РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа № 906/94/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Петухов М.Г.

при секретарі Сороці Д.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представника за довіреністю б/н від 10.03.2016р.

відповідача1: ОСОБА_2 - представника за довіреністю №2272/43/25/01-2016 від 06.05.2016р., ОСОБА_3 - представника за довіреністю №2565/43/25/01-2016 від 30.05.2016р.

відповідача2: ОСОБА_4 - представника за довіреністю б/н від 28.12.2015р.

відповідача3: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст"

на рішення господарського суду Житомирської області від 24.03.16 р.

у справі № 906/94/16 (суддя Шніт А.В.)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст", м.Київ

до 1) Управління поліції охорони в Житомирській області Національної поліції України, м.Житомир

2) Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі", м.Житомир

3) Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ", м.Житомир

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 24 березня 2016 року у справі №906/94/16 провадження у справі в межах позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст" до Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" припинено.

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст" до Управління поліції охорони в Житомирській області та Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" про визнання недійсним договору відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ТОВ "Ренесанс Траст" звернулось із апеляційною скаргою, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального права, з огляду на наступне.

З посиланням на ст. 1, ч. 3 ст. 8 Закону України «Про охоронну діяльність» вказує, що ЗАТ «Житомирські ласощі» не є власником майна, розташованого по вул. Щорса, 67, так як останнє належить Товариству з додатковою відповідальністю «ЖЛ» на підставі свідоцтв про право власності, а земельні ділянки, на яких таке майно розташоване, також є власністю ТДВ «ЖЛ», що посвідчується відповідними актами.

Скаржник зазначає, що 26.11.2015р. між позивачем та ТДВ «ЖЛ» було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу по вул. Щорса, 67 у м. Житомирі, згідно якого ТДВ «ЖЛ» передало в оренду позивачу власне майно (в тому числі обладнання) для подальшого здійснення позивачем господарської діяльності

4 січня 2016 року відбулося захоплення майнового комплексу по вул. Щорса, 67 у м.Житомирі, за допомогою сил відповідача 1, внаслідок чого позивач припинив здійснення господарської діяльності (тобто виробляти продукцію) з причин фізичного відсторонення від виробництва, а також утратив змогу реалізувати вже виготовлену (готову) продукцію, яка на даний час знаходиться на орендованих складах по вул. Щорса, 67 у м. Житомирі.

З посиланням на ст. 215 ЦК України, постанову пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зауважує, що із запереченням щодо дійсності правочину може звертатися не лише учасник договору, але й інша заінтересована особа, якою у цьому випадку є позивач.

Разом з тим, скаржник зазначає, що 29.11.2015року Приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 вчинено ряд нотаріальних дій, а саме перереєстрацію права власності нерухомого майна ТДВ «ЖЛ» за адресою: Житомирська область, м. Житомир, вул. Щорса. 67,- на нового власника ЗАТ «Житомирські ласощі», про що свідчать відповідні записи в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

01.12.2015р. адвокатом ОСОБА_6Я - ОСОБА_7 направлено адвокатський запит на Приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 з проханням повідомити: чи вчинялись 29.11.2015р. будь-які нотаріальні дії, пов'язані з реєстрацією права власності на майно, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Житомир, вул. Щорса, 67.

01.12.2015р. у відповіді на адвокатський запит Приватний нотаріус ОСОБА_5 повідомила листом, вих. № 234/01-16, про те, що 29.11.2015р. нотаріальні дії нею не вчинялись. Крім того, нотаріус звернувся з відповідною заявою в поліцію.

Таким чином, факт перереєстрації майна ТДВ «ЖЛ» за адресою Житомирська область, м.Житомир, вул. Щорса, 67 на нового власника ЗАТ «Житомирські ласощі» від 29.11.2015р. має всі ознаки несанкціонованого втручання в Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та злом електронного ключа нотаріуса.

Крім того, Житомирським окружним адміністративним судом реєстраційні дії з перереєстрації майна ТДВ «ЖЛ» зупинено ухвалою № 806/5274/15 від 11.12.2015р.

Тобто, зазначений вище договір було укладено на підставі сфальсифікованих документів, отриманих злочинним шляхом, про що було відомо відповідачу 1 і є грубим порушенням ст. 10 Закону України "Про охоронну діяльність".

Разом з тим, позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірних висновків відносно закінчення дії договору оренди № 162 26.11.2015р., так як зазначений договір діє, про що сторони неодноразово зазначали у судовому засіданні, а матеріали справи не містять доказів його розірвання чи припинення.

Щодо застосування судом першої інстанції ст. 104, 781 ЦК України до відносин ТОВ «Ренесанс Траст» та ТДВ «ЖЛ» зауважує наступне.

В провадженні Житомирського окружного адміністративного суду знаходяться справи №5231/15, №5244/15, № 5233/15 щодо скасування реєстраційних дій та визнання їх протиправними відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо ТДВ "ЖЛ". Отже, на день розгляду вказаної справи не можна обґрунтовано вважати, що ТДВ "ЖЛ" виключено з реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців.

З цих самих причин, на думку позивача, неможливо застосовувати роз'яснення постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 4.2.), ст. 59, 80 ГПК України.

Адже, у зазначених статтях йдеться саме про припинення або ліквідацію юридичної особи, але ж ніяк про скасування її державної реєстрації, яка зупинена відповідними ухвалами про забезпечення позовів і перебуває на розгляді у судах загальної юрисдикції усіх рівнів.

Просить рішення господарського суду Житомирської області від 24.03.2016р. у справі №906/94/16 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

30.05.2016р. через канцелярію Рівненського апеляційного господарського суду позивачем було подано для приєднання до матеріалів справи копію постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 у справі №806/5274/15 про виключення з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно всіх реєстрацій за ЗАТ "Житомирські ласощі" прав власності на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться за адресою: м. Житомир, вул.Щорса, 67, що проведені 29.11.2015 Приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 на підставі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року по справі №819/3419/15, якою позовні вимоги задоволено. Дана постанова набрала законної сили 12.04.2016р., а виконана була 13.05.2016р. Крім того, позивач надає інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 25.05.2016р., з якої убачається, що майно по вул. Щорса, 67 у м. Житомирі належить Товариству з додатковою відповідальністю «ЖЛ».

У відзиві на апеляційну скаргу ЗАТ "Житомирські ласощі" зазначає таке.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 31.05.2016р. все нерухоме майно, яке знаходиться за адресою м. Житомир, вул. Щорса, 67 належить ЗАТ «Житомирські ласощі».

Якщо відомості, які підлягають внесенню до ЄДР, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

Зазначає, що незрозуміло, яким чином договором на охорону майна, яке належить ЗАТ «Житомирські ласощі» порушуються права юридичної особи ТОВ «Ренесанс Траст». Укладення договору на охорону свого майна є правом кожного власника щодо реалізації свого права щодо розпорядження останнім щодо умов збереження цілісності забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо даного нерухомого майна.

Вважає, позивачем неправильно визначений спосіб захисту порушених прав, оскільки визнання недійсним договору охорони не є наслідком відновлення прав ТОВ «Ренесанс Траст», які випливають з договору оренди майнового комплексу за зобов'язаннями ТДВ «ЖЛ» щодо користування об'єктами нерухомого майна, так як ЗАТ «Житомирські ласощі» не набувало прав і обов'язків ТДВ «ЖЛ», не було стороною договору оренди, відповідно, не може виступати за його зобов'язаннями.

Крім того, підставою звернення до суду з позовом саме ТОВ «Ренесанс Траст» є укладений ТОВ «Ренесанс Траст» та ТДВ «ЖЛ» договір оренди цілісного майнового комплексу по вул. Щорса, 67 у м. Житомирі, на момент укладення якого нерухоме майно, що передавалося в оренду, було обтяжене іпотекою, відповідно до ст.9 Закону України «Про іпотеку», на його укладення необхідна була згода іпотекодержателя (ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»).

У випадку недотримання умов щодо надання згоди на передачу майна в оренду іпотекодержателем, такий договір вважається недійсним (ст.ст. 203, 215 КЦ України) та, відповідно, не може бути підставою для подання позову ТОВ «Ренесанс Траст».

Звертає увагу суду, що відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 23.12.2015 року визнана неправомірною та скасована державна реєстрація ТДВ «ЖЛ», створеного шляхом злиття ТОВ «Будстайл XXI» з ЗАТ «Житомирські ласощі», яке незаконно було припинено в процесі реорганізації в 2010 році та, на разі, відновлене, даним судовим рішенням.

Відповідно до рішення Господарського суду Житомирської області від 15.01.2016 року по справі № 906178315, яке вступило в законну силу 11.02.2016 року визнані недійсними рішення, прийняті загальними зборами акціонерів ЗАТ «Житомирські ласощі», які оформлені протоколом №31 від 20.11.2010 року. На даних зборах приймалися рішення, зокрема про припинення ЗАТ «Житомирські ласощі», шляхом злиття з ТОВ «Будстайл XXI» і утворенням ТДВ «ЖЛ», якому, як правонаступнику були передані всі активи ЗАТ «Житомирські ласощі», які з 1993 року по 2011 рік належали ЗАТ «Житомирські ласощі» і його акціонерам та були передані по передавальному акту ТДВ «ЖЛ», вартістю біля 400 млн.грн. Натомість, ТОВ "Будстайл-ХХІ" за передавальним актом передав ТДВ «ЖЛ» майна вартістю 63 тис.грн, тобто діяльність ТДВ «ЖЛ» базувалася майже повністю за рахунок активів ЗАТ «Житомирські ласощі»

Скасування записів щодо створення ТДВ «ЖЛ» та визнання недійсними рішень, прийнятих загальними зборами акціонерів ЗАТ «Житомирські ласощі» від 20.11.2010 року вказує на безпідставне набуття ТДВ «ЖЛ» права власності на нерухоме майно ЗАТ "Житомирські ласощі" та повернуло ситуацію в той стан, який існував до припинення ЗАТ «Житомирські ласощі», коли власником земельних ділянок та майнового комплексу, зареєстрованих за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 1993 року, було ЗАТ «Житомирські ласощі».

Зауважує, що оперуючи судовим рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі № 806/5274/15, неповноважні представники ТДВ «ЖЛ» намагалися, за допомогою приватного нотаріуса, незаконно перереєструвати майно з ЗАТ «Житомирські ласощі» на неіснуючу юридичну особу -ТДВ «ЖЛ».

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 жодним чином не могла провести реєстрацію вказаного майна на ТДВ «ЖЛ», оскільки вказаним вище рішенням не зобов'язано здійснити реєстрацію права власності на майно за ТДВ «ЖЛ».

Відповідно, дії приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності об'єктів нерухомого майна, яке знаходиться за адресою м. Житомир, вул. Щорса, 67 на ТДВ «ЖЛ» є грубим порушенням норм законодавства, оскільки нотаріус свідомо не виконала ідентифікацію заявника, на думку відповідача, здійснила реєстрацію прав на об'єкти нерухомого майна за заявою неіснуючої юридичної особи.

Вказує, що на дії нотаріуса керівництво ЗАТ «Житомирські ласощі» 20.05.2016 року подало заяву до Міністерства внутрішніх справ України та до Комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, за результатами розгляду якої прийнято відповідне рішення та здійснено скасування незаконних реєстраційних дій приватного нотаріуса щодо перереєстрації майна з ЗАТ «Житомирські ласощі» на ТДВ «ЖЛ». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом насьогодні все нерухоме майно, яке знаходиться за адресою м.Житомир, вул. Щорса, 67, належить ЗАТ «Житомирські ласощі».

Просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Траст» у задоволенні позовних вимог про визнання договору з ЗАТ «Житомирські ласощі» недійним у зв'язку з його безпідставністю.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Житомирській області зазначає наступне.

ЗАТ «Житомирські ласощі» та УПО Житомирської області укладено договір щодо охорони майна та забезпечення перепускного режиму кондитерської фабрики за адресою: м.Житомир, вул.Щорса,67. Вказані договірні відносини було укладено на підставі статті 8 Закону України «Про охоронну діяльність».

Відповідно до пункту 3 статті 8 Закону України «Про охоронну діяльність» замовник охоронних послуг майна зобов'язаний надати суб'єкту охоронної діяльності для ознайомлення оригінали документів або завірені в установленому порядку їх копії, що підтверджують його право володіння чи користування майном на законних підставах, охорона якого є предметом договору, а також правомірність знаходження такого майна, транспортного засобу чи особи у визначеному місці охорони, що є основною умовою для укладення договору з поліцією охорони.

ЗАТ «Житомирські ласощі» було надано для ознайомлення вичерпний перелік документів, необхідних для укладання договору охорони, що підтверджують законне право володіння та користування відповідним майном. А саме: статут ЗАТ «Житомирські ласощі»; наказ на призначення в.о.голови правління; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реквізити відкритого рахунку в установі банку.

З посиланням на Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" зазначає, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому Законом. У разі, якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Також, з посиланням на ст.ст. 203, 204, 215, 220, 221, 224, 226, 228, 236 ЦК України, вказує, що не було порушення норм законодавства України, як зазначає в апеляційній скарзі позивач.

На даний час УПО Житомирської області здійснює виконання договірних зобов'язань в межах умов договору.

Інформація щодо укладення договору між УПО Житомирської області та ЗАТ «Житомирські ласощі» не розголошувалася та не надавалася для ознайомлення, так як викладеної інформації у запитах було недостатньо для того, щоб проінформувати про наявність або відсутність в УПО Житомирської області взаємовідносин з ЗАТ «Житомирські ласощі», оскільки відповідно до статті 19 Конституції України УПО Житомирської області несе повну відповідальність по укладеним договорам перед замовниками охоронних послуг за неправомірне розголошення конфіденційної інформації іншим особам.

Просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Траст» у задоволенні позовних вимог про визнання договору з ЗАТ «Житомирські ласощі» недійним у зв'язку з його безпідставністю.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі з підстав, викладених у ній. Просив рішення господарського суду Житомирської області від 24.03.2016р. у справі №906/94/16 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представники ЗАТ «Житомирські ласощі» та Управління поліції охорони в Житомирській області заперечили проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просили рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ТДВ "ЖЛ" в судове засідання не з'явився. У судовому засіданні представники позивача та відповідачів не спростували факту виключення вказаної юридичної особи з ЄДР.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 06.01.2016р. Управлінням поліції охорони в Житомирській області (виконавець, відповідач 1) та Закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі" (замовник, відповідач 2) укладено договір №38/16/Ж щодо охорони майна та забезпечення перепускного режиму працівниками Управління поліції охорони в Житомирській області (далі - договір №38/16/Ж) (а.с. 194-198, т.1).

Згідно з п.1.1. договору №38/16/Ж виконавець здійснює заходи щодо забезпечення охорони об'єкту та перепускний режим під час служби на території об'єкту. Об'єктом розуміється майно, яке розташоване за адресою: м. Житомир, вул. Щорса, 67 (п.1.2. договору №38/16/Ж).

Сума договору та умови розрахунку за договором №38/16/Ж від 06.01.2016р. визначено розділом 2, а права і обов'язки сторін - розділами 3, 4 даного договору.

Пунктом 9.1. договору №38/16/Ж передбачено, що даний договір набуває чинності з дня підписання сторонами акту виставлення охорони і діє до 06.02.2016р..

Разом з тим, в матеріалах справи міститься договір оренди цілісного майнового комплексу підприємства №162 від 26.11.2015р. укладений ТДВ "ЖЛ" та ТОВ Ренесанс Траст". (а.с. 204-206, т.1)

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування об'єкти нерухомого майна, що входять до цілісного майнового комплексу орендаря.

Місцезнаходження майна, що є предметом цього договору: м. Житомир, вул. Щорса,67. (п. 1.2. договору).

Пунктами 2.2.-2.3. договору сторони передбачили, що актом приймання - передачі, який підписується сторонами і є невід'ємною частиною цього договору, майно вважається фактично переданим в оренду з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі.

У п. 3.1. сторони погодили, що строк оренди складає шість місяців з моменту прийняття майна за актом приймання - передачі.

Розмір плати за користування майном складає 100 000 грн. (п.4.1. договору)

Згідно із п. 12.1. договору цей договір набуває чинності з 11.12.2015р. і діє до 11.06.2016р.

У випадку, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії цього договору сторони не заявлять про його розірвання, він автоматично, щоразу, продовжує свою дію на наступний календарний рік. (п.12.2. договору)

За актом приймання - передачі цілісного майнового комплексу підприємства від 26.11.2015р. ТОВ "Ренесанс Траст" було передано об'єкти нерухомого майна відповідно до договору №162 від 26.11.2015р.

За наведених обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст", керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 203, 207, 215 ЦК України, ст. 133 ГК України, ст. 10 Закону України "Про охоронну діяльність", вважаючи, що укладений Управлінням поліції охорони в Житомирській області та Закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі" договір №38/16/Ж від 06.01.2016р. щодо охорони майна та забезпечення перепускного режиму працівниками Управління поліції охорони в Житомирській області порушує його законні права та інтереси, як орендаря за договором від 26.11.2015р. №162, оскільки 4 січня 2016 року відбулося силове захоплення майнового комплексу по вул.Щорса, 67 у м. Житомирі за допомогою сил відповідача 1, внаслідок чого позивач припинив здійснення господарської діяльності (тобто виробляти продукцію) з причин фізичного відсторонення від виробництва, а також утратив змогу реалізувати вже виготовлену (готову) продукцію, яка на даний час знаходиться на орендованих складах по вул. Щорса, 67 у м.Житомирі, відновити роботу підприємства, відповідач 1, на підставі оскарженого договору, не допускає на територію орендаря його представників, працівників та контрагентів, крім того, зазначаючи, що ЗАТ "Житомирські ласощі" не є власником майна, звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання договору №38/16/Ж від 06.01.2016р. недійсним.

Як вказувалося вище, рішенням господарського суду Житомирської області від 24 березня 2016 року у справі №906/94/16 провадження у справі в межах позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст" до Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" припинено.

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст" до Управління поліції охорони в Житомирській області та Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" про визнання недійсним договору відмовлено.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За нормами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно із ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на наведене, враховуючи вимоги норм матеріального та процесуального права, вирішуючи спір про визнання угоди недійсною за позовом особи, яка не є стороною спірного правочину, господарський суд повинен встановити наявність правових підстав для подання зазначеного позову: факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача укладенням спірного договору.

Так, як було зазначено вище, заявляючи вимогу про визнання недійсним укладеного 06.01.2016р. Управлінням поліції охорони в Житомирській області та Закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі" договору №38/16/Ж щодо охорони майна та забезпечення перепускного режиму працівниками Управління поліції охорони в Житомирській області, позивач зазначає, що вказаний договір порушує права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст", оскільки відповідно до договору оренди №162 цілісного майнового комплексу підприємства від 26.11.2015р. Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" передало в оренду позивачу власне майно, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Щорса, 67 та яке є об'єктом охорони за спірним договором, для подальшого здійснення позивачем господарської діяльності.

Судом враховується.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Ст. 92 ЦК України визначає цивільну дієздатність юридичної особи, яка виникає одночасно з правоздатністю юридичної особи.

Згідно з ч.2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на 26.11.2015р. (на дату укладення позивачем з ТДВ "ЖЛ" договору №162 оренди цілісного майнового комплексу підприємства) останнє було відсутнє у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На спростування зазначеного позивачем доказів не надано.

Так само, ТДВ "ЖЛ" не значиться у ЄДР і станом на дату звернення позивача з позовом до суду (05.02.2016р.) і на дату прийняття судом першої інстанції оскарженого рішення від 24.03.2016р.

Таким чином, укладений ТДВ "ЖЛ" договір оренди від 26.11.2015р. №162 не створює цивільних прав та обов'язків, відповідно, позивач у даній справі за вказаним договором не набув прав орендаря.

Разом з тим слід зазначити, частиною 2 статті 781 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем.

Крім того, частинами 1, 3 Закону України Про охоронну діяльність визначено, що суб'єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства. Замовник послуг з охорони майна зобов'язаний надати суб'єкту охоронної діяльності для ознайомлення оригінали документів або завірені в установленому порядку їх копії, що підтверджують його право володіння чи користування майном на законних підставах, охорона якого є предметом договору, а також правомірність знаходження такого майна, транспортного засобу чи особи у визначеному місці охорони.

Як стверджують відповідачі, що також підтверджується матеріалами справи, при укладенні договору №38/16/Ж щодо охорони майна та забезпечення перепускного режиму працівниками Управління поліції охорони в Житомирській області від 06.01.2016р. останньому було надано передбачені чинним законодавством документи на підтвердження прав володіння і користування майном, що є обєктом охорони спірного договору.

Слід зауважити, з наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 05.02.2016р. вбачається, що нерухоме майно за адресою: м.Житомир, вул. Щорса, 67, з 29.11.2015р. зареєстровано за Закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі". Станом на 31.05.2016р. вказане майно також зареєстроване за ЗАТ "Житомирські ласощі", як убачається із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта.

Окремо слід зазначити, як вбачається із постанови Вищого адміністративного суду України від 23.12.2015р. у справі № К/800/46655/15 реєстраційну службу Житомирського міського управління юстиції зобов'язано скасувати, зокрема, запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 15.03.2011р.№1305А07 про державну реєстрацію ТДВ "ЖЛ" шляхом злиття ЗАТ "Житомирські ласощі" та ТОВ "Будстайл -ХХІ". При цьому, у вказаній постанові, зокрема, зазначено: "Предметом спору у цій справі є питання щодо правомірності дій державних реєстраторів при вчиненні вказаних реєстраційних записів.

Позивачі просили визнати неправомірними дії державних реєстраторів з тих підстав, що внаслідок порушення ними порядку державної реєстрації припинення ЗАТ «Житомирські ласощі» шляхом злиття з ТОВ «Будстайл - ХХІ» та державної реєстрації ТДВ «ЖЛ», порушені їх права на конвертацію акцій в частки (паї) останнього.

Судом встановлено, що позивачі є акціонерами ЗАТ «Житомирські ласощі». Вказана обставина знайшла своє підтвердження у матеріалах справи. У постанові суду апеляційної інстанції відсутній висновок щодо спростування вказаного факту з посиланням на докази.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Статтею 30 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи за наявності підстав, встановлених частиною першою статті 27 цього Закону.

Однією із підстав відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, що визначені частиною 1 статті 27 названого Закону є невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону.

Стаття 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» визначає вимоги до оформлення документів, які подаються державному реєстратору, частиною третьою якої передбачено, що установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом.

Частиною 2 статті 80 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що акції товариств, що припиняються внаслідок злиття, приєднання, конвертуються в акції товариства-правонаступника та розміщуються серед його акціонерів. Частинка 4 статті 87 цього Закону визначає, що розподіл часток (паїв) підприємницького товариства-правонаступника відбувається із збереженням співвідношення між частками акціонерів у статутному капіталі акціонерного товариства, що перетворюється.

Як встановлено судом, належні позивачам акції не конвертовані в частки (паї) підприємницького товариства-правонаступника.

У статті 4 Закону України «Про господарські товариства», в редакції на час спірних правовідносин, вказано, що установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства. Відсутність зазначених відомостей в установчих документах є підставою для відмови у державній реєстрації товариства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України."

Постановою Верховного суду України від 26.04.2016р. у даній справі у задоволенні заяви ТзДВ "ЖЛ" про скасування зазначеної вище постанови Вищого адміністративного суду України відмовлено.

У зв'язку із наведеним, враховуючи відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта станом на 31.05.2016р., судом не беруться до уваги доводи апеляційної скарги щодо набрання 12.04.2016р. законної сили постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2016р. у справі №806/5274/15.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, доводи позивача про невідповідність спірного правочину вимогам законодавства не можуть бути підставою для визнання його недійсним, оскільки в даному випадку відсутність доказів порушення суб'єктивного матеріального права або інтересу позивача укладенням оспорюваного договору виключає можливість встановлення факту його порушення та захисту. А тому, вважає правильним висновок суду першої інстанції, що наведені твердження позивача не свідчать про порушення прав та законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст внаслідок укладання оспорюваного правочину №38/16/Ж від 06.01.2016р..

Стосовно заявлених позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю ЖЛ судова колегія зазначає наступне.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; відсутній предмет спору; є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом; сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Перелік підстав для припинення провадження у справі є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Пунктом 4.2 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. роз'яснено, припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за електронним запитом від 02.03.2016р. за №21745980, який був зроблений судом першої інстанції та за електронними запитами від 31.05.2016р. за №№21976493, 21976575, 21976867, які були зроблені апеляційним судом, станом на 26.11.2015р. (дата укладення договору), на 05.02.2016р. (дата звернення з позовом до суду), на 24.03.2016р. (дата прийняття рішення судом першої інстанції) відомості Товариства з додатковою відповідальністю ЖЛ за ідентифікаційним кодом 37546647 в реєстрі відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, провадження у справі в межах заявлених вимог до Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" підлягає припиненню відповідно до п.6 ч.1 ст.80 ГПК України.

Отже, враховуючи викладене вище, а також те, що обставин, які б дійсно вказували на порушення внаслідок укладання спірного правочину прав та законних інтересів позивача, в силу ст.33 ГПК України, ним не доведено, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним укладеного 06.01.2016р. Управлінням поліції охорони в Житомирській області та Закритим акціонерним товариством Житомирські ласощі договору №38/16/Ж щодо охорони майна та забезпечення перепускного режиму працівниками Управління поліції охорони в Житомирській області, а також про припинення провадження у справі в межах заявлених вимог до Товариства з додатковою відповідальністю ЖЛ відповідно до п.6 ч.1 ст.80 ГПК України.

За наведених обставин, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеними вище, матеріалами справи, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Житомирської області від 24.03.2016р. у справі №906/94/16 слід залишити без змін, оскільки відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 24.03.2016р. у справі №906/94/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ "Ренесанс Траст", м.Київ - без задоволення.

2. Справу №906/94/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Петухов М.Г.