ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р.Справа № 915/2102/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів М.А. Мишкіної, С.В. Таран (на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 01.06.2016р. №305 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.06.2016р.)

при секретарі судового засідання: А.В. Земляк

за участю представників сторін:

від позивача - В.І. Полоз

від відповідача - не з'явився, про день, час та місце апеляційного перегляду повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Миколаївської області від 18.03.2016 року

у справі № 915/2102/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомгідроенергобуд»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 53436,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Атомгідроенергобуд» звернулось до місцевого господарського суду з позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16.03.2016р.) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 33800,00 грн., індексації орендної плати в сумі 1379,20 грн., неустойки в сумі 32000,00 грн., штрафу в сумі 2462,54 грн., 3% річних в сумі 2994,43 грн., загалом 72636,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди майна від 01.10.2014р. №05/14 щодо сплати орендної плати, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, на яку нараховано інфляційні, штраф та 3% річних, а також неустойку, згідно з ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України.

У відзиві на позов, відповідач зазначив про його необґрунтованість. У своєму клопотанні просив зменшити розмір неустойки на 90%.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 18.03.2016р. (суддя Фролов В.Д.), оформленим відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 18.03.2016р., позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 33800,00 грн. заборгованості з орендної плати, 1379,20 грн. індексації орендної плати, 16000,00 грн. неустойки, 2462,54 грн. штрафу, 2994,43 грн. 3% річних, 1218,00 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 28.03.2016р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, у задоволені позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.04.2016р. скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду змінити в частині розміру стягнутої неустойки, задовольнивши позов в цій частині в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, судова колегія зазначає наступне.

01.10.2014 року між ТОВ «Атомгідроенергобуд» (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди майна № 05/14, згідно умов якого у строкове платне користування передано об'єкт оренди для ведення господарської діяльності, а саме частину території виробничої бази АТПО - майстерень з оглядовими ямами загальною площею 312,5 кв.м. Д-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Орендодавець є власником зазначеного нерухомого майна на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 05.07.2007р. зареєстрованого КП Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнськ під № 19343819.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2., 3.5, 3.6 договору приймання-передача орендованого об'єкта здійснюється двосторонньою комісією, яка складається з представників сторін. Сторони повинні призначити своїх представників у двосторонню комісію і розпочати передачу орендованого об'єкта протягом 3-х днів з моменту підписання цього договору. При передачі орендованого об'єкта складається акт здачі-приймання, який підписується членами двосторонньої комісії. Орендований об'єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання акта здачі-приймання.

За приписами п.п. 4.1., 4.2., 4.3. договору термін оренди складає 12 місяців з моменту приймання орендованого об'єкта за актом здачі-приймання. Термін оренди може бути скорочений тільки за згодою сторін. Відповідач має право відмовитися від цього договору, попередивши позивача у термін 30 днів, при цьому сплачена наперед орендна плата відповідачу не повертається.

За змістом п.п. 5.1., 5.2. договору розмір щомісячної орендної плати в цілому складає 3200,00 грн. з урахуванням ПДВ. Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача до 3 числа поточного місяця за поточний місяць.

Пунктами п.п. 5.5., 5.6 договору встановлено, що в випадку інфляції грошової одиниці в України розмір орендної плати за весь орендований об'єкт, згідно п. 5.1. договору підлягає перерахунку з урахуванням індексу інфляції, про що Орендодавець письмово повідомляє Орендаря. Оплата індексації орендної плати здійснюється протягом 7-ми робочих днів з часу отримання Орендарем письмового повідомлення Орендодавця.

У п. 7.1 договору Орендар зобов'язався, зокрема, використовувати орендований об'єкт за його цільовим призначенням відповідно до п. 2 цього договору та своєчасно здійснювати орендні платежі.

За умовами п.п. 8.1, 8.2., 8.3., 8.4., 8.5, 8.6. договору повернення орендованого об'єкту Орендодавцеві здійснюється двосторонньою комісією, яка складається з представників сторін. Сторони повинні призначити своїх представників у двосторонню комісію і розпочати передачу об'єкту протягом 7-ми робочих днів з моменту закінчення терміну оренди. Протягом терміну згідно з п. 8.2. цього договору Орендар зобов'язаний виїхати з орендованого об'єкта і підготувати його до передачі Орендодавцеві. Орендований об'єкт має бути переданий Орендарем і прийнятий Орендодавцем протягом 10 днів з моменту початку роботи двосторонньої комісії. При передачі орендованого об'єкта складається акт здачі-приймання, який підписується членами двосторонньої комісії. Орендований об'єкт вважається фактично переданим Орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання.

У відповідності до п.п. 9.1, 9.2. договору відповідач несе відповідальність за цим договором: у разі прострочення приймання орендованого об'єкта нараховується пеня в розмірі 0,5 % від вартості об'єкта за кожний день прострочення; у разі прострочення сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожний день прострочення виконання зобов'язань; у разі прострочення здачі орендованого об'єкта Орендареві пеня у розмірі 0,5% від його вартості за кожний день прострочення.

В силу п.п. 10.1., 10.1.1, 10.1.2 договору, останній розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови цього договору і свої зобов'язання; в разі продажу орендуємого об'єкта, про що Орендодавець письмово повідомляє Орендаря.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками сторін (а.с. 15-16).

01.10.2014р. за актом прийому-передачі об'єкт оренди передано Орендарю. Строк використання об'єкту 1 рік (з 01.10.2014р. по 31.09.2015р.) Об'єкт оренди передано в належному стані та у відповідності до договору. Акт підписаний сторонами та скріплений їх печатками (а.с. 17).

Відповідач на адресу позивача направив лист від 27.10.2014р. б/н в якому зазначено про те, що об'єкт оренди переданий в неналежному стані, у об'єкта тече дах, що унеможливлює його подальшу експлуатацію, а відтак на підставі ч. 1 ст. 784 Цивільного кодексу України та п. 4.3 договору оренди від 01.10.2014р. №05/14 відповідач цим повідомленням відмовляється від договору та пропонує протягом 7 днів з моменту отримання цього листа підписати акт здачі-приймання об'єкту оренди.

В матеріалах справи наявний оригінал опису вкладення від 27.10.2014р. про відправлення на адресу позивача означеного листа та акту здачі-приймання об'єкту оренди, проте поштова квитанція або фіскальний чек, які є розрахунковим документом відповідачем не поданий, докази отримання позивачем вказаного листа та підписаний обома сторонами акт здачі-приймання об'єкту оренди Орендарю в матеріалах справи відсутні.

Позивач листом від 08.10.2015р. №26 повідомив відповідача про існування заборгованості станом на 01.10.2015р. за договором оренди від 01.10.2014р. №05/14 у розмірі 33800,00 грн. (36800,00 грн. - 3000,00 грн. згідно довідки про заборгованість від 01.10.2015р.), на яку нараховані інфляційні у розмірі 1379,20 грн. за період з жовтня 2014р. по червень 2015р. (а.с. 20-22). Вказаний лист залишився поза увагою відповідача, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

В матеріалах справи також міститься розрахунок 3% річних, нарахованих за період прострочення з 04.11.2014р. по 03.12.2015р., який становить 2994,43 грн. (а.с. 24). Крім того, позивач просив стягнути з відповідача неустойку в сумі 32000,00 грн., нараховану на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України та штраф в сумі 2462,54 грн., нарахований на підставі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

За твердженням відповідача, у зв'язку з тим, що 27.10.2014р. він направив на адресу позивача повідомлення про відмову від договору оренди від 01.10.2014р. № 05/14, відповідно до п. 4.3 цього договору, вимоги позивача не підлягають задоволенню. Разом з тим, у своєму клопотанні просив зменшити розмір неустойки (штрафних санкцій) на 90% (а.с. 91-92).

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі за період з жовтня 2014р. по вересень 2015р. у розмірі 33800,00 грн., індексації орендної плати у розмірі 1379,20 грн., штрафу у розмірі 2462,54 грн. та 3 % річних у розмірі 2994,43 грн. зазначив про їх доведеність позивачем. Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ст. 83 ГПК України та з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки (штрафних санкцій) на 90%, суд першої інстанції зменшив її розмір на 50% - до 16000,00 грн.

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач зазначив, що договір розірвано 27.10.2014р., а тому суд зробив невірний висновок, вказавши, що відповідач помилково вважав його розірваним. Об'єкт оренди використовувався лише 1 місяць, а потім фактично був повернутий позивачу. Територія на якому знаходиться об'єкт оренди закрита, і крім позивача, ніхто інший не мав доступ.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

При розгляді справи в апеляційній інстанції у представника позивача з'ясовано, що до теперішнього часу об'єкт оренди за договором оренди від 01.10.2014р. № 05/14 Орендарю не повернуто.

Станом на 01.10.2015р. у відповідача рахується заборгованість по орендній платі у розмірі 33800,00 грн., про що свідчить довідка позивача від 01.01.2015р. (а.с. 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведені приписи законодавства та перевіривши розрахунки позивача, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за договором оренди від 01.10.2014р. № 05/14 у розмірі 33800,00 грн., 1379,20 грн. інфляційних та 2462,54 грн. 3% річних.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 2462,54 грн. та неустойки в сумі 32000,00 грн., судова колегія зазначає слідуюче.

Так, позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 2462,54 грн. на підставі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, згідно якої у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Разом з тим, як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками ТОВ «Атомгідроенергобуд» є фізичні особи в кількості 90 осіб (а.с. 133-136), а відтак у даному випадку неможливо застосовувати положення ч. 2 ст. 231 ГК України, оскільки жодна із сторін договору оренди від 01.10.2014р. № 05/14 не належить до кола суб'єктів господарювання, визначених цією нормою.

Крім того, позивач нарахував відповідачу неустойку у розмірі 32000,00 грн. на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, за приписами якої, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Місцевий господарський суд, зменшив розмір неустойки до 16000,00 грн., пославшись на ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ст. 83 ГПК України.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що відповідно до п. 5.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №2 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним. Крім того, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Водночас, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Отже, розмір неустойки, нарахований саме на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України не підлягає ніякому зменшенню.

За змістом ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно з п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №2 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Під час апеляційного перегляду з'ясовано, що відповідач користувався об'єктом оренди і після закінчення строку дії договору. Питання щодо повернення об'єкту оренди порушено відповідачем лише 29.03.2016р., про що свідчить лист останнього від 29.03.2016р. (а.с. 126-127).

В матеріалах справи відсутній акт здачі-приймання (повернення) об'єкту оренди Орендодавцеві та докази, які б свідчили про заперечення Орендодавця щодо користування Орендарем об'єктом оренди після закінчення строку дії договору оренди, а відтак судова колегія дійшла висновку, що договір оренди від 01.10.2014р. № 05/14 був пролонгований на той же самий строк, а відтак підстави для застосування до відповідача положень ч. 2 ст. 785 ЦК України у даному випадку відсутні.

З урахуванням наведеного, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки та штрафу слід змінити, відмовивши в задоволенні позову в цій частині. Судовий збір також підлягає перерахунку: 38173,63 (загальна сума, яка підлягала стягненню з відповідача) х 1218,00 (судовий збір за подання позову) : 56636,17 (загальна сума, яка стягнута з відповідача оскарженим рішенням суду) = 820,95 грн.

Підстави для задоволення апеляційної скарги з мотивів, викладених скаржником в ній відсутні, а відтак судовий збір за апеляційний перегляд не відшкодовується скаржнику.

Керуючись ст. ст. 99, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 18.03.2016р. у справі №915/2102/15 змінити, виклавши п. 2 резолютивної частини в слідуючій редакції:

« 2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомгідроенергобуд» 33800,00 грн. заборгованості по орендній платі, 1379,20 грн. інфляційних, 2994,49 грн. 3 % річних та 820,95 грн. судового збору.»

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 06.06.2016р.

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран