донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.06.2016 р. справа №908/6127/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився; ОСОБА_4 за довіреністю
розглянувши апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "АЛЬЯНС-АГРО", с. Партизани Приморського району Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від17.02.2016 р.
у справі№ 908/6127/15 (суддя Носівець В.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-АГРОСХІД", м. Дніпропетровськ
до Приватного сільськогосподарського підприємства "АЛЬЯНС-АГРО", с. Партизани Приморського району Запорізької області
простягнення 873 991, 78 грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-АГРОСХІД" (далі ТОВ "СЕРВІС-АГРОСХІД", позивач) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення на його користь з Приватного сільськогосподарського підприємства "АЛЬЯНС-АГРО" (далі - ПСП "АЛЬЯНС-АГРО", відповідач) боргу у сумі 425 292 грн. 78 коп. за договором поставки № 3П-51-240315/н-ЯР від 24.03.2015 р., пені у сумі 223 768 грн. 51 коп., 5 % штрафу у сумі 42 091 грн. 57 коп., 39 % річних у сумі 157 382 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 186 507 грн. 52 коп.

В процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи позивач зменшив розмір позовних вимог та за остаточними вимогами просить стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 415 056 грн. 78 коп. за договором поставки № 3П-51-240315/н-ЯР від 24.03.2015 р., пеню у сумі 220 126 грн. 99 коп., 5 % штрафу у сумі 41 655 грн. 07 коп., 39 % річних у сумі 154 789 грн. 47 коп., інфляційні втрати у сумі 42 363 грн. 47 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 р. у справі № 908/6127/15 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача борг у сумі 415 056 грн. 78 коп., пеню у сумі 220 126 грн. 99 коп., 5 % штрафу у сумі 41 655 грн. 07 коп., 39 % річних у сумі 154 789 грн. 47 коп., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 12 474 грн. 42 коп.

В частині задоволення позову рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ПСП "АЛЬЯНС-АГРО" подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення суду скасувати в частині стягнення пені з відповідача на користь позивача та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити частково, зменшивши розмір стягуваємої пені.

В обґрунтування апеляційної скарги, з урахуванням обґрунтування апеляційної скарги б/н від 16.05.2016 р., правового обґрунтування апеляційної скарги б/н, б/д, заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Зокрема, відповідач зазначає, що під час розгляду господарським судом Запорізької області даної справи він заявляв клопотання про зменшення розміру неустойки, посилаючись на ст. 551 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, ч.ч. 1, 2 ст. 233 ГК України.

Скаржник вказує, що підприємство відповідача є сільськогосподарським товаровиробником і доходу від інших видів господарської діяльності не має. Внаслідок поганих погодних умов минулого року було пошкоджено значну кількість урожаю на полях підприємства відповідача, а стягнення будь-яких сум з відповідача призведе до блокування його діяльності, що унеможливить виконання оскаржуваного рішення. Крім того, на його думку, позивачем не були доведені обставини завдання йому збитків внаслідок порушення зобовязання відповідачем.

Представник позивача у судовому засіданні 13.04.2016 р. в усній формі проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

26.04.2016 р. через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача б/н від 22.04.2016 р., а 02.06.2016 р. пояснення на апеляційну скаргу б/н від 30.05.2016 р., в яких позивач притримався зазначеної правової позиції.

Представник позивача у судові засідання 16.05.2016 р., 06.06.2016 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судових засіданнях 16.05.2016 р., 06.06.2016 р. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням обґрунтування апеляційної скарги б/н від 16.05.2016 р., правового обґрунтування апеляційної скарги б/н, б/д, просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення пені з відповідача на користь позивача та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити частково, зменшивши розмір стягуваємої пені.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 24.03.2015 р. між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки № 3П-51-240315/н-ЯР на умовах розстрочення платежу (далі - договір).

Пунктом 1.1. договору встановлено, що постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (далі товар), а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.2. договору поставка товару в рамках і на підставі цього договору може здійснюватися окремими партіями відповідно до додаткових угод (специфікацій) до цього договору.

За приписами п. 1.3. договору загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його певне співвідношення (асортимент), упаковка та маркування, ціна, строк поставки та оплати, а також інші умови, визначаються додатковими угодами (специфікаціями) до цього договору, які є невідємною його частиною.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є укладеним на строк до 30 листопада 2015 року, а щодо невиконаних до цього дня зобовязань та відповідальності до повного їх виконання.

Згідно з п. 2.5. договору товар постачається партіями в асортименті та кількості, які визначаються сторонами у додаткових угодах (специфікаціях), які є невідємною частиною даного договору.

Пунктом 4.2.1. договору сторони погодили, що розрахунок за даним договором здійснюється у безготівковій формі, в національній валюті грошовими коштами на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі або в рахунку-фактурі на оплату товару.

За змістом п. 4.3. договору вартість товару у гривні, еквівалент вартості в іноземній валюті та курс відповідної іноземної валюти (якщо сторони домовилися про їх застосування) зазначається у додаткових угодах (специфікаціях) до договору на дату їх підписання. Еквівалент вартості товару у іноземній валюті є незмінним на протязі дії даного договору та належить до повної сплати у гривні.

У випадку зростання курсу продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку на дату фактичної оплати коштів, на дату відвантаження товару, на дату звернення до суду з відповідним позовом відносно курсу вказаного у додаткових угодах (специфікаціях) до договору, вартість товару перераховується за вказаними формулами. Для перерахунку вартості товару використовується курс продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку за даними Інтернет-сторінки http://index.minfin.com.ua/. У разі недоступності даного інформаційного ресурсу, за даними будь-якого джерела на розсуд постачальника.

Відповідно до п. 5.2.2. договору покупець зобовязаний своєчасно оплачувати товар за встановленими цінами в строки, на умовах та в порядку, що визначені у додаткових угодах (специфікаціях) до цього договору.

Згідно з п. 6.1. договору приймання товару за кількістю здійснюється на складі покупця у відповідності із Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку за кількістю" від 15.06.1965 р.

Пунктом п. 6.3. договору встановлено, що приймання товару по кількості, якості й асортименту здійснюється під час передачі товару покупцю з наданням усіх необхідних документів. Свідченням приймання товару є підпис співробітника покупця на видаткових накладних, які мають містити посилання на цей договір та довіреності на отримання товару.

Пунктом 7.3. договору сторони визначили, що несприятливі погодні умови та інші обставини, які призвели до загибелі посівів чи/або втрати урожаю покупця, не є підставою для звільнення покупця від обовязку розрахуватись за даним договором.

Відповідно до п. 8.4. договору постачальник вправі застосовувати на свій розсуд будь-які оперативно-господарські санкції визначені ст. 235 та ст. 236 Господарського кодексу України, зокрема у разі порушення строків оплати, встановлених даним договором та додатковими угодами (специфікаціями) до нього, зобовязання покупця по повному розрахунку за товар вважаються такими, що настали з моменту такого прострочення.

Згідно з п. 8.6.1. договору покупець за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті ціни товару сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5 % (пяти відсотків) та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Пунктом 8.7. договору сторонами погоджено, що нарахування неустойки (пені) за цим договором здійснюється протягом всього часу існування заборгованості.

Додатковою угодою (специфікацією) № 1 від 24.03.2015 р. до договору сторони визначили: найменування (асортимент) товару (гібрид насіння соняшника двох видів); кількість (по 100 мішків кожного гібриду); одиницю вимір (мішки), валюту еквівалент вартості товару (євро та долари США); курс відповідної іноземної валюти для відповідного товару (21,5000 євро та 263,25 доларів США); еквівалент вартості одиниці товару у відповідній іноземній валюті (без ПДВ) (126,1502 євро та 218,2500 доларів США), суму загальну без ПДВ в гривнях (2 71 223 грн. 00 коп. та 507 432 грн. 00 коп.), загальну суму з та без ПДВ в гривнях (778 655 грн. 00 коп.), строк оплати (30% до 24.03.2015 р., 70% до 29.09.2015 р.); строк поставки (за умови оплати) 01.04.2015 р.; умови поставки за ІНКОТЕРМС-2010, місце поставки (базис поставки) DDU; якість товару згідно сертифікату та упаковка і маркування згідно прайс-листів постачальника, стандартне маркування виробника.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 787 385 грн. 00 коп., про що свідчать видаткові накладні № 156 від 07.04.2015 р. на суму 643 636 грн. 81 коп., № 176 від 16.04.2015 р. на суму 143 748 грн. 19 коп., які підписані обома сторонами, а також довіреності № 13 від 06.04.2015 р., № 16 від 15.04.2015 р. на імя ОСОБА_5

Відповідач зобовязання щодо оплати отриманого товару виконав частково лише в сумі 421 216 грн. 50 коп., що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи, і актом звірки взаєморозрахунків, який підписаний відповідачем в односторонньому порядку. Станом на 04.02.2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар склала 366 168 грн. 50 коп.

З урахуванням положень п. 4.3. договору поставки щодо зміни вартості товару в залежності від зміни курсу валюти сума боргу була скоригована позивачем, залишок заборгованості з боку відповідача перед позивачем склав 415 056 грн. 78 коп., доказів погашення якого в добровільному порядку відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, а також того, що строк виконання відповідачем своїх зобовязань з оплати товару визначено умовами укладеного між сторонами договору, і відповідач в обґрунтування своїх заперечень при цьому не надав суду доказів погашення заборгованості, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 415 056 грн. 78 коп. заборгованості.

Позивачем обґрунтовано, виходячи з умов п. п. 8.4., 8.6.1., 8.7. договору, розрахована за період з 25.03.2015 р. по 13.12.2015 р. та заявлена до стягнення пеня у сумі 220 126 грн. 99 коп. та 5 % штрафу у сумі 41 655 грн. 07 коп., а тому, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач за несвоєчасну оплату товару розрахував 39 % річних за період з 25.03.2015 р. по 13.12.2015 р. у сумі 154 789 грн. 47 коп. та інфляційні втрати за період з березня 2015 року по листопад 2015 р. у сумі 42 363 грн. 47 коп.

Вимоги позивача у частині стягнення 39% річних у сумі 154 789 грн. 47 коп. є обґрунтованими, а тому, господарський суд Запорізької області на законних підставах стягнув з відповідача на користь позивача 39% річних в сумі 154 789 грн. 47 коп.

Згідно з ст. 524, ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України та, відповідно, виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначена норма кореспондується з положеннями частини другої статті 198 ГК України.

Відповідно до абзацу 7 п. 8.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" № 14 від 17.12.2013 р. вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у позивача підстав для нарахування інфляційних втрат, відтак, інфляційні втрати у сумі 42 363 грн. 47 коп. стягненню не підлягають за необґрунтованістю нарахування.

В процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи відповідач заявив клопотання про зменшення розміру стягуваємої пені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України у звязку з тим, що внаслідок поганих погодних умов минулого року було пошкоджено значну кількість урожаю на полях підприємства відповідача, яке є сільськогосподарським товаровиробником та не має інших видів доходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки відповідачем не надано доказів винятковості випадку для зменшення розміру стягуваємої пені.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 83, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "АЛЬЯНС-АГРО" на рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 р. у справі № 908/6127/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 р. у справі № 908/6127/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3