донецький апеляційний господарський суд

П о с т а н о в а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2016 справа №908/414/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. № 7 від 11.01.2016,
від відповідача:не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКомунального підприємства «Водоканал», м. Запоріжжя,
на рішення Господарського судуЗапорізької області
від11.04.2016
у справі№ 908/414/16 (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.)
за позовомКомунального підприємства «Водоканал», м. Запоріжжя,
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Мексім», м. Запоріжжя,
простягнення 11 065, 19 грн.

Комунальне підприємство «Водоканал» (далі КП «Водоканал») звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мексім» (далі ТОВ «Мексім») про стягнення 11 065, 19 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 у справі № 908/414/16 у задоволенні позову КП «Водоканал» відмовлено. Рішення суду мотивоване недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Позивач з прийнятим рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги КП «Водоканал» про стягнення з відповідача 11 065, 19 грн. задовольнити у повному обсязі.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що місцевим судом при прийнятті рішення були порушені норми матеріального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Крім того апелянт зазначає, що місцевим судом були невірно розтлумачені відповідні умови спірного Договору.

Відповідач у наданому відзиві проти апеляційної скарги заперечує та вважає рішення Господарського суду Запорізької області законним та обґрунтованим.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції висловився на підтримку своїх доводів, викладених у апеляційній скарзі, та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача з чим погодився представник позивача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, а також, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з матеріалів справи, між КП «Водоканал» (далі Водоканал) та ТОВ «Мексім» (далі Абонент) 01.01.2006 був укладений договір № 7093 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації (далі Договір, а.с.9-11), відповідно до умов якого, позивач забезпечує відповідачу подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 (п.1.1 Договору).

Також в п.1.1 Договору сторони узгодили, що у своїх правовідносинах керуються Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2012 № 2918-111, діючими «Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення в містах і селищах України», затверджених наказом Держжиткомгоспа України від 01.07.1994 № 65, далі за текстом цього Договору «Правила користування...», «Правилами приймання стічних вод підприємств в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України», затверджених наказом Держбуду України від 19.02.2002 № 37, далі за текстом цього Договору «Правила приймання...», «Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скидання промислових та інших стічних вод в системи каналізації населених пунктів», зареєстрованого Міністерством Юстиції України від 26.04.2002 № 402/6690, далі за текстом цього Договору «Правила приймання…м.Запоріжжя», «Правилами експлуатації та технічними вимогами до приладів обліку питної, технічної води, промислових та госпфекальних стоків» від 20.12.1993, далі за текстом цього Договору «Правила експлуатації…», ГОСТом на воду питну 2874-82, ДБН 360-92, СНіП 2.04.02-84, «Правилами технічної експлуатації систем комунального водопостачання і каналізації населених пунктів України»КДП 204-12 Укр. 242-95.

Як зазначається у розділі 2 Договору, останній укладається з 01.06.2006 по 31.12.2009, проте, вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не було письмово заявлено однією зі сторін. Відносини сторін до укладання нового договору регулюються даним договором. Оскільки жодна зі сторін не виявляла намірів про припинення договору, договір вважається пролонгованим до 31.12.2016.

Відповідно до п.3.2.1 Договору, Абонент зобовязаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку у відповідності з цим Договором та нормативними документами, вказаними в п.1.1 цього Договору.

У п.3.2.2 Договору зазначено, що для обліку спожитої питної та технічної води Абонент зобовязаний своїми силами та коштами у відповідності з «Правилами користування...» обладнати водолічильний вузол, а також встановити обліковий прилад 7S-1,5 предявити його за актом представнику Водоканалу для перевірки технічного стану, пломбування та реєстрації, при цьому знімати водолічильник, виконувати будь-які зміни в його конструкції або положенні на водомірному вузлі, де він встановлений, знімати пломби, накладені органами Держстандарту або представниками Водоканалу, Абонент має право тільки після одержання письмового дозволу Водоканалу.

Пунктом 3.2.3 Договору встановлено, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений Водоканалом термін або розміщенні Абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням «Правил користування...», «Правил експлуатації...» водопостачання Абонента вважається безобліковим, а витрати води і обєм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 9.6 та 21.5 «Правил користування...», починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

Відповідно до п.3.2.5 Договору при виявлені представником Водоканалу, в процесі контрольних перевірок, порушень «Правил користування...» за виключенням вказаних в п.3.2.4а цього Договору, Абонент на протязі 5 календарних днів зобовязаний усунути всі порушення, зафіксовані у відповідному акті, встановити резервний, технічно придатний держперевірений обліковий прилад, про що повідомити Водоканал у письмовому вигляді рекомендованим листом з повідомленням чи посильним, не пізніше однієї доби після усунення зауважень або установки водолічильника. При виявлені представником Водоканалу, в процесі повторної перевірки невиконаних зауважень за попереднім актом, витрати питної води і обєм стічних вод визначається розрахунковим шляхом у відповідності з п.п.9.6 та 21.5 «Правил користування...», з дня складання акту, в якому зафіксовані порушення.

Судова колегія зазначає, що положення п.8 ч.1 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 передбачають, що виробник має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Згідно із п.2.1.2 «Правил приймання стічних вод у систему каналізування м. Запоріжжя», затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.05.2003 № 167, Водоканал має право проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем будь-якого Абонента, приладів та пристроїв на них, контролювати раціональне водоспоживання і складати акти за результатами цих обстежень. При вияві представником водоканалу порушень підприємством вимог Правил та договору, у акті встановлюються терміни їх усунення. Акт оформлюється підписами представників водоканалу і обстежуваного Абонента. Якщо останній відмовляється підписати акт, він підписується представником Водоканалу, і в акті робиться відповідний запис про відмову (із вказівкою П.І.Б. і посади представника, що відмовився від підпису). Оформлений таким чином акт є обовязковим для виконання у вказані у ньому терміни, а також є підставою для вжиття відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2010 представником КП «Водоканал» був складений акт технічного обстеження водопроводу № 395 (а.с.23), з тексту якого вбачається, що 01.07.2010 було опломбовано лічильник марки СІЧ - 1,5х, № 011950 у абонента за адресою: вул. Панфіловців, 11. Державна повірка 2 квартал 2010 року. Повірка приладу обліку дійсна до 30.06.2013 у відповідності з покажчиком 2012 «Засоби вимірювальної техніки, занесені до державного реєстр України», затвердженого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (а.с.19). Даний акт було підписано представником позивача та відповідальною особою відповідача передбаченою умовами Договору.

Представником КП «Водоканал» 19.08.2013 була проведена перевірка, внаслідок чого складено акт технічного обстеження водопроводу № 174 (а.с.24), з якого вбачається факт порушення відповідачем строку державної повірки лічильника, перебіг якого завершився у другому кварталі 2013 року, а відтак прилад обліку експлуатувався після закінчення строку держповірки.

Заявником, на підставі п.3.2.3 Договору, п.п.3.3, 5.14 «Правил користування…», в акті технічного обстеження водопроводу № 173 від 19.08.2013 (а.с.25) виконано розрахунок обєму води за період з 16.07.2013 (з дня виписки останнього акту-рахунку) по 19.08.2013 (виявлення правопорушення), тобто за 35 діб.

Колегія суддів зазначає, що з тексту вказаних актів вбачається, що водокористування абонента визнається безобліковим, внаслідок чого визначення обєму спожитої води відбувається на підставі п.п.3.3, 3.4, 3.14 «Правил користування…»; розрахунковий період складає з 16.07.2013 по 19.08.2013. Вказані акти були підписані представником позивача в односторонньому порядку, представник відповідача ознайомився.

На підставі зазначеного, позивачем було складено акт-рахунок № 7093/1 від 19.08.2013 (а.с.26), в якому визначено вартість води розрахунковим способом, відповідно до якого сума, що підлягає оплаті за вказаний період складає 11 065, 19 грн.

Також, заявником на адресу ТОВ «Мексім» був направлений лист № 10722 від 03.09.2013 (а.с.27) з вимогою про сплату вартості витрат води, розрахованої в акті-рахунку № 7093/1від 19.08.2013.

Оскільки відповідачем не була сплачена вищевказана сума КП «Водоканал» звернувся з позовом до Господарського суду Запорізької області про її стягнення.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 у справі № 908/414/16 у задоволенні позову КП «Водоканал» відмовлено.

При цьому суд послався на відсутність відповідної норми права, яка би передбачала відповідальність за не проведення споживачем вчасно перевірки засобу обліку води та безпідставне застосування позивачем п.п.3.3, 5.14 «Правил користування...».

Обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.2 ст.11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобовязані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

У відповідності з п.3.2.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з центрального водопостачання та водовідведення, погоджених головою Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємства, головою Антимонопольного комітету України, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 за № 1468/21780, на підприємства, організації та фізичних осіб покладений лише обовязок своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Пунктом 5.14 «Правил користування…» № 190 встановлено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць обєм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Також, пунктами 3.3, 3.14 «Правил користування…» № 190 визначено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Крім того, пунктами 3.2, 5.18 та 10.1 «Правил користування…» № 190 встановлено, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними; у разі самовільних дій споживача щодо зняття засобів обліку, заміни їх частин, пломб і деталей пломбування, у разі відсутності або несправності засобу обліку з вини споживача.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинним законодавством не передбачено норми, відповідно до якої виробник, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно п.3.3 «Правил користування…» № 190, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом вказаних правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Тому, судова колегія приходить до висновку, що посилання апелянта відносно того, що водоспоживання відповідачем за не повіреним засобом обліку слід вважати як безоблікове є помилковим, оскільки не є порушенням умов Договору і чинного законодавства та підставою для нарахування штрафу.

Також з матеріалів справи вбачається, що при повірці засобу обліку води відповідно до зазначених вище актів технічного обслуговування, лічильник виявився технічно справним.

Крім того позивач, заявляючи позов про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 16.07.2013 по 19.08.2013 у розмірі 11 065, 19 грн., не врахував, що п.1.1 та п.3.2.3 Договору містять посилання не на п.п.3.3, 3.4 «Правил користування…» № 190, а на п.п.9.6, 21.5 «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, які втратили чинність за наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190.

Судова колегія вважає, що після затвердження наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», зміни до договору не вносились, а тому, посилання позивача про наявність договірних зобовязань відповідача оплачувати спожиту воду як безоблікову, відповідно до п.3.4 «Правил користування…» № 190 не відповідають вимогам чинного законодавства.

Тому, колегія суддів перевіривши матеріали справи та доводи сторін, погоджується з висновком Господарського суду Запорізької області про відмову в задоволенні позову КП «Водоканал» про стягнення з ТОВ «Мексім» 11 065, 19 грн., оскільки оскаржуване рішення винесено у відповідності з діючим законодавством, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наведених вище.

Що стосується інших заперечень позивача, викладених в апеляційній скарзі, які на його думку є підставою для скасування оскаржуваного рішення, то вони судовою колегією також до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. При цьому суд першої інстанції надав цим доводам належну правову оцінка з чим погоджується судова колегія апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.49 ГПК України, витрати за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 99, 101-105 ГПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал», м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 у справі № 908/414/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 у справі № 908/414/16 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3