ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016 Справа № 917/575/16

м. Полтава

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5

про стягнення 11 527,35 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-72 від 05.06.2015 року (присутній в засіданні 26.05.2016 року);

ОСОБА_2, довіреність №14-75 від 21.04.2016 року;

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 10-72/5147 від 25.04.2016 року.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 26.05.2016 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача коштів за Договором купівлі-продажу природного газу № 4127/15-РО-24 від 30.12.2014 року в розмірі 11 527,35 грн., з яких: 5884,66 грн. пеня, 332,49 грн. 3% річних, 5310,49 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати вартості отриманого газу.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, просить суд зменшити заявлену до стягнення пеню до 1000,00 грн. та застосувати до вимог про стягнення пені позовну давність.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

30 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (Покупець) був укладений договір № 4127/15-РО-24 купівлі-продажу природного газу (далі Договір, а.с. 12-17).

Відповідно до розділу 1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається релігійними організаціями, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Продавець передає Покупцю з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ в обсязі до 26 тис.куб.м.

Відповідно до розділу 5 Договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 4050,84 грн. з урахуванням ПДВ.

Додатковими угодами від 03.02.2015 року № 1, №2 від 02.03.2015 року, №3 від 01.04.2015 року, №4 від 07.05.2015 року, №5 від 15.06.2015 року, №6 від 01.07.2015 року, №7 від 15.10.2015 року (а.с. 19-25) ціна газу сторонами змінювалась.

У разі зміни уповноваженим органом ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для Сторін за цим Договором з моменту введення їх в дію (п. 5.3. Договору).

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.5. Договору).

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця (п. 3.3 Договору).

На виконання п. 2.1. Договору Позивач поставив протягом січня -квітня 2015р., жовтня-грудня 2015 р., а Відповідач прийняв природний на загальну суму 44741,71 грн., що підтверджується підписаними сторонами Договору актами приймання - передачі природного газу від 31.01.15 року, від 28.02.15 року, від 31.03.15 року, від 30.04.15 року, від 31.10.15 року, від 30.11.15 року та від 31.12.2015 року б/н на загальну суму 44741,71 грн. (а.с. 26-32).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Оплата за поставлений природний газ Відповідачем проводилась невчасно. Зазначене підтверджується розрахунком позовних вимог (а.с. 8-11). Обґрунтованого контррозрахунку ціни позову відповідачем не надано.

За таких обставин, відповідач порушив свої зобовязання в частині здійснення оплати за отриманий природний газ у визначені Договором строки.

Порушивши строки оплати, що визначені п. 6.1. Договору, відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов'язання. В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача передбачені законом та договором пеню, 3% річних та інфляційні витрати, а саме:, згідно розрахунку позивача (розгорнутий розрахунок з відображенням наростаючих сум заборгованості та їх сплату в матеріалах справи, а.с. 8-11) пені за загальний період з 15.03.2015 року по 22.01.2016 року складає 5884,66 грн., інфляційні витрати за загальний період з лютого 2015 року по лютий 2016 року - 5310,49 грн., 3% річних від простроченої суми за загальний період з 15.02.2015 року по 22.01.2016 року - 332,20 грн..

При розгляді спору по суті судом приймається до уваги наступне.

Виходячи зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У відповідності до ст. 526 ЦК зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2. Договору сторони передбачили, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він повинен сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), встановлюється тривалістю, визначеною чинним законодавством України.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 5884,66 грн. пені за загальний період з 15.03.2015 року по 22.01.2016 року. Відповідачем у справі заявлено клопотання про сплив застосування строків позовної давності щодо стягнення пені (а.с. 201-202).

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог в частині стягнення пені частково, виходячи з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною 1 статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, здійсненою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до умов договору строк оплати поставленого газу за лютий 2015 року встановлений до 14.03.2015 року, тобто право вимоги у позивача щодо стягнення з відповідача пені виникло з 15.03.2015 року. Втім, з позовом до господарського суду позивач звернувся 01.04.2016 року (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті, а.с. 44), тобто вимоги позивача про стягнення пені за період з 15.03.2015 року по 31.03.2015 року заявлені поза межами встановленої ЦК України позовної давності.

Тому за розрахунком суду пеню за зобовязаннями лютого слід нараховувати не з 15.03.2015 року, а з 01.04.2015 року по 31.08.2015 року, розмір якої складає 1332,13 грн., в частині стягнення 273,95 грн. пені у позові слід відмовити.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заявлений розмір пені по зобовязаннях за інші періоди відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 5610,71 грн. за загальний період з 01.04.2015 року по 13.07.2014 року.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника сплатити грошову суму на вимогу кредитора урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

У позовній заяві позивачем заявлено до стягнення 332,49 грн. 3 % річних. Згідно розрахунку позовних вимог 3 % річних від простроченої суми за загальний період з 15.02.2015 року по 22.01.2016 року складають 332,20 грн. При перевірці розрахунку судом виявлено, що позивачем допущено помилку в розрахунках річних.

За розрахунком суду 3% річних від простроченої суми за загальний період з 15.02.2015 року по 22.01.2016 року становлять 332,19 грн., які і підлягають до стягнення, в іншій частині вимог про стягнення 3% річних у позові відмовляється.

Позивач також просить стягнути інфляційні витрати за період з лютого 2015 року по лютий 2016 року в сумі 5310,49 грн.

При перевірці вказаної суми судом виявлено, що позивачем помилково нараховано інфляційні на основний борг з урахуванням інфляції за попередні періоди. За розрахунком суду розмір інфляції за період з лютого 2015 року по лютий 2016 рок становить 4993,76 грн., тому вимоги в цій частині позову задовольняються частково.

Відповідачем в порядку ст. 233 Господарського кодексу України подано заяву про зменшення розміру штрафних санкцій до 1 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України приймаючи рішення у справі суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

За частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач невчасно здійснював розрахунки за Договором, проте погасив заборгованість до порушення провадження у справі.

Розмір нарахованої позивачем пені не є значним. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що сплата ним пені в розмірі 5610,71 грн. може суттєво погіршити його фінансовий стан, зробить неможливим подальше виробництво теплової енергії, або призведе до виникнення аварійних ситуацій.

За таких обставин, у клопотанні відповідачем не зазначено обставини, які свідчать про існування підстав для зменшення штрафних санкцій у спірних відносинах в розумінні статті 83 ГПК України, статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, тому клопотання судом відхиляється в звязку з необґрунтованістю.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних, трьох відсотків річних за невчасний розрахунок за спожитий газ, тому позов, з урахуванням наведених вище обставин, підлягає задоволенню частково з покладенням витрат по оплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49 (ч. 5), 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, 5 610 грн. 71 коп. пеня; 332 грн. 19 коп. 3% річних; 4993 грн. 76 коп. інфляційних витрат; 1307 грн. 35 коп. судовий збір.

3. В частині стягнення 273,35 грн. пені, 0,3 грн. 3% річних та 316,73 грн. інфляційних витрат у позові відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.