ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 червня 2016 року Справа № 910/26420/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Барицької Т.Л.,

Губенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Вищого господарського суду України Картере В.І.

у справі № 910/26420/15 господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гросер"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи Ес Груп"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Продзернопром";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК ГРУПП";

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Авточист плюс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016, яку прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі: Картере В.І. - головуючий (доповідач), Барицька Т.Л., Губенко Н.М.

08.06.2016 від представника ТОВ "Гросер" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому, зокрема зазначається про те, що 07.06.2016 в мережі Інтернет з'явилася інформація (роздруківку додано до клопотання), яка дискредитує доповідача у справі. При цьому, позивач зазначив на те, що дані обставини не є підставою в розумінні ст. 20 ГПК України для відводу суду, однак йому необхідно час для з'ясування вказаних обставин та для вирішення питання щодо заявлення відводу у справі.

Відповідно до ст. 20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 2 ст. вказаної норми при наявності зазначених обставин суддя повинен заявити самовідвід.

Пунктом 1.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 роз'яснено про те, що з усіх учасників судового процесу лише сторони, треті особи і прокурор, який бере участь у процесі, наділені правом заявити відвід судді за наявності підстав та в порядку, зазначених у ст. 20 ГПК України. Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ. Питання про відвід судді вирішується судом у тому складі, який розглядає справу. У такому ж порядку вирішується питання про самовідвід суддів. Форми заявлення самовідводу судді процесуальним законом не передбачені. Отже, достатнім є зазначення про це у відповідній ухвалі, винесеній згідно з ч. 5 ст. 20 ГПК України та з урахуванням вимог ст. 86 названого Кодексу. У разі колегіального розгляду справи винесенню ухвали може передувати відповідна письмова заява судді з наведенням мотивів самовідводу. Задоволення заяви про відвід судді повинно обґрунтовуватися посиланням на обставини, про які йдеться в ч. 1 ст. 20 ГПК України, із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують.

Суддею Картере В.І. подано заяву про самовідвід.

Заява вмотивована наступним:

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) об'єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: - забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду; - судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Так, стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

У даному випадку на переконання доповідача у справі сам по собі факт оприлюднення у засобах масової інформації неперевірених даних, які дискредитують доповідача у справі може поставити під сумнів відсутність упередженості судді незалежно від того, що така інформація є завідомо неправдивою.

Колегія суддів погоджується з доводами викладеними у заяві про самовідвід, та з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо неупередженості судді Картере В.І. при розгляді даної справи, а також для забезпечення довіри учасників провадження до суду, вважає за можливе задовольнити заяву судді Картере В.І. про самовідвід у справі № 910/26420/15 господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 20, 86 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Заяву судді Картере В.І. від 08.06.2016 про самовідвід від розгляду справи № 910/26420/15 господарського суду міста Києва задовольнити.

Справу передати для визначення автоматизованою системою діловодства іншого судді доповідача у справі.

Головуючий суддя: В. Картере
Судді: Т. Барицька Н. Губенко