РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2016Справа №910/4786/16

За позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт»
простягнення 565 074 грн. 27коп.
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;
від відповідача:не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

17.03.2016 Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до господарського суду міста Києва із позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» 462 986 грн. 19 коп. основної заборгованості за договором №33049 від 24.03.2006 на постачання теплової енергії у гарячій воді, 92 691 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у сумі 9396 грн. 46 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати використаної теплової енергії за період з 01.09.2013 по 01.01.2016 за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №33049 від 24.03.2006.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2016 порушено провадження по справі №910/4786/16, розгляд справи призначено на 05.04.2016.

В судовому засіданні 05.04.2016 представник відповідача подав заяву згідно із змістом якої підтверджує наявність заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» за надані згідно договору №33049 від 24.03.2006 послуги, проте у зв'язку із скрутним фінансовим становищем Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» відповідно до поданої заяви просить розстрочити виконання рішення у справі №910/4786/16 щодо сплати боргу у розмірі 565 074,27 грн. та судового збору на шість місяців із щомісячним платежем у сумі 94 179,04 грн.

В судовому засіданні 05.04.2016, судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.04.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.04.2016 у зв'язку із необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 22.04.2016.

Судове засідання призначене на 22.04.2016 не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Демидова В.О. у відпустці.

26.04.2016 представником позивача через загальний відділ канцелярії господарського суду міста Києва подано відзив на заяву відповідача №б/н від 05.04.2016 про розстрочку виконання рішення суду, відповідно до змісту якої ПАТ «Київенерго» не заперечує проти надання розстрочки по справі №910/4786/16 на шість місяців.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2016, у зв'язку із виходом судді Демидова В.О. з відпустки, розгляд справи №910/4786/16 призначено на 31.05.2016.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 31.05.2016 не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом надсилання за належною юридичною адресою сторін ухвали господарського суду.

З урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 31.05.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

24.03.2006 між Структурним відокремленим підрозділом «Енергозбут Київенерго» (після зміни найменування - ПАТ «Київенерго»), як постачальником та ТОВ «Житлокомфорт», як споживачем, укладено договір №330049 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі за текстом - договір), відповідно п. 1.1 якого предметом договору є зобов'язання постачальника виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язався отримувати та оплачувати її.

При виконанні умов договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовленні договором сторони зобов'язались керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування, обліку та взаєморозрахунків за енергоносії.

Енергопостачальна організація зобов'язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем виличинами приєднаного теплового навантаженням (додаток 1).

Споживач зобов'язався додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, визначених у додатку №1 до Договору, не допускати їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та з тарифами, зазначеними у додатку 2 (міститься в матеріалах справи).

Договір набрав чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2006 (пункт 4.1 Договору). Припинення дії договору не звільняє абонента від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії (пункт 8.3 Договору).

Відповідно до п. 4.3 договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

З порядку розрахунків за теплову енергію (додаток №2 до договору) вбачається, що споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує у МВРТ-1 (вул. Жилянська, буд. 63) оформлену постачальником платіжну вимогу-доручення, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми факточно сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму фактичного споживання за попередній період та акт звірки.

У зв'язку із порушенням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати наданих послуг за період з 01.09.2013 по 01.01.2016, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за використану теплову енергію у сумі 462 986 грн. 19 коп., 3% річних у сумі 9 396 грн. 46 коп. та 92 691 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, останній за своєю природою є договором надання послуг, за умовами якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи, а саме довідкою про надходження коштів за спожиту теплову енергію, обліковими картками (табуляграмами), відомостями приладів обліку споживання теплової енергії за період з 01.09.2013 по 01.01.2016 підтверджується, що за відповідачем у зв'язку із неналежним виконанням умов договору виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 462 986 грн. 19 коп., яка підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 9 396 грн. 46 коп. 3% річних, та 92 691 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань .

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії ТОВ «Житлокомфорт» є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних за період з 01.09.2013 по 01.01.2016, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 9 396 грн. 46 коп.

Судом перевірено розрахунок інфляційних нарахувань на суму заборгованості за період з 01.09.2013 по 01.01.2016, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині в розмірі 92 691 грн. 62 коп.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Зважаючи на обставини, якими Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» обґрунтовує подану заяву про розстрочку, суд визнає її обґрунтованою та розстрочує виконання рішення суду у справі в частині сплати суми основного боргу та штрафних санкцій, що разом складає 565 074 грн. 27 коп., а також судового збору у сумі 8 476 грн. 12 коп. на шість календарних місяців.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Витрати на оплату судового збору у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, 34, ст. 44, ч. 5 ст. 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, будинок 14, код 32853435) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5, код 00131305) основну заборгованість у розмірі 462 986 (чотириста шістдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 19 коп., 92 691 (дев'яносто дві тисячі шістсот дев'яносто одна) грн. 62 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у сумі 9 396 (дев'ять тисяч триста дев'яносто шість) грн. 46 коп. та 8 476 (вісім тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 12 коп. судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/4786/16 шляхом сплати суми основного боргу та штрафних санкцій, що разом складає 565 074 грн. 27 коп., а також судового збору у сумі 8 476 грн. 12 коп. на шість календарних місяців, згідно наступного графіку:

Період (місяць/рік)Строк оплатиСума оплати, грн.
Травень 201605.05.201695 591,73 грн.
Червень 201605.06.201695 591,73 грн.
Липень 201605.07.201695 591,73 грн.
Серпень 201605.08.201695 591,73 грн.
Вересень 201605.09.201695 591,73 грн.
Жовтень 201605.10.201695 591,74 грн.
Всього: 573 550,39 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 06.06.2016.

Суддя В.О. Демидов