ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.05.2016 Справа №905/1189/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетроськ, ,

до відповідача, Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м.Вугледар Донецької області, ,

про стягнення 7340,00 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не зявився,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетроськ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №HЮС-1/119 від 16.03.2016р. до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м.Вугледар Донецької області, про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 7340,00 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1189/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 21.03.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1189/16.

В подальшому розгляд справи відкладався відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційного акту РА №007149/42/64 від 28.09.2015р. в ході контрольної перевірка маси вантажу на транзитній станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці у вагоні №68748821 виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №48526958 від 21.09.2015р., а отже неправильно вказано останнім дані вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.

На підтвердження викладених обставин позивач надав у копіях: залізничні накладні №48526958 від 21.09.2015р., №47919972 від 02.10.2015р., комерційний акт РА №007149/42/64 від 28.09.2015р., акт загальної форми №1041 від 28.09.2015р., технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (зввт) №7 від 29.03.2013р., правоустановчі документи на головне підприємство та регіональну філію позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.1, 2, 33, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України, ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.1.1 р.4, п.2.3 Правил оформлення перевізних документів та п.5, п.11, п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, посилається на п.3.15 розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008р. за №04-5/225 та оглядовий лист Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917.

Ухвалами господарського суду Донецької області від 05.04.2016р. та від 21.04.2016р. викликано державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Печерського району реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у м.Києві, у судове засідання для дачі пояснень стосовно питання правонаступництва Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» всіх прав та обовязків Державного підприємства «Придніпровська залізниця».

25.04.2016р. представником відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Печерського району реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у м.Києві через канцелярію господарського суду Донецької області подано супровідний лист №5.15/1975 від 21.04.2016р., до якого додано копії матеріалів реєстраційної справи Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», до складу яких входить: реєстраційна картка на проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом реорганізації діючої (діючих) юридичної особи (юридичних осіб), рішення засновників або уповноваженого ним органу про створення юридичної особи, статут, зведений передавальний акт від 06.08.2015р.

Документи долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 23.05.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі; пояснив, що залізнична накладна №47919972 від 02.10.2015р. є досильною накладною, згідно якої направлено на адресу одержувача виявлений надлишок вантажу; зазначив, що за загальнооприлюдненою інформацією відомостей про банкрутство підприємства відповідача не виявлено.

Представник відповідача у судове засідання 23.05.2016р. не зявився, причини неявки не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетровськ, є належним позивачем у справі.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

У вересні 2015р. Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», м.Вугледар Донецької області, на адресу Публічного акціонерного товариства «АКХЗ», м.Авдіївка Донецької області, зі станції Рутченкове Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажило за залізничною накладною №48526958 від 21.09.2015р. у вагоні №68748821 вантаж вугілля камяне.

При оформленні залізничної накладної №48526958 від 21.09.2015р. у вагоні №68748821 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 71000 кг.

Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (200 т).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №68748821 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складений акт загальної форми №1041 від 28.09.2015р.

За результатами контрольної перевірки станцією Павлоград-1 Придніпровської залізниці складено комерційний акт РА №007149/42/64 від 28.09.2015р., відповідно до якого 28.09.2015р. за результатами контрольного переважування вагону №68748821 без відчеплення при повній зупинці на справних 150т. вагонних вагах станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці (повірка 19.05.2015р.) виявлено, що при переваженні вага брутто складає 94400 кг., тара - 21000 кг., нетто - 73400 кг., що складає різницю проти документа в сторону збільшення на 2400 кг.

У комерційному акті також відображено, що переважування здійснювалось двічі комісією у тому ж складі, вага брутто 94400 кг. не змінилась, навантаження нижче бортів 0,2-0,3м, зі скосами до торцевих сторін вагона 0,6-0,7м., вантаж маркований поздовжніми борознами, маркування не порушено., вагон у технічному відношенні справний, бездвірний, безлюковий, течі вантажу немає, вагон затримано для відвантаження виявленого надлишку вантажу, начальника вантажного двору по штатному розпису немає.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА №007149/42/64 від 28.09.2015р. підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом РА №007149/42/64 від 28.09.2015р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Тобто, чинне законодавство України повязує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.

Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Відтак, судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.

Окрім того, при застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Виходячи з того, що провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 1468,00 грн., позивачем нараховано та предявлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 7340,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.

З огляду на таке, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетроськ, до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м.Вугледар Донецької області, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетроськ, до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м.Вугледар Донецької області, про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 7340,00 грн., задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (85670, Донецька область, м.Вугледар, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ), в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м.Дніпропетровськ, Кіровський район, пр.Карла Маркса, буд.108, , банківські реквізити не зазначено) штраф у розмірі 7340,00 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В судовому засіданні 23.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено та підписано 30.05.2016р.

Суддя О.В. Кротінова