ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016р. Справа№ 914/956/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина», м. Львів

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор рітейл трейд», м. Дніпропетровськ

та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Люс-Три», м. Львів

про стягнення 136 325 грн. 42 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник (довіреність від 31.03.2016 р.);

від відповідача-1: не зявився;

від відповідача-2: не зявився

Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина», м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор рітейл трейд», м. Дніпропетровськ та відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Люс-Три», м. Львів про стягнення 136 325 грн. 42 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 11.04.2016р. призначив розгляд справи на 11.05.2016 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду.

Представнику розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26.05.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Амстор рітейл трейд» було укладено договір №355 про відступлення права вимоги, за яким ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» передало ТзОВ «Амстор рітейл трейд» право вимоги до боржника ТзОВ «Торгівельний будинок «Амстор» на суму 131 052 грн. 54 коп. За відступлення права вимоги ТзОВ «Амстор рітейл трейд» зобовязувалося сплатити ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» винагороду в розмірі 131 052 грн. 54 коп., а саме: 100 000 грн. у травні 2015 року, 31052,54грн. у червні 2015 р. Однак ТзОВ «Амстор рітейл трейд» свої зобовязання за договором про відступлення права вимоги не виконало, на дату звернення до суду заборгованість становила 131 052 грн. 54 коп. У звязку із недотриманням ТзОВ «Амстор рітейл трейд» строків оплати винагороди, ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» нараховано та заявлено до стягнення 2087грн. 27 коп. 3% річних, 3192 грн. 63 коп. інфляційних нарахувань. Також, 26.05.2015р. між ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» та ТзОВ «Люс-Три» було укладено договір поруки №1, згідно з умовами якого останній поручається за виконання ТзОВ «Амстор рітейл трейд» зобовязань за договором №355 про відступлення права вимоги від 26.05.2015 р. Відтак, просив стягнути з ТзОВ «Амстор рітейл трейд» та ТзОВ «Люс-Три» на користь ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» солідарно заборгованість у сумі 136 325 грн. 42 коп. та судові витрати.

Відповідачі в судове засідання явку представника не забезпечили, проти позову не заперечили, вимог ухвали суду не виконали, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адресу, вказану позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що згідно ст. 64 ГПК України є врученням належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представників відповідачів та їх відзивів на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони, суд встановив наступне.

26 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Амстор рітейл трейд» (новий кредитор) було укладено договір №355 про відступлення права вимоги

За цим договором кредитор (позивач) відступає, а новий кредитор (відповідач-1) приймає частину права (вимоги), належну кредитору та яке виникло до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» за договором поставки №141 від 31.12.2010 р. на суму 131 052,54 грн. (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору право вимоги кредитора до боржника станом на дату підписання цього договору складає суму основного зобовязання в розмірі 131 052,54 грн.

Згідно п. 2.1. договору, відступлення права вимоги кредитора до боржника, що здійснюється за ним, є оплатною. Розмір винагороди за відступлення дорівнює сумі основного зобовязання, зазначеній у п. 1.2. цього договору, і не має на меті отримання прибутку.

В якості оплати за відступлене право вимоги кредитора до боржника за основним зобовязанням новий кредитор зобовязаний сплатити кредитору грошові кошти у розмірі 131 052,54 грн. (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору, новий кредитор зобовязаний сплатити кредитору суму, зазначену в п. 2.2 цього договору, до червня 2015 року, а саме: 100 000 грн. у травні 2015 року, 31 052,54 грн. у червні 2015 року.

Згідно п. 3.2 договору, право вимоги, що відступається за цим договором, передається від кредитора новому кредитору в момент укладання договору, в звязку з чим факт передачі права вимоги не потребує додаткового оформлення будь-якими іншими додатковими документами.

Судом також встановлено, 26 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Люс-Три» (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (кредитор) укладено договір поруки №1.

За цим договором поручитель (відповідач-2) зобовязується солідарно відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Амстор рітейл трейд» (боржник, відповідач-1), зобовязань за договором №355 від 26.05.21015 року, укладеним між ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» і боржником (п. 1.1. договору поруки).

Відповідно до п. 1.3. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань боржником в повному обсязі, включаючи основний борг, штрафні санкції, інфляційні, проценти річних та відшкодування збитків.

Згідно п. 3.1. договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє 5 місяців.

У звязку із невиконанням відповідачами своїх зобовязань щодо оплати, ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом до ТзОВ «Амстор рітейл трейд» та ТзОВ «Люс-Три» про стягнення солідарно заборгованості у сумі 131 052 грн. 52 коп., 2080грн. 87 коп. 3% річних, 3 192 грн. 63 коп. інфляційних нарахувань та судових витрат.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення відповідачем-1 оплати на суму 131 052 грн. 52 коп. за передане згідно договору №355 від 26.05.2015 р. право вимоги.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобовязання відповідачем-1, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем правомірно нараховано 3% річних в сумі 2 087 грн. 27 коп.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення за період часу з червня 2015 р. по листопад 2015 р. на суму боргу у розмірі 100 000 грн. 00 коп. інфляційні в сумі 2 245 грн. 41 коп. та за період часу з липня 2015 р. по листопад 2015 р. на суму боргу у розмірі 31 052 грн. 54 коп. інфляційні в сумі 947 грн. 23 коп.

В абзаці 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» зазначено, що в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат із врахуванням вищевказаних вимог ((100 000,00 х 100,4% (червень 2015 р.) х 99,0% (липень 2015 р.) х 99,2% (серпень 2015 р.) х 102,3% (вересень 2015 р.) х 98,7% (жовтень 2015 р.) х 102,0% (листопад 2015 р.) 100 000,00) + (31 052,54 х 99,0% (липень 2015 р.) х 99,2% (серпень 2015 р.) х 102,3% (вересень 2015 р.) х 98,7% (жовтень 2015 р.) х 102,0% (листопад 2015 р.) 31 052,54) = 1 548,50 + 355,22 = 1903,72), у звязку з чим загальний розмір інфляційних після проведеного перерахунку повинен становити 1 903 грн. 72 коп.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Згідно п. 3.1. договору поруки №1 від 26.05.2015 р., він є чинним протягом пяти місяців з моменту його підписання. Таким чином, позивач повинен був предявити вимогу до відповідача-2 протягом пяти місяців з моменту його підписання, тобто, до 26.10.2015 р. Як вбачається із матеріалів справи, вимога до відповідача-2 у вказаний строк не предявлялася, договір поруки №1 від 26.05.2015 р. на момент подання позову є припиненим, відтак позовні вимоги до відповідача-2 є безпідставними.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор рітейл трейд» обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 131 052 грн. 52 коп. основного боргу, 2 087 грн. 27 коп. 3% річних, 1 903 грн. 72 коп. інфляційних нарахувань. В задоволенні решти позовних вимог до відповідача-1 та вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люс-Три» слід відмовити.

Частиною другою ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

При поданні позову про стягнення 136 325 грн. 42 коп. заборгованості позивачем було сплачено 2 074 грн. 37 коп. судового збору, в той час як судовий збір із розміру заявлених позовних вимог (136 325 грн. 42 коп.) підлягав до сплати у розмірі 2 044 грн. 88 коп. (1,5 відсотка ціни позову). Таким чином, позивачем було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За час розгляду справи клопотання про повернення судового збору не надходило.

Оскільки спір виник з вини відповідача-1, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на відповідача-1 відповідно до ст. 49 ГПК України пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 215, 216, 218, 509, 526, 530, 546, 547, 549, 599, 610, 625, 626 ЦК України, ст. 193, 230, 231 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор рітейл трейд», м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд. 111 (ідентифікаційний код 39622918) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина», м. Львів, вул. Липинського, буд. 54 (ідентифікаційний код 39685014) 131 052 грн. 52 коп. основного боргу, 2087грн. 27 коп. 3% річних, 1 903 грн. 72 коп. інфляційних нарахувань, 2025грн. 66 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор рітейл трейд» та позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люс-Три» відмовити.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 30.05.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 03.06.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.