ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" травня 2016 р.Справа № 924/364/16

за позовом публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль", м. Львів

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Вінниця

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Хмельницький

про примусове виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з нежитлового приміщення площею 179 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17

Суддя Смаровоз М.В.

Представники:

позивача: ОСОБА_4 за довіреністю від 03.08.2015р.;

відповідача: не зявився;

третьої особи: ОСОБА_5 за довіреністю від 30.05.2016р.

У судовому засіданні 31.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач просить суд прийняти рішення про примусове виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з нежитлового приміщення площею 179 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17. В обгрунтування позовних вимог позивач відзначив, зокрема, що 23.05.2007р. між відкритим акціонерним товариством „ОСОБА_1 Аваль в особі Хмельницької обласної дирекції та товариством з обмеженою відповідальністю „Добряк укладено генеральну кредитну угоду № 014/08-11/8931 від 23.05.2007р. З метою забезпечення повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, між банком та майновим поручителем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 3009 від 24.05.200р., відповідно до якого в заставу (іпотеку) Банку передано нежитлове приміщення площею 179 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17. Цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя по виконанню зобов'язань позичальника - ТОВ „Добряк, що випливають з умов кредитного договору. Як вказує позивач, 15.10.2009р. в іпотеку Банку передано земельну ділянку площею 0,0057 га, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17. На вказаній земельній ділянці знаходиться нежитлове приміщення, загальною площею 179 м кв., що належить іпотекодавцю, та перебуває в іпотеці у Хмельницької обласної дирекції АТ „ОСОБА_1 Аваль.

Тому, як стверджує позивач, Банком було прийнято рішення звернути стягнення і на земельну ділянку, на якій розташоване нежиле приміщення, яке перебуває в іпотеці Банку. У звязку з тим, що ТОВ „Добряк не виконує свої зобов'язання по кредитному договору 04.03.2014р., Хмельницьким міськрайонним судом було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення площею 179 кв.м за адресою м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17 та земельну ділянку площею 0,0057 га, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17. 06.11.2014р. постановою державного виконавця Першого міського Відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження. 17.03.2015р. державним виконавцем складено акт опису та арешту вищевказаного нежитлового приміщення та земельної ділянки. Позивач зазначив, що при проведені опису приміщення Банку стало відомо про те, що приміщенням користуються треті особи на правах оренди. Відповідно до п. 4.1.4. договору іпотеки іпотекодавець - ОСОБА_3 зобов'язалась не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його у оренду, найом, не передавати в наступну заставу тощо) без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя - позивача. Позивач відзначив, що Банку стало відомо про те, що між відповідачем та іпотекодавцем укладений договір оренди нежитлового приміщення № 01-15 від 09.06.2015р. Приміщення, яке передано в оренду за цим договором, знаходиться в іпотеці та забезпечує виконання ТОВ „Добряк умов вищевказаного кредитного договору. Відповідач без згоди іпотекодержателя користується виробничим приміщенням, розмістивши у ньому торгову точку по реалізації ювелірних виробів. При цьому, згідно з договором іпотеки позивач - АТ „ОСОБА_1 Аваль, як іпотекодержатель, не надавав відповідачу та іпотекодавцеві письмового дозволу на укладення договору оренди або будь-яке інше використання приміщення, яке є предметом іпотеки, третіми особами. Посилаючись на зміст ч.3 ст. 12 Закону України „Про іпотеку, позивач зазначив, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Також, як вказує позивач, відповідно до п. 3.1.1. позивач має право у будь-який час протягом дії цього договору перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та експлуатації (використання). Позивач згідно з п.3.1.2. та 3.1.3. договору іпотеки має право вимагати від іпотекодавця вживати заходів, необхідних для збереження предмета іпотеки та його належної експлуатації, а у випадку втрати (знищення, загибелі) чи пошкодження предмета іпотеки або виникнення загрози такої втрати чи пошкодження - вимагати заміни його іншим рівноцінним майном. Крім того, позивач має право вимагати від будь-якої особи припинення посягання на предмет іпотеки, яке загрожує його втратою або пошкодженням. Таким чином, всупереч умовам договору іпотеки та ст. 9 Закону України „Про іпотеку без належної згоди іпотекодержателя, приміщення, що є предметом іпотеки, неправомірно передано в користування третій особі - відповідачу. Такі дії іпотекодавця грубо порушують вимоги ст. 9 Закону України „Про іпотеку та умови укладеного договору іпотеки.

Позивач звертає увагу на те, що банком на адресу відповідача та іпотекодавця було направлено листи від 03.03.2016р. про неправомірність користування нежитловим приміщенням та звільнення його добровільно, повідомлення № 140-5-5-00/11-242 від 04.03.2016р. на адресу іпотекодавця про припинення несанкціонованого використання предмета іпотеки. У встановлений термін відповідач та іпотекодавець не виконали вимоги іпотекодержателя. 16.03.2016р. позивачем отримано звернення від відповідача про намір орендувати приміщення до 01.07.2016р.

Однак, як вважає позивач, договір користування приміщенням, укладений між відповідачем та іпотекодавцем суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 9 Закону України „Про іпотеку, ст. 203, 317, 319, 325 Цивільного кодексу України, та є недійсним.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позов.

Представники позивача у судових засіданнях підтримали позовні вимоги.

Представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (третьої особи) проти позову заперечує, оскільки вважає, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем прав позивача як іпотекодержателя, відзначаючи, зокрема, що у своїй вимозі банк просить постановити рішення про примусове виселення, однак дана вимога може бути лише наслідком визнання договору оренди недійсним. Так як договір оренди не розірваний та не визнаний судом недійсним, то підстав для примусового виселення немає, тому в задоволенні позову має бути відмовлено з мотивів відсутності фактичних та правових підстав для визнання спірного договору недійсним.

Посилаючись на ч. 3 ст. 10, ч. 3 ст. 9 Закону України „Про іпотеку, ст.ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, третьою особою зазначено про те, що ОСОБА_3 як іпотекодавець не перешкоджала проведенню перевірки та сприяла в її проведенні та вживала всіх заходів для її збереження. Про даний факт свідчить розміщений на сайті (https//dom.ria) оголошення від імені Банку про продаж приміщення, в якому ОСОБА_1 виступає продавцем без жодних правових підстав. Даний факт підтверджує, що позивач знав про наявність в орендаря частини приміщення, яке передано Банку в іпотеку, та не заперечував проти його оренди. На думку третьої особи, у позивача не виникло права користування або розпорядження майном, яке знаходиться в іпотеці, відповідно відсутнє порушене право. Вимога позивача про виселення будь-яких інших осіб з вказаних нежилих приміщень не може бути задоволена з огляду на суб'єктний склад сторін у судовому процесі та вимоги до резолютивної частини рішення. Зокрема, суд не може вирішувати питання про права та обов'язки осіб, які не бути залучені до розгляду справи, а резолютивна частина рішення не може бути умовною. Тобто, в даному випадку, відповідачем має бути не фізична особа-підприємець ОСОБА_2, а ОСОБА_3, яка і є власником переданого в іпотеку приміщення.

Крім того, як вважає третя особа, письмова вимога позивача, надіслана на адресу ОСОБА_3 про заборону передавати нежилі приміщення в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя протягом дії договору іпотеки задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога спрямована на майбутнє, тобто вимогою про спонукання ОСОБА_3 у майбутньому не вчиняти вказаних дій, які на думку позивача, можуть бути вчинені ОСОБА_3, внаслідок чого можуть порушуватися його права. Але ця вимога не є вимогою припинити триваюче правопорушення, що підпадало б під ознаки такого способу захисту як припинення дії, яка порушує право (ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України).

Разом з тим, третя особа просить не приймати до уваги посилання позивача на те, що заборона ОСОБА_3 передавати предмет іпотеки в оренду без згоди іпотекодержателя протягом строку дії договору іпотеки кореспондується з таким способом захисту цивільних прав як примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України), оскільки такий спосіб захисту, як заборона вчинення певних юридично значимих дій на майбутнє встановлено, як виняток, для власників майна нормою ч. 2 ст. 386 ЦК України, згідно якої власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому і порушенню. Також, як вказує третя особа, доводи заявника з цього приводу зводяться до помилкового ототожнення таких способів захисту цивільних прав як примусове виконання обов'язку в натурі та заборона вчинення певних юридично значимих дій, які за своєю суттю є різними способами захисту. У зв'язку з цим, третя особа вважає, що пред'явлений позов (в частині вимог про примусове виселення відповідача із нежитлового приміщення) не відповідає встановленим способам захисту цивільних прав іпотекодержателя, порушення яких не доведено позивачем.

Також третя особа звертає увагу на те, що чинним законодавством передбачено, що виселення власника з належного йому на праві власності нерухомого майна можливо лише після реалізації предмета іпотеки та перереєстрації права власності на нерухоме майно на нового власника, згідно з вимогами ст. 38 Закону України „Про іпотеку, та в разі застосування такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, тобто тоді, коли це прямо передбачено у відповідному застереженні, що міститься у договорі іпотеки або в окремому договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Як стверджує третя особа, у разі існування чинних договорів оренди предмету іпотеки з третіми особами, ці особи можуть бути виселені лише після визнання зазначених договорів оренди недійсними, що не було доведено позивачем.

Враховуючи вищевикладене, третя особа просить суд відмовити у позові.

Представником третьої особи в судовому засіданні 31.05.2016р. також зазначено, що станом на 31.05.2016р. приміщення, орендоване відповідачем за договором від 09.06.2015р., третій особі за актом про повернення орендованого майна не поверталось.

Незважаючи на те, що відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (ухвали у справі було надіслано за належною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань), відзив на позов не подав, позовні вимоги не оспорив, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено таке.

23.05.2007р. між ВАТ „ОСОБА_1 Аваль (кредитором) та ТОВ „Добряк (позичальником) укладено генеральну кредитну угоду № 014/08-11/8931 (з урахуванням змін та доповнень внесених додатковою угодою № 1 від 12.10.2007р.), відповідно до умов якої кредитор зобовязується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках цієї генеральної кредитної угоди і які є невід'ємними частинами (п. 1.1. угоди).

Згідно із п. 1.2. угоди загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми еквівалентної 2290000 грн. за офіційним курсом НБУ на дату надання кредиту.

24.05.2007р. між АТ „ОСОБА_1 Аваль (іпотекодержателем) та ОСОБА_3 (боржником) укладено договір іпотеки.

Цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з генеральної кредитної угоди № 014/08-11/8931 від 23.05.2007р. (кредитний договір), укладеного між іпотекодержателем та боржником, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого іпотекодавець зобов'язується перед іпотекодержателем повернути кредит, розмір якого не повинен перевищувати суми, еквівалентної в розмірі 2084300 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних у договорі умовах. Боржником за кредитним договором виступає: товариство з обмеженою відповідальністю „Добряк (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору предметом іпотеки є нерухоме майно: нежиле приміщення, загальною площею 179 кв.м., що знаходиться в місті Хмельницькому, по вулиці Проскурівській, під номером 17, яке належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 04.08.2001 року, за р..№ 5792, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 10376118, витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 14583576 від 17.05.2007р. Загальна вартість нерухомого майна відповідно до відомостей, викладених у Витязі з Реєстру прав на нерухоме майно, виданому Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 17.05.2007р., за № 14583576. становить 237540 грн.

Як передбачено п. 1.6. договору, на строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця.

Відповідно до п. 3.1. договору іпотекодержатель має право, зокрема: у будь-який час протягом дії цього договору перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та експлуатації (використання) предмета іпотеки; вимагати від іпотекодавця вжиття заходів, необхідних для збереження предмета іпотеки та його належної експлуатації, а у випадку втрати (знищення, загибелі) чи пошкодження предмета іпотеки або виникнення загрози такої втрати чи пошкодження - вимагати заміни його іншим рівноцінним майном, вартістю та кількістю не меншою від майна, що було втрачено чи пошкоджено; вимагати від будь-якої особи припинення посягання на предмет іпотеки, яке загрожує втратою або пошкодженням його. Якщо предмет іпотеки втрачений не з вини іпотекодержателя, іпотекодавець його не відновив, або за згодою іпотекодержателя не замінив іншим майном такої ж вартості, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця дострокового виконання забезпеченого зобов'язання.

Розділом 4 договору визначені права та обовязки іпотекодавця, де в п.п. 4.1.4., 4.1.12. договору вказано, що іпотекодавець зобовязаний, зокрема: не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найом, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя; утримуватись і не допускати вчинення будь-якою третьою особою будь-яких дій, які можуть призвести до погіршення технічного чи експлуатаційного стану предмета іпотеки, його пошкодження, руйнування, або втрати чи знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за цим договором.

Згідно з п. 4.2. договору іпотекодавець має право, зокрема, володіти та користуватися предметом іпотеки на протязі дії цього договору відповідно до його призначення.

09.06.2015р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендарем) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01-15, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в користування частину належного йому нежитлового приміщення площею 110 кв.м, що знаходиться на першому поверсі будинку № 17 по вул. Проскурівській, м. Хмельницький (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору орендодавець передає в оренду частину приміщення та майно орендарю протягом п'яти календарних днів з моменту підписання даного договору уповноваженими представниками сторін. Передача орендованих приміщень оформляється актом прийому-передачі, який є невід'ємною частиною договору.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендарем) складено акт прийому-передачі нежитлового приміщення від 09.06.2015р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування нежитлове приміщення площею 110 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17, м. Хмельницький.

Як передбачено п. 2.2. договору, орендоване приміщення буде використовуватися орендарем для ведення підприємницької діяльності з торгівлі товарами непродовольчої групи (ювелірними виробами та іншими супутніми товарами).

Розділ 4 договору встановлює вартість оренди і умови оплати , де в п. 4.1. вказано, що розмір орендної плати складає 22000 грн. в місяць.

Відповідно до п. 6.1. договору термін дії договору оренди за цим договором становить 12 місяців з моменту передавання орендованого приміщення.

Згідно з п. 6.2. договору не пізніше ніж за 2 місяці до спливу строку зазначеного в п.6.1 цього договору, будь-яка із сторін може запропонувати іншій стороні укласти договір на новий строк на умовах цього договору, або на інших умовах, погоджених сторонами. У такий самий строк орендар зобов'язаний попередити орендодавця про відмову укладання договору на новий строк. Вказані пропозиції та попередження здійснюються у письмовій формі.

Як передбачено п. 6.3. договору, якщо орендодавець не попередив орендаря про відмову укладення договору на новий строк, у строк зазначений в п. 6.2 цього договору, а орендар не звільнив орендоване приміщення, цей договір вважається продовженим на таких самих умовах і на строк, встановлений в п. 6.1 договору.

Відповідно до п. 6.5. договору після закінчення строку оренди за цим договором орендар зобов'язаний протягом 5 днів повернути орендодавцю майно за відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами.

У вимозі щодо виселення із іпотечного приміщення № 140-5-5-00/11-227 від 03.03.2016р., адресованій фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, ПАТ „ОСОБА_1 Аваль зазначено про те, що 09.06.2015р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір оренди приміщення № 01-15, відповідно до якого орендодавець передав, а фізична особа-підприємець ОСОБА_2 як орендар, прийняли в користування частину нежитлового приміщення площею 110 кв.м, що знаходиться на 1 поверсі будівлі № 17 по вул. Проскурівській міста Хмельницького. Цим повідомленням АТ „ОСОБА_1 Аваль повідомив про те, що відповідно до раніше укладеного договору іпотеки між АТ „ОСОБА_1 Аваль та ОСОБА_3, вказане приміщення було передано в іпотеку в забезпечення виконання умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом третьою особою. Станом на дату укладення між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договору оренди вказане приміщення перебувало в іпотеці банку та на теперішній час продовжує перебувати під обтяженням та іпотекою АТ „ОСОБА_1 Аваль. ОСОБА_5 приміщення - ОСОБА_3 не зверталась до банку за отриманням відповідно дозволу на передачу предмета іпотеки в користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 як третій особі. Відповідно до умов договору іпотеки передача власником приміщення в оренду здійснюється виключно за попереднім погодженням із АТ „ОСОБА_1 Аваль.

Як стверджує АТ „ОСОБА_1 Аваль у зазначеному листі, такі дії власника майна грубо порушують умови договору іпотеки, а саме: „Іпотекодавець зобов'язаний не відчужувати предмет іпотеки в будь-яких спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду), без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя. Відповідно до ч.3. ст. 12 Закону України „Про іпотеку правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відзначено, що дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та дії ОСОБА_3 щодо протиправної передачі та прийняття предмета іпотеки в оренду ОСОБА_1 сприймає як такі, що суперечать умовам укладеного договору іпотеки та спрямовані на погіршення його фізичного стану, що впливає на права Банку, як кредитора, в частині повного задоволення грошових вимог шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів. Також, як зазначено АТ „ОСОБА_1 Аваль, станом на дату направлення цієї вимоги відкрито та триває виконавче провадження щодо звернення стягнення на вищевказане приміщення, яке готується до примусової реалізації з прилюдних торгів.

На підставі того, що договір оренди між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та власником приміщення укладений без попередньої згоди АТ „ОСОБА_1 Аваль з метою подальшої примусової реалізації приміщення, АТ „ОСОБА_1 Аваль ОСОБА_1 звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з вимогою звільнити орендоване приміщення протягом 20 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги.

Доказом надіслання та отримання відповідачем вказаної вимоги від 03.03.2016р. є копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Директор ЮФ „Мальва звернувся із листом-зверненням до Управління проблемних кредитів Львівської ОД Департаменту проблемних кредитів АТ „ОСОБА_1 Аваль, в якому просив, враховуючи ситуацію з орендою приміщення в м. Хмельницькому, вул. Проскурівська, 17 (магазин „Voronin) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (представник фабрики ЮФ „Мальва), дозволити перебувати в орендованому у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 іпотечному приміщенні до 1 липня 2016р.

В матеріалах справи також наявні копії: іпотечного договору від 15.10.2009р., судових рішень тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Як встановлено судом, позивач просить суд прийняти рішення про примусове виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з нежитлового приміщення площею 179 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17.

Судом відзначається, що частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як передбачено ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з частиною 2 ст.20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Зважаючи на зміст наведених вище приписів законодавства, визначені позивачем предмет та підстави позову, судом відзначається безпідставність тверджень третьої особи про невідповідність законодавству обраного позивачем способу захисту своїх прав та про недоведеність порушення прав позивача як іпотекодержателя. При цьому судом враховано зміст передбаченого пунктом 3.1.3. укладеного між позивачем та третьою особою договору іпотеки від 24.05.2007р. права іпотекодержателя вимагати від будь-якої особи припинення посягання на предмет іпотеки, яке загрожує його втратою або пошкодженням, а також зміст надісланої відповідачу вимоги ПАТ „ОСОБА_1 Аваль № 140-5-5-00/11-227 від 03.03.2016р. щодо виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, у якій, зокрема, вказано, що дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та дії ОСОБА_3 щодо протиправної (без згоди позивача) передачі та прийняття предмета іпотеки в оренду суперечать умовам укладеного договору іпотеки та спрямовані на погіршення його фізичного стану, що впливає на права банку, як кредитора, в частині можливості повного задоволення грошових вимог шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів.

Крім того, третя особа стверджує про неможливість виселення відповідача з приміщення, що є предметом іпотеки, з огляду на чинність укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договору оренди № 01-15 від 09.06.2015р. Однак, означене твердження третьої особи суд також вважає необгрунтованим, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.3. ст. 9 Закону України „Про іпотеку іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Крім того, як передбачено п.4.1.4. укладеного між позивачем та третьою особою договору іпотеки від 24.05.2007р., іпотекодавець зобовязаний, зокрема, не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя).

Відповідно до ч.3. ст. 12 Закону України „Про іпотеку правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. При цьому, згідно з частиною 2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З огляду на наведене, зважаючи на відсутність письмової згоди ПАТ „ОСОБА_1 Аваль (як іпотекодержателя за укладеним між позивачем та третьою особою договором іпотеки від 24.05.2007р.), яка би передувала укладенню між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договору № 01-15 від 09.06.2015р. (стосовно передачі в оренду відповідачеві частини приміщення, що є предметом іпотеки), судом констатується, що недійсність договору оренди № 01-15 від 09.06.2015р. встановлена законом (ч.3. ст. 12 Закону України „Про іпотеку). Відтак, в силу положень частини 2 ст.215 Цивільного кодексу України, означений договір оренди є нікчемним правочином, визнання недійсним якого судом в окремому позовному провадженні не вимагається.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, зважаючи на констатацію судом факту нікчемності договору оренди № 01-15 від 09.06.2015р., на підставі якого відповідачеві передано в користування частину нежитлового приміщення, з огляду також на те, що представником третьої особи в судовому засіданні 31.05.2016р. підтверджено, що станом на 31.05.2016р. приміщення, орендоване відповідачем за договором від 09.06.2015р., третій особі за актом про повернення орендованого майна не поверталось, суд вважає за необхідне позов про примусове виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з нежитлового приміщення площею 179 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17 задовольнити частково: фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 звільнити частину нежитлового приміщення (площею 110 кв.м, за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17), переданого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 09.06.2015р. (додатком № 1 до договору оренди нежитлового приміщення № 01-15 від 09.06.2015р.), підписаним фізичними особами-підприємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_2. При прийнятті рішення судом враховується зміст п.9.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 „Про судове рішення.

У решті позову слід відмовити з огляду на його безпідставність (зокрема, враховуючи, що за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 09.06.2015р. відповідач прийняв в користування нежитлове приміщення площею 110 кв. м, а не 179 кв. м).

Відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль", м.Київ в особі Львівської обласної дирекції публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль", м. Львів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Вінниця (за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Хмельницький) про примусове виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з нежитлового приміщення площею 179 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17 задовольнити частково.

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (м. Вінниця, вул. Ленських подій, буд. 5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) звільнити частину нежитлового приміщення (площею 110 кв.м, за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 17), переданого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 09.06.2015р. (додатком № 1 до договору оренди нежитлового приміщення № 01-15 від 09.06.2015р.), підписаним фізичними особами-підприємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

У решті позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м. Вінниця, вул. Ленських подій, буд. 5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" (м. Київ, вул. Лєскова, 9, ідентифікаційний код 14305909) 1378 грн. відшкодування судового збору.

Видати накази.

Повний текст рішення складено 06.06.2016р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 2 прим.: 1 - до справи; 2 - відповідачу (21000, м. Вінниця, вул. Ленських подій, 5).