не подав, уповноважений представник в судові засідання 24 травня 2016 року, 31 травня 2016 року, не з"явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Своїм правом на захист відповідач не скористався та не подав суду відзиву на позов, будь-яких заперечень чи спростувань позовних вимог.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши доводи представника позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

15 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин" /надалі - Постачальник/ та Дочірнім Приватним підприємства "Славна-Агроекологія" /надалі Покупець/ було укладено договір поставки № 279, відповідно до умов якого постачальник, у визначений за згодою сторін термін, виробляє, а Замовник купує замовлену біопродукцію для біологічної боротьби з шкідниками і хворобами сільськогосподарських культур. (п. 1.1. договору).

Пунктом 2.1. Договору передбачено що постачальник зобов'язується, виробити та продати Замовнику біопродукцію через Христинівську районну біологічну лабораторію в строк та на суму відповідно до таблиці, трихограма:

КультураПлоща, гаОдиниця виміруКількість упаковок, шт.Вартість 1 упаковка (з ПДВ грн.)Вартість всього (з ПДВ грн.)Орієнтовні строки поставки трихограми
Кукурудза240Упаковка(100 тис. особин трихограми)48050,0024000,00ІІ-ІІІ декада липня
Разом240-48050,0024000,00

Згідно п. 3.1 договору замовник проводить попередню оплату вартості біопродукції в розмірі 100% відсотків на протязі семи банківських днів з моменту підписання даного Договору.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами і у відповідності із ст. 11 цього кодексу - однією з підстав виникнення зобов'язань.

Так, між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, згідно накладної №50 від 26.07.2013р.позивачем відпущено, а відповідачем через керівника ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності серія ЯМН № 601358 від 27.07.2013р., отримано трихограму, кількістю 480 упаковок на загальну суму 24000,00грн.

Згідно акту виконаних робіт від 28.07.2013р. відповідачем зазначено, що претензій до ТзОВ "Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин" щодо якості реалізованої біопродукції немає.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач в порушення умов договору повністю не розрахувався за отриманий товар, у зв"язку з чим на момент подачі позовної заяви /04.05.2016 р. дата формування позовної заяви/ за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 24 000 грн.., що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Приймаючи до уваги наведене та беручи до уваги те, що всупереч умов договору № 279 від 15.07.2013 р. та вимог діючого законодавства, свої зобов'язання по оплаті вартості поставленого товару відповідач не виконав в повному обсязі, а тому суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар за договором в сумі 24 000 грн. правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Окрім того, позивач у позовній заяві, просить суд стягнути з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов"язання 1942,42 грн. трьох процентів річних; 20 075,05 грн. витрат від інфляції, 1462,05 грн. пені.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, а нарахування 3% річних по грошових розрахунках є визначеною законом платою боржника за користування грошовими коштами кредитора.

Передбачене законом право позивача вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 1942 грн. 42 коп. - 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за кожен день прострочення оплати за період з 13.08.2013 року по 25.04.2016 року (розрахунок 3% знаходиться в матеріалах справи).

Розглянувши представлений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат в період з 25.09.2014р. по 15.04.2016р , суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 1942 грн. 42 коп. - 3% річних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення.

Відповідно до позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 20075 грн. 05 коп. - інфляційних втрат за період з 01.09.2013 року по 30.03.2016 року .

Здійснивши перерахунок суми інфляційних нарахувань, та з врахуванням заборгованості в сумі 24000 грн. за період 13.08.2013 року по 25.04.2016 року, господарський суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в сумі 19632,00 грн. - інфляційних втрат, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем (перерахунок інфляційних втрат, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Згідно п. 5.3 Договору в випадку несвоєчасної оплати за отриману продукцію Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 1462,05 грн. за період прострочення оплати з 13.08.2013р. по 13.01.2014 року згідно розрахунку.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені судом встановлена його правильність, відповідно є правомірним та підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1462,05 грн.

Відповідно до ст.ст. 33,43 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На день розгляду справи докази погашення відповідачем заявлених позивачем вимог в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростовано, господарський суд дійшов висновку, що позов нормативно та документально доведений, та підлягає до задоволення частково, в сумі 47036 грн. 47 коп., з яких: 24 000 грн. суму основного боргу, 19 632 грн. 00 коп. - інфляційні нарахування, 1942 грн. 42 коп. - 3 % річних, 1462 грн. 05коп. пені.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно вимогам, правомірність яких встановлена судом.

Пунктом 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру. Правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Славна-Агроекологія", с. Славна, Зборівський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 37943444 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський науково-виробничий центр по біологічному захисту рослин", вул. Геронимівська, 3, с. Геронимівка, Черкаський район, Черкаська область, ідентифікаційний код 00717867 24 000 грн. суму основного боргу, 19 632 грн. 00 коп. - інфляційні нарахування, 1942 грн. 42 коп. - 3 % річних, 1462 грн. 05 коп. пені та 1365,14 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3.В решті частині позову відмовити.

4. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання 06 червня 2016 року) через місцевий господарський суд.

Суддя А.М. Сидорук