УХВАЛА

19.05.2016 справа № 10/11

За заявою корпорації "Укрзарубіжнафтогаз"

товариства з обмеженою відповідальністю "Промес"

дочірнього підприємства "Гарантія-Львів"

акціонерного комерційного банку "Аркада"

закритого акціонерного товариства "Кобзар"

до акціонерного товариства "Градобанк"

про визнання банкрутом

за участю Прокуратури м. Конотопа, Прокуратури м. Києва

про визнання банкрутом

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника не з'явились,

від боржника не з'явились,

В судовому засіданні приймали участь: Львова І.В. - ліквідатор боржника, ОСОБА_2, Лиховид О.С. - прокурор Прокуратури м. Києва

Обставини справи:

Заявники звернулися до суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржника, оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Постановою Арбітражного суду міста Києва від 14.07.2000 визнано банкрутом акціонерне товариство "Градобанк".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.15, зокрема, продовжено строк ліквідаційної процедури у справі № 10/11 та повноваження ліквідатора боржника на шість місяців, тобто до 15.04.16.

18.02.16 від ОСОБА_2 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 77.495.205.060, 00 грн.

Враховуючи викладене вище, розгляд справи призначено на 21.04.16.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.16, зокрема, продовжено строк ліквідаційної процедури у справі № 10/11 та повноваження ліквідатора боржника на шість місяців, тобто до 21.10.16 та відкладено розгляд справи на 19.05.16.

21.04.16 від ОСОБА_2 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 90.000.000.000, 00 грн.

18.05.16 від ліквідатора боржника надійшли пояснення до заяв ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника у справі № 10/11.

У судовому засіданні, розглянувши грошові вимоги ОСОБА_2 на суму 90.000.000.000, 00 грн. та заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Представники сторін, у судовому засіданні, заперечували щодо задоволення грошових вимог ОСОБА_2 до боржника на суму 90.000.000.000, 00 грн. та просили суд відмовити у їх задоволені.

Як вбачається з матеріалів справи, доводи ОСОБА_2, які викладенні у справі щодо визнання грошових вимог до боржника, вже були предметом розгляду та вказані в ухвалі арбітражного суду міста Києва від 28.03.2000 у справі № 10/11 (суддя Грищенко А.В.), ухвалі господарського суду м. Києва від 18.07.2013 у справі № 10/11 (суддя Копитова О.С.), ухвалі Господарського суду м. Києва від 14.07.14 у справі № 10/11 (суддя Чеберяк П.П.), ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 30.07.2014 у справі № 755/14989/14-ц (суддя Марцинкевич В.А.), ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.04.15 та ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 24.11.15.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.

Згідно з приписами п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.11.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Згідно приписів ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а обставини, що відповідно до законодавства можуть бути підтверджені певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не доведено належними та документальними доказами заявлені грошові вимоги до боржника, у зв'язку з чим вони не підлягають задоволенню та включенню до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. ст. 31, 22, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 34, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити ОСОБА_2 у визнані кредитором акціонерного товариства "Градобанк" (ідентифікаційний код 37308739) на суму 90.000.000.000, 00 грн.

2.Копію ухвали надіслати Голові комітету кредиторів, ліквідатору боржника, Національному банку України, Прокурору міста Києва та ОСОБА_2

Суддя М.В. Пасько