ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016р. Справа№ 5015/3355/12

За позовом: Городоцької міської ради Львівської області, Львівська область, м. Городок,

до відповідача: Городоцької райспоживспілки, Львівська область, м. Городок,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Споживче товариство Городоцької райспоживспілки, м. Городок

про стягнення шкоди, завданої внаслідок невиконання договору оренди, на суму 29 947,01 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2 представник

від третьої особи: не зявився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Городоцькою міською радою Львівської області до Городоцької райспоживспілки та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Споживче товариство Городоцької райспоживспілки про стягнення 29 947,01 грн.

Ухвалою суду від 13.08.2012 р. порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 22.08.2012 р.

Розгляд справи відкладався з підстав зазначених в попередній ухвалі суду.

Ухвалами суду провадження по справі неодноразово зупинялось, а в останнє до вирішення по суті справи № 5015/4179/12 за позовом Городоцької районної спілки споживчих товариств до Городоцької міської ради за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Городоцького споживчого товариства Голродоцької райспоживспілки про визнання недійсним договору оренди.

Позивач та відповідач явку повноважних представників у судове засідання забезпечили.

Третя особа явки повноважного представника у судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 30.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

1 вересня 2011 року між Городоцькою міською радою та Городоцькою райспоживспілкою було укладено договір оренди № 13 нежитлових приміщень комунальної власності, які знаходяться за адресою: м. Городок, м-н Гайдамаків, 16 (другий поверх нежитлової будівлі).

Відповідно до п. 3.3 Договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно, не пізніше 15 числа наступного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції, який визначається і шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Як стверджує позивач, Городоцька райспоживспілка припинила сплачувати по даному Договору плату за користування приміщенням без будь яких на те підстав.

Згідно п. 5.1.5 Договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню в розмірі 5% від розміру не сплачених орендних платежів за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 7.5 Договору, одностороння відмова від виконання договору і внесення змін не допускається. Крім того, п. 7.7 Договору передбачає, що договір може бути розірвано достроково за рішенням Господарського суду, по наполяганню однієї із сторін, у випадках передбачених законодавством.

На момент порушення справи, позивач вимагав стягнення з відповідача основної заборгованості за не сплату орендних платежів в сумі 8 997,06 грн. та відповідно до п. 5.1.5 Договору пеню в сумі 20 949,95 грн.

В процесі розгляду справи позивачем не одноразово уточнялись позовні вимоги.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що у задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами було укладено Договір оренди № 13 від 1 вересня 2011 року та як стверджує позивач, відповідачем не належно виконувались договірні зобовязання в частинні оплати за оренду орендованого приміщення, що призвело до подання позивачем даного позову з вимогою стягнення шкоди, завданої внаслідок невиконання договору оренди, на суму 29 947,01 грн. В процесі розгляду справи позивачем не одноразово уточнялись позовні вимоги.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та обставин, що виявились в процесі розгляду справи рішенням Господарського суду Львівської області від 03.06.2015 р. по справі № 5015/4179/12, визнано недійсним договір оренди № 13 нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Городок Львівської області, майдан Гайдамаків, 16, що укладений між Городоцькою міською радою та Городоцькою районною спілкою споживчих товариств.

З огляду на ті обставини, що предметом даного спору є стягнення коштів за договором, який визнаний недійсним у судовому порядку, позовні вимоги за недійсним правочином не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, практики його застосування, матеріалів та обставин справи, у задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3,4,41,42,43,44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні уточнених позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02.06.2016 року.

Суддя Березяк Н.Є.