КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа№ 910/4390/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від ЗАТ „Рівненський ливарний завод": Лаврін О.В. - довіреність б/н від 27.04.2016

арбітражний керуючий Огейчук Т.В. - свідоцтво № 69 від 08.02.2013

розпорядник майна: Глеваський В.В. - свідоцтво № 1724 від 20.03.2015

від ПАТ „Рівнеобленерго": Симончук О.М. - довіреність № 106 від 31.12.2014

від ВАТ „Лізингова компанія „Украгромашінвест": Голиков В.Ю. - довіреність б/н від 11.01.2016.

від ПАТ „Радикал Банк": Коваленко С.В. - довіреність № 3256/15 від 11.11.2015.

розглянувши апеляційні скарги Закритого акціонерного товариства „Рівненський ливарний завод" та арбітражного керуючого Огейчук Тетяни Василівни на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року

у справі № 910/4390/15-г (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства „Рівнеобленерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Проектно-

конструкторське бюро „Українське машинобудівництво"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року, серед іншого, задоволено заяву арбітражного керуючого Бєлого О.С. про дострокове припинення повноважень розпорядника майна боржника, припинено повноваження розпорядника майна ТОВ „ПКБ „Українське машинобудівництво" арбітражного керуючого Бєлого О.С. та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду ЗАТ „Рівненський ливарний завод" та арбітражний керуючий Огейчук Т.В. звернулися до апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року в частині призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В. та прийняти нове рішення, яким призначити на відповідну посаду арбітражного керуючого Огейчук Т.В., посилаючись на порушення вимог Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідно до протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказані апеляційні скарги у справі № 910/4390/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 року апеляційні скарги ЗАТ „Рівненський ливарний завод" та арбітражного керуючого Огейчук Т.В. прийнято до провадження, об'єднано в одне апеляційне провадження та призначено їх до розгляду в судовому засіданні на 07.06.2016 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційні скарги представник ВАТ „Рівненський завод тракторних агрегатів" підтримав викладені в них вимоги, просив скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року в частині призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В. та прийняти нове рішення, яким призначити на відповідну посаду арбітражного керуючого Огейчук Т.В.

02.06.2016 року на запит суду через відділ документального забезпечення листом № 06-10.3/175/16 від 02.06.2016 року надійшли матеріали справи № 910/4390/15-г, витребувані судом для розгляду апеляційної скарги „Лізингова компанія „Украгромашінвест" на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року.

До початку судового засідання розпорядником майна боржника арбітражним керуючим Глеваським В.В. було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 07.06.2016 року останній пояснив необхідність відкладення розгляду справи для надання йому часу підготувати відзив на апеляційну скаргу арбітражного керуючого Огейчук Т.В.

За наслідками розгляду заявленого клопотання, колегією суддів відмовлено у його задоволенні у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю з огляду на те, що розпорядник майна мав достатньо часу для ознайомлення з апеляційною скаргою арбітражного керуючого Огейчук Т.В. та подання на неї відзиву, а також через обмежений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду та вирішено розглядати апеляційні скарги по суті в даному судовому засіданні.

Представник ЗАТ „Рівненський ливарний завод" та арбітражний керуючий Огейчук Т.В. в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали, просили скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року в частині призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В. та прийняти нове рішення, яким призначити на відповідну посаду арбітражного керуючого Огейчук Т.В.

Розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Глеваський В.В. та представники ПАТ „Рівнеобленерго", ВАТ „Лізингова компанія „Украгромашінвест" та ПАТ „Радикал Банк" проти вимог ЗАТ „Рівненський ливарний завод" та арбітражного керуючого Огейчук Т.В., викладених в апеляційних скаргах, заперечували, просили залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 04.04.2016 року в оскаржуваній частині - без змін.

07.06.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ЗАТ „Рівненський ливарний завод" підлягає припиненню, в той час як апеляційна скарга Огейчук Т.В. підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року в частині призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В. - скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Огейчук Т.В., виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, ініціюючий кредитор звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - ТОВ „Проектно-конструкторське бюро „Українське машинобудівництво" у зв'язку з неспроможністю останнього погасити наявну кредиторську заборгованість у сумі 2 175 154,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ „Проектно-конструкторське бюро „Українське машинобудівництво", розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Бєлого О.С.

15.02.2016 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява арбітражного керуючого Бєлого О.С. про дострокове припинення його повноважень в якості розпорядника майна боржника.

Автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство визначено кандидатуру арбітражного керуючого Огейчук Т.В. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 69 від 08.02.2013 року) для призначення розпорядником майна ТОВ „ПКБ "Українське машинобудівництво".

03.03.2016 року арбітражним керуючим Огейчук Т.В. подано заяву-згоду на участь даній справі про банкрутство боржника.

Водночас до суду надійшли заяви арбітражних керуючих Мурзи А.М., Віскунова О.В., Назаренко Л.С., Дейнегіної В.М. Глеваського В.В. про участь у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року, серед іншого, задоволено заяву арбітражного керуючого Бєлого О.С. про дострокове припинення повноважень розпорядника майна боржника, припинено повноваження розпорядника майна ТОВ „ПКБ „Українське машинобудівництво" арбітражного керуючого Бєлого О.С. та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В.

Обираючи зазначену кандидатуру арбітражного керуючого на призначення розпорядником майна боржника та приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що останній має достатній професійний досвід, а також невелику завантаженість справами порівняно з іншими кандидатами.

Проте, перевіряючи законність винесення даної ухвали на предмет дотримання норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її скасування в частині призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В. як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права з огляду на таке.

Відповідно до с. 22 Закону про банкрутство, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Частиною 1 ст. 114 Закону про банкрутство передбачено,що кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Частиною 2 ст. 114 зазначеного Закону визначено, що розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором не можуть бути призначені арбітражні керуючі:

1) які є заінтересованими у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня усунення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов'язків, покладених цим Законом;

4) які мають конфлікт інтересів (особи, у яких виникає суперечність між власними чи їх близьких осіб майновими, немайновими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого).

До призначення арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

За приписами абз. 4 ч. 1 ст. 114 Закону про банкрутство, у разі якщо від арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), визначеного автоматизованою системою, не надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в цій справі, то розпорядника майна призначає суд без застосування автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до п. 37 Інформаційного листа Вищого господарського суду від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 Про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI), розпорядник майна призначається господарським судом із застосуванням автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, керуючий санацією та ліквідатор - за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених Законом. На державні підприємства та підприємства, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) призначаються господарським судом з урахуванням додаткових вимог, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на підставі аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, можна дійти висновку, що кандидатура розпорядника майна боржника визначається судом, але із застосуванням автоматизованої системи із числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, і лише у разі якщо від арбітражного керуючого не надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в конкретній справі, останній призначається судом без застосування автоматизованої системи на підставі поданих суду заяв.

Як встановлено судом, автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство визначено кандидатуру арбітражного керуючого Огейчук Т.В. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 69 від 08.02.2013 року) для призначення розпорядником майна ТОВ „ПКБ „Українське машинобудівництво".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2016 року зобов'язано арбітражного керуючого Огейчук Т.В. у строк до 29.02.2016 року подати заяву про участь у справі.

На виконання зазначених норм закону та ухвали суду, арбітражним керуючим Огейчук Т.В. 03.03.2016 року подано суду заяву, в якій остання погодилась на призначення її розпорядником майна боржника, а також зазначила, що не відноситься до осіб, які є заінтересованими стосовно боржника та які раніше здійснювали управління даною юридичною особою. До вказаної заяви арбітражним керуючим додано копію свідоцтва про право на зайняття діяльністю арбітражного керуючого та копію договору страхування відповідальності арбітражного керуючого.

Судова колегія враховує, що ухвала суду першої інстанції від 15.02.2016 року, якою зобов'язано Огейчук Т.В. подати заяву про участь у справі, була направлена сторонам лише 25.02.2016 року, про що свідчить відмітка на зворотньому боці останнього аркушу відповідної ухвали, тобто з порушенням вимог ГПК України, та отримана, зокрема, арбітражним керуючим Огейчук Т.В. згідно наявного зворотнього поштового повідомлення 29.02.2016 року - в останній день, коли остання мала подати відповідну заяву-згоду до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що подання арбітражним керуючим Огейчук Т.В. заяви на участь у справі у якості розпорядника майна боржника до суду 03.03.2016 року, тобто через три дні після отримання відповідної ухвали та поза визначеним судом першої інстанції строком, не є тією обставиною, визначеною абз. 4 ч. 1 ст. 114 Закону про банкрутство, за наслідком якої закон пов'язує призначення розпорядника майна без застосування автоматизованої системи на підставі поданих суду заяв на загальних конкурентних засадах.

Аналізуючи кандидатуру арбітражного керуючого Огейчук Т.В. та зазначаючи про відсутність відомостей про досвід її роботи, рівень кваліфікації, а також її завантаження, місцевим господарським судом було залишено поза увагою, що арбітражним керуючим Огейчук Т.В., яку було обрано автоматизованою системою, надано суду відповідну заяву про згоду стати розпорядником майна боржника, про що було зазначено вище, що в свою чергу виключає наявність конкуренції арбітражних керуючих та необхідність вирішення питання визначення кандидатури розпорядника майна боржника на загальних конкурентних засадах.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що при обранні кандидатури розпорядника майна автоматизованою системою та наданні згоди на призначення розпорядником майна Закон не вимагає надання відомостей про досвід роботи, рівень кваліфікації та завантаження, з огляду на те, що всі зазначені параметри враховує автоматизована система відповідно до Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженого Постановою Пленуму Вищого господарського суду від 16.01.2013 року № 1.

За вказаних вище обставин, призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Глеваського В.В. без застосування автоматизованої системи відбору на загальних конкурентних засадах, за наявності згоди арбітражного керуючого Огейчук Т.В., яку обрано автоматизованою системою та за відсутності підстав для відмови у її призначенні, визначених ст. 114 Закону про банкрутство, є порушенням вимог Закону, а відтак колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги арбітражного керуючого Огейчук Т.В., скасування ухвали господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року в частині призначення розпорядника майна ТОВ „ПКБ „Українське машинобудівництво" арбітражного керуючого Глеваського В.В. та прийняття в цій частині нового рішення про призначення на відповідну посаду арбітражного керуючого Огейчук Т.В.

Щодо апеляційної скарги ЗАТ „Рівненський ливарний завод", то колегія суддів вважає за необхідне припинити апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, враховуючи таке.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство (ст. 4-1 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство; сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Крім того, цією ж статтею Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Так, розгляд грошових вимог кредиторів здійснюється у порядку ст. 23 Закону про банкрутство, а саме після здійснення відповідного оприлюднення оголошення та шляхом розгляду судом заявлених в установленому порядку грошових вимог кредиторів у попередньому засіданні. Отже, факт наявності або відсутності грошових вимог кредитора до боржника встановлюється судом першої інстанції виключно в попередньому засіданні, де у тому числі здійснюється і дослідження доказів (первинних документів), які такі вимоги підтверджують.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2015 року до місцевого господарського суду надійшла заява ЗАТ „Рівненський ливарний завод" про визнання грошових вимог до боржника на сум 10 396 696,08 грн.

У той же час як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується присутніми учасниками провадження, в даній справі про банкрутство грошові вимоги кредиторів судом ще не розглядались та реєстр вимог кредиторів у встановленому порядку не затверджувався. У даному випадку справа про банкрутство перебуває на проміжному етапі до проведення попереднього засідання, на якому відсутні інші, окрім боржника, ініціюючого кредитора та розпорядника майна учасники провадження у справі, так як інші кредитори можуть набути статусу учасника провадження у справі виключно у порядку, встановленому ст. 23 Закону про банкрутство. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 11.05.2016 року у справі № 927/84/16).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки станом на момент звернення ЗАТ „Рівненський ливарний завод" з апеляційною скаргою реєстр вимог кредиторів боржника не затверджений судом, то останнє ще не набуло і не могло набути статусу учасника провадження у справі про банкрутство - кредитора в розумінні ст. 1 Закону про банкрутство, а відтак позбавлене права на апеляційне оскарження прийнятих у даній справи процесуальних документів.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 15 „Про судову практику в справах про банкрутство" юридичні та фізичні особи, акціонери, учасники господарських товариств, що не мають статусу сторони чи учасника у справі про банкрутство, не мають права на оскарження судових рішень у справі про банкрутство, а помилково порушене апеляційне і касаційне провадження підлягають припиненню в порядку, передбаченому статтею 80 ГПК на підставі статей 91 та 107 ГПК як такі, що не підлягають вирішенню в господарських судах.

З метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про перегляд судових рішень в апеляційному порядку господарським судам України Постановою Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 року № 7 роз'яснено, що у разі помилкового порушення апеляційного провадження, зокрема за апеляційною скаргою поданою особою, яка не мала права її подавати, господарський суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, колегія звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 8 Закону про банкрутство у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, наведений перелік судових рішень, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, є вичерпним.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому положення частини третьої статті 8 Закону про банкрутство слід розуміти як такі, що встановлюють деякі особливості та обмеження у реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, що полягають, зокрема, у завершенні розгляду питання про призначення арбітражного керуючого із завершенням відповідного апеляційного провадження. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі № 916/2019/13 та від 18.11.2015 року у справі № 910/15007/14).

За таких обставин, постанова Київського апеляційного господарського суду в частині призначення розпорядником майна ТОВ „Проектно-конструкторське бюро „Українське машинобудівництво" арбітражного керуючого Огейчук Т.В. є остаточною та не підлягає оскарженню до Вищого господарського суду України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 80, 91, 99, 101-106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Огейчук Тетяни Василівни на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року у справі № 910/4390/15-г задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року у справі № 910/4390/15-г скасувати в частині призначення розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю „Проектно-конструкторське бюро „Українське машинобудівництво" арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича.

3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким призначити розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю „Проектно-конструкторське бюро „Українське машинобудівництво" арбітражного керуючого Огейчук Тетяну Василівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 69 від 08.02.2013 року).

4. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства „Рівненський ливарний завод" на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року у справі № 910/4390/15-г, припинити.

5. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

6. Справу № 910/4390/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції в частині припинення апеляційного провадження може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко