ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.05.16р. Справа № 904/2116/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД", м. Першотравенськ, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОГАРТ БУД", м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору підряду

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 представник - дов. б/н від 15.04.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір підряду № 14-206-ПД від 07.10.2014р. укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "БОГАРТ БУД".

Позивач в судове засідання свого представника не направив, документи, витребувані судом не надав.

Суд вважає, що позивач про розгляд справи в господарському суді був повідомлений належним чином на підставі наступного.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.(п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.)

Так, ухвалу про порушення провадження у справі № 904/2116/16 відповідач отримав 05.04.2016р., ухвалу про відкладення розгляду справи відповідач отримав 26.04.2016р., про що свідчать поштові повідомлення № 926, 140 (а.с. 25, 31).

Відповідно до приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Також в ухвалі про порушення провадження у справі від 03.02.2016р., яка була отримана відповідачем зазначено, що інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві на позов зазначив, що Договір на виконання будівельно-монтажних робіт № 14-206-ПД від 07.10.2014р. підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками. Підрядником було виконано всі умови договору в повному обсязі, що підтверджується Актом здачі-приймання виконаних робіт від 17.10.2014р. Отже, умови оспорюваного правочинну були виконані позивачем у повному обсязі, тобто договір відбувся.

Також відповідач зазначає, що 11.04.2016р. господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення по справі № 904/606/16, яким стягнуто з ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" на користь ТОВ "БОГАРТ БУД" заборгованість за Договором підряду № 14-206-ПД від 07.10.2014р. та в судовому засідання при розгляді вказаної справи представник ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" підтримав факт укладення оскаржуваного договору, а також факт виконання робіт.

Ухвалою суду від 18.04.2016р. розгляд справи відкладено до 16.05.2016р., 16.05.2016р. розгляд справи відкладено до 30.05.2016р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 30.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2014р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БОГАРТ БУД" (далі - відповідач, підрядник) укладено договір підряду № 14-206-ПД на виконання будівельно-монтажних робіт від 07.10.2014р. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання на виконання робіт по об'єкту: заміна водостічних воронок покрівлі цеху ГШО-1", відповідно договірної ціни, яка є невід'ємною частиною цього договору (додаток № 1). Договірна ціна робіт, доручених для виконання підряднику, визначається сторонами у відповідності з "Правилами ухвалення вартості будівництва" ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013.

Замовник зобов'язується своєчасно виконувати оплату за виконання роботи на умовах, передбачених цим договором (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 2.1.1. Договору підрядник зобов'язується виконати роботи в строк згідно календарного плану (додаток №2), який не перевищує 30 календарних днів після підписання договору з правом дострокового виконання робіт. При виникненні обставин, які не залежать від підрядника та не перешкоджають виконанню зобов'язань у встановлені строки. Підрядник має право ставити перед замовником питання про перегляд строків виконання робіт. Рішення про зміну строків оформлюєте письмово 2-х сторонньою додатковою угодою.

Відповідно до п. 2.1.6. Договору підрядник зобов'язується здати замовнику виконані роботи шляхом підписання Акта здачі-приймання виконаних робіт.

Замовник зобов'язується прийняти виконані підрядником робот, після отримання повідомлення про готовність їх до приймання, з оформленням Акта здачі-приймання виконаних робіт. Оплатити виконані роботи в розмірі, в строк та в порядку, встановленому цим договором (п.п. 2.3., 2.3.2., 2.3.4. Договору).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що вартість робіт, які виконуються по цьому договору, складає 41 712,70 грн., в тому числі ПДВ 20% 6 952,12 грн.

Згідно п. 4.4. Договору розрахунок з підрядником за всі виконані по договору роботи замовник проводить після підписання Акта здачі-приймання виконаних робі, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника на протязі 60 календарних днів.

Цей договорі вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2014р. Сторони встановлюють, що дата закінчення строку дії договору визначається наступним чином: при належному виконанню обома сторонами своїх зобов'язань, обумовлених цим договором датою закінчення строку дії договору вважається 31.12.2014р., а у випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань по цьому договору, датою закінчення є дата повного та належного виконання сторонами (стороною) у відповідності з умовами договору всіх прийнятих на себе по договору зобов'язань (п. 6.1. Договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідно до статуту ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" та чинного законодавства України для укладення оспорюваного договору від імені позивача, необхідний був підпис директора в тексті договору, що засвідчував би договір належним чином.

Від імені позивача спірний договір мав бути підписаний директором ОСОБА_2, що діє на підставі статуту. Проте, договір підряду № 14-206-ПД від 07.10.2014р. зі сторони ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" підписаний ОСОБА_3.

За таких обставин, при підписанні договору, ОСОБА_3, не мав на це відповідних повноважень, передбачених статутом товариства.

Вищевказана обставина і стала підставою для звернення позивача до суду з позовом про визнання Договору недійсним.

Розглянувши позовні вимоги та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

За умовами ст. 7 Господарського кодексу України та ст. 4 Цивільного кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Приписами ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вичиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Суд вважає, що Договір укладений між позивачем та відповідачем відповідає вимогам встановленим чинним законодавством України, вчинений з додержанням положень статті 203 ЦК України.

У відповідності до ст. 62 Закону України "Про господарські товариства" у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами. Генеральний директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства. Інші члени дирекції також можуть бути наділені цим правом.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір зі сторони позивача підписано директором ОСОБА_2, який діє на підставі Статуту.

Як вбачається зі спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців, станом на дату укладення спірного договору ОСОБА_2 є директором (керівником) ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД", будь-яких обмежень щодо його повноважень не має.

Таким чином, договір № 14-206-ПД від 07.10.2014р. підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Наказів щодо покладення відповідальності на зберігання і користування печатками і штампами на одного з працівників ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" позивачем до позовної заяви не надано.

Тобто відповідальність та контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законність користування ними покладена на керівника ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД".

Підписання іншою особою не свідчить про недійсність договору оскільки відтиск печатки на спірному договорі нанесений печаткою підприємства позивача.

Відповідно до п. 3.3. та п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочиниів (господарських договіорів) недійсними від 29.05.2013р. № 11, у господарський відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміну і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їх законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Вирішуючи спори, повязані з представництвом юридичної особи у вчинені правочинів, господарські суди повинні враховувати таке.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акту.

Особа, призначена повноважним органом виконувати обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Позивачем не доведено, що Договір № 14-206-ПД від 07.10.2014р. зі сторони ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" підписаний не належною особою.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною (ч.4 ст.882 ЦК України)

На виконання умов договору підрядником виконувались обумовлені договором роботи, а замовником проводились приймання виконаних робіт, що підтверджується підписаним сторонами без заперечень Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014р. (а.с. 43-45).

Отже відповідачем та позивачем виконувались умови спірного договору належним чином. Тобто, сторонами здійснені фактичні дії на виконання спірного Договору, де дії як і замовника, так і підрядника були насамперед спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином.

11.04.2016р. господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення по справі № 904/606/16, яким стягнуто з ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" на користь ТОВ "БОГАРТ БУД" заборгованість за договором № 14-206-ПД від 07.10.2014р.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Викладене підтверджує факт укладення та виконання сторонами спірного договору № 14-206-ПД від 07.10.2014р.

Крім того, суд зазначає, що він не одноразово зобов'язував позивача надати докази в підтвердження позовних вимог, а саме:

- визначити, в чому полягає вина Відповідача за даним спором;

- письмові пояснення щодо виконання (невиконання) сторонами спірного договору, підтверджені належними доказами;

- письмові пояснення щодо наявності відтиску печатки ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" на спірному договорі;

- надати відомості з відділу кадрів щодо виконання ОСОБА_3 обов'язків директора ТОВ "ПЕРШОТРАВЕНСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД", за період з серпня по грудень 2014р., підписані начальником відділу кадрів та завірені печаткою підприємства (копії наказів, тощо).

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 36 ГПК України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду

За вимогами ст.38 ГПК України якщо подані сторонами документи є недостатніми, господарський суд зобовязаний витребувати від підприємств, організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

В силу вказаної норми обовязок доведення обставин покладається на сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.47 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи. При цьому, в силу ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Вимоги суду, щодо надання доказів, позивачем не виконані, витребувані документи не надано, пояснень щодо неможливості виконання вимог суду позивачем також суду не надано.

З огляду на викладене, підстави для визнання спірного договору недійсним відсутні, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Заява позивача про залишення позову без розгляду судом не приймається, оскільки зазначена заява була здана до канцелярії суду вже після оголошення вступної та резолютивної частин рішення (об 11:25), тоді як судове засідання закінчилось о 9:55, про що зафіксовано в протоколі судового засідання (а.с. 69).

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 06.05.2016р.

Суддя ОСОБА_4