ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" березня 2016 р.Справа № 922/695/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву ОСОБА_1 (Харківська обл., м. Лозова) про вжиття заходів забезпечення позову за вх.№8209 від 12.03.2016 р. по справі

за позовом ОСОБА_1 (Харківська обл., м. Лозова)
до ОСОБА_2 (м. Харків) , Приватного підприємства "Агро Маркет" (Харківська обл., с. Царедарівка)
простягнення 2094621,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою від 10.03.2016 р. до ОСОБА_2 та Приватного підприємства "Агро Маркет" (надалі - відповідачі), в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь суму збитків у розмірі 2094621,00 грн. неналежним виконанням корпоративного зобов'язання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2016 р. була прийнята позовна заява до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.03.2016 р. о 11:00 год.

12.03.2016 р. позивач надав заяву про вжиття заходів забезпечення позову за вх.№8209, в якій просить вжити заходів забезпечення позову в межах суми стягнення у розмірі - 2094621 грн. (два мільйони дев'яносто чотири тисячі шістсот двадцять одну гривню 00 копійок) шляхом:

1) накладення арешту на грошові суми, що знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_4, відкритий в Харківському обласному управлінні АТ "Ощадбанк", МФО: 351823, який відкритий на ім'я ОСОБА_2;

2) заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме, заборонити відчуження нерухомого майна, що належать ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на праві власності, зокрема, на:

- нежитлову будівлю склад посівний №1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, літера А-1, площа 728,7 кв. м.;

- % частини 5-ти кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

- квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

3) заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме, заборонити відчуження рухомого майна, що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на праві власності, зокрема, на:

- автомобіль ТОYОТА САМRY, державний номер НОМЕР_2;

- автомобіль ВАЗ 2131 "Нива", державний номер НОМЕР_3.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд визнає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З наведених норм права вбачається, що заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття заходів до забезпечення позову поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Обрані позивачем заходи до забезпечення позову є неадекватними, оскільки позов заявлено про стягнення коштів, а заходи забезпечення спрямовані на майно відповідача, яке не є предметом позову.

Ретельно дослідивши підстави, викладені в заяві про забезпечення позову в її обґрунтування, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів в порядку ст. 33 ГПК України та письмових правових обґрунтувань необхідності вжиття таких заходів, адекватності обраних заходів забезпечення позову, неможливості або утруднення подачі потрібних доказів та підстав вважати, що у разі невжиття таких заходів буде порушено права позивача.

Позивачем не доведено належними доказами, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову за вх.№8209 від 12.03.2016 р.

Керуючись ст.ст. 66, 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Суддя В.І. Ольшанченко