ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.16р. Справа № 904/2509/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 15 640,91 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 25 від 11.01.16р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" (далі позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з урахуванням заяви про уточнення в частині пені а.с. 123) до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі відповідач) про стягнення 15 160,09 грн. заборгованості, з якої: 10 416,36 грн. заборгованості по витратам за послуги по утриманню будинків та при будинкової території, 167,92 грн. пені, 4136,47 грн. індексу інфляції, 439,34 грн. 3 % річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконані договірні зобовязання в частині оплати за надані послуги за договором № 475/1004 про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій від 04.10.2013 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 р. по справі № 904/2509/16 порушено провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.04.2016 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016 р. продовжено строк розгляду справи до 20.06.2016 р. та розгляд справи відкладено на 31.05.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні надав заяву про уточнення в частині пені та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 167,92 грн., позовні вимоги підтримав з урахуванням цієї заяви у повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях 21.04.2016 р. та 17.05.2016 р. проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві на позов.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 31.05.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача (21.04.2016 р., 17.05.2016 р.), оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" (споживач) укладений Договір № 475/1004 про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (надалі - Договір).

Предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (надалі - послуги) у житловому будинку №1 по вул. Товстоновського, у Жовтневому районі міста ОСОБА_2, де знаходиться нежиле приміщення споживача, загальною площею: 149,3 кв.м., а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, яке додається до договору.

Нормативним актом є Рішення Криворізької міської ради № 415 від 14.12.2011 року "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення Жовтневого району м. Кривого рогу", Рішення Криворізької міської Ради № 435 від 27.12.2011 року "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкової території для власників (орендарів) не житлових приміщень у житлових будинках" на підставі яких відповідачеві нараховувалась щомісячна оплата за спожитті житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про забезпечення єдиного підходу до формувань тарифів на житлово-комунальні послуги" № 869 від 01.06.2011 року та вищезазначеними правовими актами визначений обовязок власників наймачів, орендарів брати участь у загальних для всього будинку витратах пропорційно загальній площі, що використовується на праві оренди чи належить користування, на праві власності.

Згідно до п. 2.1. Договору розрахунком періодом є календарний місяць. Оплата послуг проводиться не пізніше, ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Для оплати виконавець надає щомісячно рахунок, акт виконаних послуг та податкову накладну.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

Цей договір діє з 01.04.2013 р. і діє безстроково (п. 7.1. Договору).

Аналіз матеріалів справи відображає, що позивач взяті на себе зобовязання щодо надання послуг відповідачу здійснив належно та в повному обсязі у розмірі 10 416,36 грн. за період з 01.04.2013 р. по 29.02.2016 р., що підтверджується виставленими рахунками, які долучені до матеріалів справи.

Відповідач в порушення взятих на себе договірних зобовязань щодо оплати наданих послуг не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, яка становить 10 416,36 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України також передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент розгляду справи заборгованість відповідача по витратам за послуги по витратам за послуги по утриманню будинків та при будинкової території складає 10 416,36 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня в розмірі 0,5 % від суми оплати за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

На підставі п. 2.4. Договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 167,92 грн. за період з 21.10.2015 р. по 31.03.2016р. (з урахуванням заяви про уточнення в частині пені а.с. 123). Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд визнає його обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Водночас, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, про яку заявлено відповідачем у відзиві на позов та додаткових поясненнях, оскільки правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено порушення суб'єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Про наведене зазначає Вищий господарській суд у своїй постанові Пленуму від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", вказуючи, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по Договору, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано до сплати відповідачу 3 % річних 439,34 грн. та індексу інфляції 4136,47 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та індексу інфляції, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 10 416,36 грн. заборгованості по витратам за послуги по утриманню будинків та при будинкової території, 167,92 грн. пені, 4136,47 грн. індексу інфляції, 439,34 грн. 3 % річних.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1 А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кремлівська, 4 а; ) 10 416,36 грн. (десять тисяч чотириста шістнадцять грн. 36 коп.) заборгованості по витратам за послуги по утриманню будинків та при будинкової території, 167,92 грн. (сто шістдесят сім грн. 92 коп.) пені, 4136,47 грн. (чотири тисячі сто тридцять шість грн. 47 коп.) індексу інфляції, 439,34 грн. (чотириста тридцять девять грн. 34 коп.) 3 % річних, 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84

ГПК України 06 червня 2016 р.