ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Справа № 909/573/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Кузь В.Л.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 с. Хутір -Будилів, Снятинський район, Івано-Франківська область

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2015 р.

у справі № 909/573/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 м. Снятин, Снятинський район, Івано-Франківська область

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 с. Хутір -Будилів, Снятинський район, Івано-Франківська область

до відповідача-2: Хутір-Будилівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області с. Хутір-Будилів, Снятинський район, Івано-Франківська область

до відповідача-3: Відділ Держгеокадастру у Снятинському районі Івано-Франківської області , м. Снятин, Снятинський район, Івано-Франківська область

про визнання недійсним та скасування рішення сесії Хутір-Будилівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 22.04.2010 р. № 273-27/2010

за участю представників:

від позивача не зявився

від відповідача -1 ОСОБА_4 - представник (договір від 12.10.2015 р.);

від відповідача -2 не зявився;

від відповідача -3 - не зявився.

Згідно автоматичного розподілу справ КП Документообіг господарських судів, 11.11.2015 р. справу № 909/573/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Матущаку О.І., у складі колегії суддів Дубник О.П., Скрипчук О.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.12.2015 р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 р. заяви головуючого-судді Матущака О.І., суддів колегії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про самовідвід від участі в розгляді справи № 909/573/15 задоволено.

Згідно повторного автоматичного розподілу справ КП Документообіг господарських судів, 04.02.2016 р. справу за № 909/573/15 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Орищин Г.В. та Данко Л.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.03.2016 р.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 р., від 06.04.2016 р., від 14.04.2016 р. розгляд апеляційної скарги відкладався. Ухвалою суду від 06.04.2016 р. був продовжений строк розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 69 ГПК України.

У звязку з перебуванням судді - члена колегії Орищин Г.В. у відрядженні 21.04.2016 р. було проведено в автоматизованому порядку заміну судді Орищин Г.В. на суддю Малех І.Б.

Відповідно до п. 3.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі зміни складу суду розгляд справи починається заново.

Зважаючи на часткову зміну колегії та з метою повного та всестороннього дослідження усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, розгляд апеляційної скарги було відкладено на 23.05.2016 р.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2015 р. у справі № 909/573/15 позов задоволено, визнано недійсним та скасовано рішення сесії Хутір-Будилівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 22.04.2010 р. № 273-27/2010.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач-1 звернулася до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2015 р. у справі № 909/573/15 і ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Скаржник зазначає про те, що місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував наступне:

- приміщення деревообробного цеху, яке належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, не розташоване на спірній земельній ділянці;

- позивач відповідно до ст. 126 ЗК України не є належним землекористувачем суміжної із земельною ділянкою відповідача-1;

- позивач відповідно до ст. 120 ЗК України є власником нежитлових приміщень, які було придбано ним, внаслідок чого до нього перейшло право користування тільки тією частиною земельної ділянки, на якій розташовані належні йому будівлі, і яка не є суміжною із належною на праві власності земельною ділянкою відповідача-1;

- на момент складення акту перевірки та видачі листів Державною інспекцією сільського господарства в Івано-Франківській області від 26.10.2012 р. відповідач-1 користувався спірною земельною ділянкою на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2011 р.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав правомірності та обґрунтованості рішення суду.

Відповідач- 2 подав суду відзив на апеляційну скаргу від 15.02.2016 р., в якому зазначає , що проект відведення земельної ділянки площею 0,3417 га по вул. Нова, 26 ОСОБА_2 виготовлений без порушень чинного законодавства, що підтверджено висновками відповідних служб та державної експертизи землевпорядної документації від 17.03.2010 р. та зазначає , що оскаржуване позивачем рішення є дійсним і оскарженню не підлягає.

Відповідач-2 та відповідач - 3 подали суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач-1 на виконання вимог ухвали суду подав належним чином засвідчені копії акту визначення меж земельної ділянки, що передається в оренду ПП ОСОБА_2 від 22.04.2010 р. та акту прийому-передачі земельної ділянки від 22.04.2010 р.

Позивачем через канцелярію суду було подано заяву (№01-04/2915/16) про долучення додаткових документів, а саме: відповіді інженера ОСОБА_7С, копій актів перевірки Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області та копію рішення Хутір-Буділівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 20.11.2012 р.

Відповідачем -1 через канцелярію суду 12.04.2016 р. та 14.04.2016 р. були подані заяви (№01-04/2903/13; 01-04/2851/16) про долучення копії відповіді Хутір-Будилівської сільської ради від 11.04.2016 р. та план схем.

Суд апеляційної інстанції неодноразово в судових засіданнях пропонував сторонам дійти до примирення.

16 травня 2016 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява (№ 01-04/3495/16) про те, що примирення між позивачем та відповідачем не відбулось.

У судове засідання від 23.05.2016 р. зявився лише представник відповідача-1.

Згідно з ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 23.05.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у попередніх судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення , зважаючи на таке:

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2010 р. Хутір-Будилівською сільською радою прийнято оспорюване позивачем рішення № 273-27/2010 про затвердження ФОП ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3417 га для обслуговування складських приміщень.

Звертаючись до Господарського суд Івано-Франківської області з позовом про визнання недійсним та скасування рішення № 273-27/2010 від 22.04.2010 р. позивач посилається на те, що він є власником нежитлових приміщень деревообробного цеху та складів, розташованих у с. Хутір-Будилів, на вул. Новій, 26, на земельній ділянці, площею 0,3881 га. В процесі оформлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки Відділ Держземагенства Снятинського району відмовив позивачеві у погодженні проекту з огляду на те, що земельна ділянка, яка надавалася йому у користування та планувалася для подальшого відведення, частково накладається на частину земельної ділянки (0,01 га), право власності на яку було оформлено за відповідачем-1 Приватним підприємцем ОСОБА_2 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 629386. Позивач також вказує на те, що відповідачем-1 під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порушення статті 198 ЗК України не було погоджено меж земельної ділянки з позивачем, як суміжним землекористувачем.

Отже, як вважає, позивач у користування відповідача-1 неправомірно перейшла земельна ділянка площею 0,01 га, на якій розміщений деревообробний цех позивача. Позивач посилається також на те, що неправомірність використання відповідачем-1 цієї земельної ділянки та незаконність її переходу до останнього підтверджується актами перевірки Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 26.10.2012 р., від 15.04.2013 р. і її листами від 29.10.2012 р. № 04-01/1141, 19.04.2013 р. № 04/01-1379 та матеріалами прокурорської перевірки.

Разом з тим, як зазначає позивач рішенням сесії Хутір-Будилівської сільської ради від 20.11.2012 р. № 195-13/2012 було внесено зміни в проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_2 площею 0,3417 га для обслуговування складських приміщень в с. Хутір-Будилів по вул. Нова 26 змінивши в графічній частині даного проекту конфігурацію плану земельної ділянки, не змінюючи загальної площі. Однак, в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки та в Державному акті конфігурація земельної ділянки ФОП ОСОБА_2 площею 0,3417 га для обслуговування складських приміщень в с. Хутір-Будилів по вул. Нова 26 не була змінена.

Права користування та права власності на землю унормовано Главами 5, 14 розділу ІІІ Земельного кодексу України. Підстави набуття права на землю визначені статтею 116 Земельного кодексу України.

За приписами наведеної норми (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами статті 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності у разі, зокрема, надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов'язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України (статті 25, 29, 30 Закону України "Про землеустрій").

Згідно з приписами статті 50 названого Закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Необхідність погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачена і статтею 198 Земельного кодексу України. Разом з тим, механізм розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначався Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. №677 (чинною на час виникнення спірних правовідносин). Пунктами 10, 11 цього Порядку передбачалося, що погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства. Після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається сільською, селищною, міською радою, районною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до висновку Державної експертизи землевпорядної документації від 17.03.2010 р. за № 2979/ІІ, наданого Головним управлінням Держкомзему у Івано-Франківській області, поданий на державну експертизу проект землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,3417 га для обслуговування складських приміщень, за адресою: вул. Нова, 26 с. Хутір Будилів, в цілому відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим нормам та правилам, оцінюється позитивно та погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2010 р. між Хутір-Будилівською сільською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 були підписані акт прийому-передачі земельної ділянки та акт визначення меж земельної ділянки, що передається в оренду ОСОБА_2

Оспорюваним рішенням № 273-27/2010 від 22.04.2010 р. Хутір-Будилівська сільська рада затвердила ФОП ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3417 га для обслуговування складських приміщень та доручила сільському голові заключити договір оренди земельної ділянки.

Надалі, 22.04.2010 р. між Хутір Будилівською сільською радою Снятинського району та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,3417 га для обслуговування складських приміщень, за адресою: вул. Нова, 26 с. ХутірБудилів.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2010 р. Хутір Будилівська сільська рада Снятинського району прийняла рішення № 27-2/2010 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення», яким вирішила, зокрема, продати фізичній особі- підприємцеві ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,3417 га та зобовязала виготовити державний акт.

16 березня 2011 року між Хутір Будилівською сільською радою Снятинського району та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 було укладено догорів купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3417 га для обслуговування складських приміщень, за адресою: вул. Нова, 26 с. Хутір Будилів.

28 грудня 2012 р. на підставі рішення Хутір-Будилівської сільської ради від 22.04.2010 р. № 273-27/10 був виданий на ім'я ОСОБА_2 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №629386 від 28.12.2012 р., зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №02655.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи витягів про реєстрацією права власності на нерухоме майно від 23.10.2003 р. право власності на складські приміщення, які розташовані за адресою: вул. Нова, 26 с. Хутір Будилів, у ОСОБА_2 виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 08.09.2003 р., а право власності в позивача на деревообробний цех за цією ж адресою виникло на підставі договору купівлі-продажу 19.04.2004 р.

Як зазначає відповідач-2 та відповідач-3 у поданих під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанціях письмових поясненнях, інформація щодо накладення земельної ділянки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на земельну ділянку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відсутня.

Згідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених Кодексом.

Приписами ч. 3 ст. 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 123 ЗК України (в редакції чинній на момент прийняття рішення ради) Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Як зазначалося вище оспорюване позивачем рішення Хутір-Будилівської сільської ради № 273-27/2010 від 22.04.2010 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» було прийнято після отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації від 17.03.2010 р. № 2979/ІІ.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення Хутір-Будилівської сільської ради № 273-27/2010 від 22.04.2010 р. було прийнято у відповідності до вимог ст. 123 ЗК України (в редакції чинній на момент прийняття оспорюваного рішення), ст. 50 Закону України «Про землеустрій», та пп. 10,11 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. №677 (чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Разом з тим, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що норми ст. 124 Конституції України, ст. 20 ГК України та ст. 1 ГПК України передбачають, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а також право на судовий захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб, в тому числі суб'єктів господарювання.

Юридична наука та судова практика розмежовують поняття права на звернення до суду з позовом за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів на право пред'явлення позову у процесуальному значенні і право на пред'явлення позову в матеріальному значенні.

Матеріальне право на позов передбачає дійсну, існуючу наявність порушення прав або охоронюваних законом інтересів, тобто наявність матеріально-правового інтересу особи, що звернулась до суду з позовом.

При цьому, при наявності такого порушення суд повинен задовольнити позов, тобто захистити ці права, а при відсутності таких порушень підстави задоволення позову відсутні, тобто в позові необхідно відмовити.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, оскільки право позивача на користування земельною ділянкою площею 0,3881 га за адресою: вул. Нова, 26 с. Хутір Будилів, не оформлено у встановленому законом порядку, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій розташовані приміщення деревообробного цеху та складів, що належать позивачу на праві приватної власності, не погоджений та не затверджений компетентними органами, а необхідна для обслуговування обєктів нерухомості позивача земельна ділянка згідно з встановленими нормами накладається на земельну ділянку, надану відповідачу-1, позивачем не доведено, що рішення Хутір-Будилівської сільської ради від 22.04.2010 р. № 273-27/2010 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» порушує його права чи охоронювані законом інтереси, а тому в місцевого господарського суду були відсутні підстави стверджувати про порушене право позивача в розумінні ст. 15 Цивільного кодексу України та наявність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з врахуванням тієї обставини, що матеріалами справи підтверджується, що в спірному випадку допущена помилка щодо площі земельної ділянки, що перейшла в користування ФОП ОСОБА_2, а тому рішення сільської ради, яким затверджено такий помилковий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідає наведеним нормам законодавства України, отже підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до п. 2 роз'яснень Президії Вищого арбітражного Суду України від 26.01.2000 р. № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення У зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням сесії Хутір-Будилівської сільської ради від 20.11.2012 р. № 195-13/2012 було внесено зміни в проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцеві ОСОБА_2 площею 0,3417 га для обслуговування складських приміщень в с. Хутір-Будилів по вул. Нова 26 в графічній частині даного проекту, змінивши конфігурацію плану земельної ділянки, не змінюючи загальної площі. Разом з цим, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та в Державному акті конфігурація земельної ділянки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 площею 0,3417 га для обслуговування складських приміщень в с. Хутір-Будилів по вул. Нова 26 не змінена.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності дійшла висновку, що посилання суду першої інстанції про те, що в проекті землеустрою допущена помилка щодо площі земельної ділянки, яка перейшла в користування ФОП ОСОБА_2, що є підставою для визнання оспорюваного рішення відповідача-1 недійсним, є такими, що не відповідають обставинам справи та матеріалам справи, відповідно до яких оспорюване рішення сесії Хутір-Будилівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 22.04.2010 р. № 273-27/2010 прийняте у відповідності до вимог чинного на час прийняття рішення земельного законодавства.

Щодо необхідності погодження меж земельної ділянки, яка надавалася в оренду відповідачу-1, та земельної ділянки, на якій розташовані нежитлові приміщення, які належать позивачу на праві приватної власності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Статтею 198 ЗК України передбачено, що кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Крім того, відповідне погодження здійснюється спеціально уповноваженими організаціями, які мають право складати технічну документацію із землеустрою.

Натомість, у земельному законодавстві відсутній обов'язок землекористувача щодо надання згоди з погодження меж суміжних земельних ділянок у примусовому порядку. Погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача з боку відповідача-1 у формі відмови має бути прийнято і враховано органами місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право на земельну ділянку позивача та при розгляді питання щодо надання спірної земельної ділянки позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, відмова відповідача-1 щодо погодження меж спірної земельної ділянки суміжного землекористувача з боку позивача відсутня.

Окрім цього, як вбачається з поданих суду апеляційної інстанції листа Хутір-Будилівської сільської ради від 11.04.2016 р. та плану схеми складеного та погодженого сільським головою та землевпорядником, земельна ділянка фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не накладається на будівлі, які належать на праві власності підприємцю ОСОБА_3; з північної сторони земельної ділянки ОСОБА_2 відстань до будівель ОСОБА_3 19,58 м, із західної сторони 1,52 м, а також зазначено, що підприємець ОСОБА_3 для підїзду до своєї виробничої будівлі може влаштувати підїзд із східної сторони земельної ділянки ОСОБА_3, з якої відстань до тирсозбірника становить 4,50 м, а до самих виробничих приміщень 8,70 м.

Судова колегія зазначає, що при прийняті рішення у даній справі місцевим господарським судом в порушення вимог ст. 84 ГПК України в рішенні суду не було зазначено як вирішено спір щодо інших відповідачів у справі, зокрема - Хутір-Будилівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, Відділу Держгеокадастру у Снятинському районі Івано-Франківської області, які були визначені позивачем як відповідачі при зверненні з позовом до суду.

Разом з цим, відповідач-1 не може бути належним відповідачем за позовом про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування.

Таким чином, зважаючи, що на час прийняття оспорюваного рішення відповідачем-2 позивач не набув у встановленому законом порядку права на певну, чітко визначену земельну ділянку, а тому його право прийняттям такого рішення не могло бути порушено, оспорюваний акт органу місцевого самоврядування мав одноразовий характер і припинив свою дію його виконанням (укладенням договору оренди землі, а в подальшому і передачею земельної ділянки у власність відповідача-1), що унеможливлює задоволення позову про визнання його недійсним (правова позиція викладена в постанові Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі № 21-405а- 14).

Враховуючи вищенаведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2015 р. у справі № 909/573/15 підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з неповним зясуванням обставин , що мають значення для справи, а в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку в розмірі 1 339,80 грн. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача-1.

Враховуючи вищенаведене та відповідно до норм ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 с. Хутір -Будилів, Снятинський район, Івано-Франківська область задоволити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2015 р. у справі № 909/573/15 скасувати. Прийняти нове рішення в позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 м. Снятин, Снятинський район, Івано-Франківська область до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 с. Хутір -Будилів, Снятинський район, Івано-Франківська область до відповідача-2: Хутір-Будилівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області с. Хутір-Будилів, Снятинський район, Івано-Франківська область до відповідача-3: Відділ Держгеокадастру у Снятинському районі Івано-Франківської області ,м. Снятин, Снятинський район, Івано-Франківська область про визнання недійсним та скасування рішення сесії Хутір-Будилівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 22.04.2010 р. № 273-27/2010 відмовити.

3. Витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції покласти на позивача.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (вул. Спортова, 20, м. Снятин, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78300, ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (вул. Нова, 7, с. Хутір-Будилів, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78302, ІПН НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 1339,80 грн. за перегляд судового рішення в апеляційному порядку.

5. Місцевому господарському суду видати наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 25.05.2016 р.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Малех І.Б.