ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"27" травня 2016 р. Справа № 911/19/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (АТ "Укрексімбанк"), м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Центр пакування та дизайну, АР Крим, м. Севастополь;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Сімферопольський вино-коньячний завод, м. Дніпропетровськ

3) Товариства з обмеженою відповідальністю Октябрський коньячний завод, АР Крим, Красногвардійський р-н, с. Амурське

про стягнення 773 740,38 грн.

Головуючий суддя Щоткін О.В.

Суддя Бабкіна В.М.

Суддя Мальована Л.Я.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 предст. дов. № 010-01/1879 від 28.04.2016;

ОСОБА_2 предст. дов. № 010-01/5411 від 10.08.2015;

відповідач 1 не зявився;

відповідач 2 ОСОБА_3 предст. дов. б/н від 20.08.2014.

відповідач 3 не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України (позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр пакування та дизайну (відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю Сімферопольський вино-коньячний завод (відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю Октябрський коньячний завод (відповідач-3) про стягнення 773 740,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані укладеним між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ Центр пакування та дизайну договором факторингу № 08813Y1, відповідно до умов якого ТОВ Центр пакування та дизайну відступило АТ «Укрексімбанк» право грошової вимоги до ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод за Договором поставки № 1-04/10 від 16.04.2010, зокрема за видатковими накладними № РН-0000012 від 08.01.2014, РН-0000008 від 11.01.2014, № РН-0000020 від 16.01.2014, № РН-0000021 від 16.01.2014, № РН-0000029 від 21.01.2014, № РН-0000043 від 27.01.2014, № РН-0000054 від 30.01.2014 та до ТОВ Октябрський коньячний завод за Договором поставки №41-Г-11 від 01.04.2011 за видатковою накладною № РН-0000025 від 20.01.2014.

З огляду на те, що відповідачі свої зобовязання з оплати товару не виконали, позивач і звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» заборгованість, в розмірі 773 740,38 грн. з яких: 301 919,29 грн. заборгованості, 33 739,97 грн. пені, 19 505,32 грн. 3% річних та 156 992,43 грн. інфляційних втрат за основними зобовязаннями - Договором поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 та Договором поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011, а також 164 371,63 грн. заборгованості по фінансуванню, 28 607,02 грн. пені, 23 738,02 грн. 3% річних та 44 866,71 грн. інфляційних втрат за Договором факторингу № 08813Y1 від 25.06.2013;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино-коньячний завод» як солідарного з ТОВ «Центр пакування та дизайну» боржника, заборгованість за Договором поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 в розмірі 360 880,73 грн., з яких: 212 535,88 грн. заборгованості, 23 829,43 грн. пені, 15 530, 82 грн. 5% річних та 108 984,60 грн. інфляційних втрат;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Октябрський коньячний завод», як солідарного з ТОВ «Центр пакування та дизайну» боржника, заборгованість за Договором поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011 в розмірі 151 276,28 грн., з яких: 89 383,41 грн. заборгованості, 9910,54 грн. пені, 3974,50 грн. 3% річних та 48 007,83 грн. втрат від інфляції.

Відповідач-2 у наданому відзиві та додаткових відзивах заперечував проти позову в частині предявленій до ТОВ «Сімферопольський вино-коньячний завод», обґрунтовуючи це тим, що оскільки повідомлень про відступлення права вимоги щодо видаткових накладних № РН-0000020 від 16.01.2014 на суму 5 712,00 грн., № РН-0000021 від 16.01.2014 на суму 9 881,76 грн., № РН-0000029 від 21.01.2014 на суму 25 480,78 грн., № РН-0000043 від 27.01.2014 на суму 23 599,86 грн., № РН-0000054 від 30.01.2014 на суму 147 861,48 грн. позивач не надсилав, відповідач-2 сплатив свої грошові зобовязання за ними відповідачу-1, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, у звязку з чим просив суд відмовити в позові в частині позовних вимог до ТОВ «Сімферопольський вино-коньячний завод».

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.01.2016 у справі №911/19/16 було порушено провадження та призначено до розгляду на 08.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.02.2016 розгляд справи було відкладено на 22.02.2016 року, у звязку з неявкою в судове засідання представників відповідача-1 та відповідача-3, неподання ними витребуваних документів та необхідністю витребувати нові докази.

22.02.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, які були прийняті до розгляду та залучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2016 строк розгляду спору було продовжено в порядку ст. 69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 14.03.2016 року, у звязку з неявкою в судове засідання представників відповідача-1 та відповідача-3, неподання ними витребуваних документів, а також у звязку з заявленим усним клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи.

14.03.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, які були прийняті до розгляду та залучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської 14.03.2016 року розгляд справи було відкладено на 21.03.2016 року, у звязку з незявленням в судове засідання представників відповідача-1 та відповідача-3, неподання ними витребуваних документів, а також у звязку з заявленим усним клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.03.2016 призначено колегіальний розгляд справи та на підставі ухвали суду від 25.03.2016 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Щоткін О.В., судді: Бабкіна В.М. та Мальована Л.Я. та призначено розгляд справи на 18.04.2016 року.

18.04.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, які були прийняті до розгляду та залучені до матеріалів справи.

18.04.2016 року через канцелярію суду від відповідача-1 надійшов відзив, в якому зазначено, що ТОВ Центр пакування та дизайну отримав від ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод оплату за видатковими накладними № РН-0000020 від 16.01.2014, № РН-0000021 від 16.01.2014, № РН-0000029 від 21.01.2014, № РН-0000043 від 27.01.2014, № РН-0000054 від 30.01.2014, однак через внутрішні проблеми підприємства відповідач-1 не звернув увагу на те, що такі суми були належними для оплати банку. Тому ТОВ «Центр пакування та дизайну» не попередив ТОВ «Сімферопольський вино-коньячний завод» про неналежного отримувача коштів, а також не здійснив повернення зазначених сум підприємству або банку. Такі суми були розцінені обома підприємствами як належна оплата товару за договором поставки № 1-04/10 від 16.04.2010.

З огляду на зазначені обставини, відповідач-1 зазначає, що ТОВ «Сімферопольський вино-коньячний завод» не має заборгованості за поставлений товар за видатковими накладними № РН-0000020 від 16.01.2014, № РН-0000021 від 16.01.2014, № РН-0000029 від 21.01 2014, № РН-0000043 від 27.01.2014, № РН-0000054 від 30.01.2014.

Зазначений відзив був прийнятий судом до розгляду та залучений до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.04.2016 року розгляд справи було відкладено на 13 травня 2016 року, у звязку з неявкою в судове засідання представників відповідача-1 та відповідача-3, а також з огляду на необхідність витребувати у відповідача-2 листи, які містять інформацію стосовно видаткових накладних та сум відступлених ПАТ Державний експортно-імпортний банк України прав грошової вимоги відповідно до договору факторингу № 08813Y1 від 25.06.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.05.2016 строк розгляду спору було продовжено в порядку ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.05.2016 розгляд справи було відкладено на 27.05.2016 року, у звязку з незявленням в судове засідання представників відповідача-1 та відповідача-3, а також у звязку з заявленим усним клопотанням про відкладення розгляду справи представником позивача.

27.05.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, які були прийняті до розгляду та залучені до матеріалів справи.

В судове засідання 27.05.2016 року відповідач-1 та відповідач-3 повторно не направили своїх повноважних представників, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, що підтверджується довідкою про розміщення інформації про дату та час судового засідання на офіційному веб-порталі господарського суду Київської області.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція зазначена у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Присутній в судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-2 заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві та додаткових запереченнях на позов.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

У судовому засіданні 27.05.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, повно та всебічно дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

25.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Фактор та/або Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» (Клієнт) укладено договір факторингу №08813Y1 зі змінами і доповненнями.

Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу, Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до боржників, визначених у переліку боржників, а Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта на умовах цього договору в межах лімітів боржників та індивідуального ліміту Клієнта на строк, визначений у п. 2.5 Договору факторингу за плату, визначену в п. 2.4 Договору факторингу.

Пунктами 2.2, 2.3 Договору факторингу передбачено, що протягом строку дії Договору факторингу кожне право грошової вимоги до Боржника вважається придбаним Фактором (відступленим Клієнтом) з дати підписання сторонами відповідної додаткової угоди з реєстром, але не раніше дати сплати Фактором Клієнту частини суми фінансування за цим правом грошової вимоги. У випадку, якщо відповідно до Договору факторингу Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржника, всі інші права вимоги Клієнта, що випливають з контракту, переходять до Фактора разом з відступленими правами грошової вимоги.

Відповідно до пп. 5.2.3. п. 5.2. Договору факторингу моментом переходу до Фактора права власності на відступлені йому Клієнтом права грошової вимоги до Боржника за угодою є дата укладення сторонами додаткової угоди з реєстром, але не раніше дати сплати Фактором Клієнту частини суми фінансування за цим правом грошової вимоги.

Фактор не пізніше банківського дня, наступного за днем укладення сторонами Додаткової угоди з реєстром, перераховує Клієнту частину 1 суми фінансування за кожним

зазначеним у ньому правом грошової вимоги у розмірі, визначеному в реєстрі, на поточний рахунок Клієнта, зазначений у пп. 3.2.1 цього Договору. Частину 2 суми фінансування за відповідним Правом грошової вимоги Фактор перераховує Клієнту на поточний рахунок Клієнта, зазначений у пп. 3.2.1 цього Договору, по мірі надходження до Фактора коштів на погашення зобов'язань Боржника за цим правом грошової вимоги після погашення у повному розмірі заборгованості по сплаті частини 1 суми фінансування, але не пізніше наступного Банківського дня після зарахування коштів на рахунок Фактора, зазначений у пп. 3.1.3 цього Договору (п. 5.3.1. договору факторингу).

Пунктом 7.1.1. договору факторингу сторони визначили порядок застосування норм інституту поручительства згідно зі ст.ст.553-559 ЦК України, відповідно до якого сторони домовились , що клієнт виступає поручителем перед фактором щодо виконання боржниками клієнта зобов'язань по сплаті коштів за угодами, право вимоги яких відступлено "клієнтом" "факторові", відповідно до умов цього договору. Клієнт несе солідарну відповідальність перед фактором за виконання боржником зобов'язань , які виникли на підставі контракту та кожної окремої угоди. За виконання зобовязань за цим договором клієнт несе повну відповідальність перед фактором усім належним йому майном, в т.ч. коштами, на яке може бути звернуто стягнення в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 7.1.2. Договору факторингу, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань по оплаті коштів за угодою, право грошової вимоги за якою відступлено клієнтом факторові, клієнт як солідарний боржник (поручитель боржника) зобовязується не пізніше останнього дня Додаткового періоду оплатити факторові прострочену заборгованість боржника в повному обсязі, право стягнення якої належить факторові на підставі цього договору та умов контракту та/або угоди.

17.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» було підписано Додаткову угоду № 2/28 до Договору факторингу №08813Y1, відповідно до п. 1 якої, Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває від Клієнта право грошової вимоги до Боржника - ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод за видатковими накладними № РН-0000012 від 08.01.2014, РН-0000008 від 11.01.2014, № РН-0000020 від 16.01.2014, № РН-0000021 від 16.01.2014, поставка за якими відбувалась на підставі Договору поставки № 1-04/10 від 16.04.2010.

05.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» було підписано Додаткову угоду № 2/31 до Договору факторингу №08813Y1, відповідно до п. 1 якої, Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває від Клієнта право грошової вимоги до Боржника - ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод за видатковими накладними № РН-0000029 від 21.01.2014, № РН-0000043 від 27.01.2014, № РН-0000054 від 30.01.2014, поставка за якими відбувалась на підставі Договору поставки № 1-04/10 від 16.04.2010

11.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» було підписано Додаткову угоду № 2/33 до Договору факторингу №08813Y1, відповідно до п. 1 якої, Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває від Клієнта право грошової вимоги до Боржника - ТОВ «Октябрський коньячний завод» за видатковою накладною № РН-0000025 від 20.01.2014, поставка за якою відбувалась на підставі Договору поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011.

Пунктом 3.2.6 Договору факторингу передбачено, що Клієнт зобовязується повідомити по формі додатку 4 до цього Договору Боржника про відступлення Клієнтом Фактору прав грошової вимоги до цього Боржника та зміну умов перерахування коштів за відповідним Контрактом на рахунок, зазначений у пп. 3.1.3 цього Договору.

На виконання даного пункту договору, Банк направив на адресу відповідача-2 листи, зокрема, від 20.01.2014 № 088-08/84 та від 06.02.2014 р. № 088-08/185, якими позивач повідомляв ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод про відступлення Банку прав грошової вимоги щодо платежів за видатковими накладними № РН-0000012 від 08.01.2014, РН-0000008 від 11.01.2014 та спірними видатковими накладними № РН-0000020 від 16.01.2014 на суму 5 712,00 грн., № РН-0000021 від 16.01.2014 на суму 9 881,76 грн., № РН-0000029 від 21.01.2014 на суму 25 480,78 грн., № РН-0000043 від 27.01.2014 на суму 21599,86 грн., № РН-0000054 від 30.01.2014 на суму 147 861,48 грн.»

Факт отримання вказаних листів ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод підтверджується копіями повідомлення про вручення поштового відправлення №812 та № 221.

Також, Банк листом № 088-08/214 від 12.02.2014 року повідомив відповідача-3 ТОВ «Октябрський коньячний завод» про відступлення права вимоги щодо належних до сплати платежів за видатковою накладною № РН-0000025 від 20.01.2014.

Факт отримання вказаного листа ТОВ «Октябрський коньячний завод» підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення № 838.

В подальшому відповідачі, зокрема, підтвердили, що: визнають грошові зобовязання перед Фактором за будь-якими поставками; зобовязуються, не вимагаючи надання AT «Укрексімбанк» будь-яких інших доказів того, що відступлення прав грошової вимоги до нього за Договорами поставки та будь-якою поставкою товару (виконанням робіт, наданням послуг), що було здійснено за Договорами поставки, мало місце, крім цього повідомлення виконувати свої платіжні зобовязання за Договорами поставки на користь AT «Укрексімбанк» та перераховувати грошові кошти за реквізитами, зазначеними у повідомленнях; зобовязуються не вимагати від AT «Укрексімбанк» надання податкових накладних та будь-яких інших документів для отримання податкового кредиту за Договором факторингу та за поставлену продукцію (товари) (виконані роботи, надані послуги) за Договорами поставки та на час цього підтвердження не існує будь-яких взаємних однорідних вимог до ТОВ «Центр пакування та дизайну», строк виконання яких настав до чи настає в день надання цих підтверджень.

Відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» та Товариством з обмеженою відповідальністю Сімферопольський вино-коньячний завод Договору поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 зі змінами та доповненнями, оплату за відвантажену партію товару Покупець (ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод) мав здійснити на розрахунковий рахунок продавця (ТОВ «Центр пакування та дизайну») протягом 60 календарних днів з дати відвантаження зі складу Продавця, яка вказана в накладній.

Відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Октябрський коньячний завод» підставі Договору поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011 зі змінами та доповненнями, повна оплата Покупцем (ТОВ «Октябрський коньячний завод») поставленого товару здійснюється наступним чином: на гофропродукцію відстрочка 60 календарних днів, на коробки сувенірні 50% передплата та 50% з відстрочкою на 30 календарних днів.

Як зазначив позивач, відповідач-3 та відповідач-2 свої зобовязання з оплати товару, поставленого на підставі видаткових накладних № РН-0000020 від 16.01.2014, № РН-0000021 від 16.01.2014, № РН-0000029 від 21.01.2014, № РН-0000043 від 27.01.2014, № РН-0000054 від 30.01.2014 та на підставі видаткової накладної № РН-0000025 від 20.01.2014 не виконали, у звязку з чим за ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод утворилась заборгованість у розмірі 212 535,88 грн., а за ТОВ «Октябрський коньячний завод» утворилась заборгованість у розмірі 89 383,41 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідачів з листами № 088-08/419 від 27.03.2014, № 088-08/466 від 04.04.2014, № 088-08/475 від 07.04.2014, № 088-08/569 від 28.04.2014, № 088-08/465 від 04.04.2014, № 088-08/418 від 27.03.2014, № 153-05/6187 від 09.09.2014, в яких повідомляв про наявну заборгованість та необхідність її погасити, однак вказані вимоги були залишені відповідачами без належного реагування, у звязку з чим позивач був змушений звернутись з позовом до суду.

Відповідач-2, заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині предявленій до ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод, посилається на те, що повідомлень про відступлення права вимоги щодо видаткових накладних № РН-0000020 від 16.01.2014 на суму 5 712,00 грн., № РН-0000021 від 16.01.2014 на суму 9 881,76 грн., № РН-0000029 від 21.01.2014 на суму 25 480,78 грн., № РН-0000043 від 27.01.2014 на суму 23 599,86 грн., № РН-0000054 від 30.01.2014 на суму 147 861,48 грн. позивач відповідачу-2 не надсилав, у звязку з чим відповідач-2 сплатив свої грошові зобовязання за ними відповідачу-1, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями.

Відповідач-2 заперечив той факт, що в листі від 20.01.2014 № 088-08/84 позивач повідомляв його про відступлення права вимоги за видатковими накладними № РН-0000012 від 08.01.2014, РН-0000008 від 11.01.2014 та спірними видатковими накладними № РН-0000020 від 16.01.2014, № РН-0000021 від 16.01.2014, зазначивши при цьому, що у випадку, якщо б Банк дійсно надсилав повідомлення відповідно до наданого позивачем примірника, то вимагав би оплати і суми за видатковою накладною РН-0000012 від 08.01.2014, однак ця сума була сплачена відповідачем-2 на користь відповідача 1 і претензій з боку Банку не надходило.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем-2 було надано до суду свій примірним копії листа № 088-08/84 від 20.01.2014, з якого вбачається, що позивач повідомляв ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод про відступлення права вимоги лише за видатковою накладною № РН-000008 від 11.01.2014, яка була оплачена відповідачем-2.

Крім того, відповідач-2 зазначив, що рекомендовані поштові повідомлення, які були надані позивачем є підробленими, оскільки особа, зазначена як отримувач відправлень ніколи не працювала на підприємстві відповідача-2, що підтверджується відповідною довідкою відділу кадрів ТОВ «СВКЗ», штрихкодові ідентифікатори в перших пяти цифрах не відповідають індексу отримувача, а відповідно до інформації з офіційного сайту «Укрпошти» дані про відправлення за такими номерами на даний час відсутні.

З огляду на вказані обставини, відповідач-2 вважає позов в частині предявленій до ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод безпідставним та просить суд відмовити у його задоволенні в цій частині.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо тверджень відповідача-2 про відсутність інформації про відправлення Товариству із обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино-коньячний завод» повідомлень про наявність боргових зобовязань та невідповідності штрихкодового ідентифікатора, варто зазначити, що строком зберігання інформації про пересилання поштових відправлень на електронному сайті Державним підприємством «Укрпошта» (http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku) є шість місяців.

З викладеного вбачається, що запитувана відповідачем-2 інформація на даний час не може бути відображеною у пошуковій системі, а поштове пересилання відслідкованим, через те, що строк зберігання такої інформації закінчився.

Крім того, на фірмових бланках ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод зазначено поштовий індекс 49044 - такий самий, як і у штрихкодовому ідентифікаторі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач відправляв вищезазначені повідомлення та такі повідомлення направлялись безпосередньо на адресу відповідача-2.

Стосовно невідповідності примірників листа № 088-08/84 від 20.01.2014 наданих позивачем та відповідачем-2, суд зазначає, що статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно приписів частини 3 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Всупереч вказаних вище приписів відповідач-2 не надав суду для огляду власний оригінал примірника листа № 088-08/84 від 20.01.2014.

В свою чергу позивач надав суду оригінал листа № 088-08/84 від 20.01.2014, з якого вбачається, що відповідач-2 був повідомлений про відступлення права вимоги за видатковими накладними № РН-0000012 від 08.01.2014, РН-0000008 від 11.01.2014, № РН-0000020 від 16.01.2014, № РН-0000021 від 16.01.2014.

Отже, лише копія примірника листа № 088-08/84 від 20.01.2014, оригінал якого був наданий позивачем та досліджений судом, приймається як належний та допустимий доказам.

Щодо предявлення позовної вимоги до відповідача-2 лише у розмірі двох сум із вказаного листа замість чотирьох Банк пояснив, що у звязку з тим, що 12.03.2014 року було здійснене договірне списання суми заборгованості у розмірі 141 926.16 грн. та 40 370,76 грн. дані грошові суми правомірно та обґрунтовано не включені до позовних вимог Банку.

На підтвердження вказаного, позивач надав суду для огляду оригінали двох меморіальних ордерів, які були досліджені в судовому засіданні.

З приводу заперечень відповідача-2, що особа, яка вказана на поштових повідомленнях як отримувач листів № 088-08/84 та № 088-08/185 від імені ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод, не є працівником даного підприємства, варто зазначити, що колегією суддів були досліджені інші поштові повідомлення, зокрема № 221, № 333, №385, № 870, № 934, № 858 за якими відповідачем-2 не заперечується факт отримання поштової кореспонденції, та встановлено, що їх отримувала та ж сама особа що і листи № 088-08/84 та № 088-08/185.

З огляду на вищевикладене, суд вважає заперечення відповідача-2 необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та такими, що не спростовують позовні вимоги.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У відповідності до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною 3 ст. 1081 Цивільного кодексу України передбачено, що клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Станом на день прийняття рішення по справі:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» не надало до суду доказів сплати 301 919,29 грн. заборгованості за Договором поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 та Договором поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино-коньячний завод» як солідарного з ТОВ «Центр пакування та дизайну» боржника, не надало доказів сплати заборгованості за Договором поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 в розмірі 212 535,88 грн. заборгованості;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Октябрський коньячний завод», як солідарного з ТОВ «Центр пакування та дизайну» боржника, не надало доказів сплати заборгованості за Договором поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011 в розмірі 89 383,41 грн.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за Договором поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 та Договором поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позов містить вимогу про стягнення з відповідачів пені, право вимоги за якими набуто АТ «Укрексімбанк» на підставі договору факторингу №08813Y1, за прострочення виконання зобов'язань на підставі п. 5.5. Договору поставки № 1-04/10 від 16.04.2010, нарахованої за сукупний період з 16.04.2014 по 29.10.2014 та на підставі п. 5.1. Договору поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011, нарахованої за період з 20.04.2014 по 19.10.2014 року.

Пунктом 5.5. Договору поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 сторони узгодили, що у випадку порушення Покупцем умов оплати, він зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, а також, за вимогою Продавця, сплачує суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 5% річних від простроченої суми, за весь період просточки.

Згідно з п. 5.1. Договору поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011, у випадку порушення умов Договору (в частині строків відвантаження замовленої партії чи оплати відвантаженого товару) винна сторона сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у момент порушення, від вартості порушеного зобовязання за кожний день просточки.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Суд, перевіривши розрахунок пені за допомогою калькулятора штрафів системи Ліга-Закон, з урахуванням норм чинного законодавства та умов договору, застосовуючи подвійну облікову ставку НБУ встановив, що заявлена позивачем позовна вимога про стягнення з відповідачів пені підлягає задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідачів річних та інфляційних за несвоєчасне виконання зобовязань по Договору поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 та Договору поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011, право вимоги за якими набуто АТ «Укрексімбанк» на підставі договору факторингу №08813Y1.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що сторони в договорі поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 передбачили стягнення річних за невиконання умов договору в розмірі 5%, суд, перевіривши розрахунок річних та інфляційних втрат суд встановив, що заявлені позивачем до стягнення суми відповідають вимогам законодавства та обставинам справи, а отже позовна вимога про стягнення річних та інфляційних за несвоєчасне виконання зобовязань по Договору поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 та Договору поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» 164 371,63 грн. заборгованості по простроченій оплаті за фінансування, 28 607,02 грн. пені, 23 738,02 грн. 3% річних та 44 866,71 грн. інфляційних втрат за Договором факторингу № 08813Y1 від 25.06.2013, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2.4 договору факторингу встановлено, що клієнт сплачує фактору за цим договором плату за фінансування, яка складається з таких складових: плата за фінансування, що діє в період до дати виконання зобов'язань за угодою (включно) - винагорода фактору за надані послуги за цим договором, розмір якої визначається в процентах від повної суми, при цьому показник розміру процента плати залежить від встановлених у відповідному реєстрі розміру первісної суми та строку виконання боржником зобов'язань за відповідною угодою, а саме: показник розміру первісної суми (% від повної суми) - 85%, строк виконання боржником зобов'язання за угодою - до 60 днів, розмір плати за фінансування, що діє в період до дати виконання зобов'язання за угодою (% від повної суми) - 2,80% (пункт 2.4.1 договору); плати за фінансування, що діє в період після дати виконання зобов'язань за угодою - винагорода яку клієнт сплачує фактору у разі невиконання боржником зобов'язання по сплаті грошових коштів фактору за будь-яким правом грошової вимоги до дати виконання зобов'язання за угодою (включно).

Розмір фінансування, що діє в період після дати виконання зобов'язань за угодою, визначається у процентах від повної суми за кожен день прострочення боржником виконання положень відповідної угоди, при цьому показник розміру відсотку плати залежить від встановлених у відповідному реєстрі первісної суми та періоду прострочення виконання боржником зобов'язань за відповідною угодою, а саме: від 1 до 7 днів - 0,061%, від 8 до 21 днів - 0,073% та понад 21 днів 0,085% (пункт 2.4.2 договору).

Згідно пункту 2.5 договору факторингу строк фінансування за договором: період, що розпочинається з дати виплати фактором клієнту первісної суми за кожним визначеним у реєстрі правом грошової вимоги і закінчується датою виконання зобов'язань за відповідною угодою.

У відповідності до пункту 5.3.4 договору факторингу клієнт не пізніше банківського дня, наступного за днем укладання сторонами додаткової угоди з реєстром, сплачує фактору плату за фінансування, що діє в період до дати виконання зобов'язань за угодою, у розмірі, зазначеному у пункті 2.4.1 договору.

Відповідно до пункту 5.3.5 договору факторингу клієнт сплачує фактору плату за фінансування, що діє в період після дати виконання зобов'язань за угодою на рахунок фактора щомісяця до 7 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, за який вона була нарахована. Плата за фінансування, що діє в період після дати виконання зобов'язань за угодою, нараховується щомісячно, починаючи з дати, наступної за датою виконання зобов'язань за угодою, до дати повного погашення заборгованості перед фактором за відповідним правом грошової вимоги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» взяті на себе зобов'язання по платі за фінансування не виконало, в результаті чого, станом на 12 жовтня 2015 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 164 371,63 грн.

Крім того, як зазначалось вище, позивач за сукупний період з 01.04.2014 по 12.10.2015 року нарахував відповідачу-1 28 607,02 грн. пені за несвоєчасну оплату фінансування на підставі п. 6.3. Договору факторингу № 08813Y1 від 25.06.2013, відповідно до якого у випадках несвоєчасної сплати Факторові сум, зазначених у пп. 5.3.3. 5.3.5. цього договору, Клієнт сплачує Факторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно сплачених платежів за кожен день прострочення.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача-1 - 23 738,02 грн. 3% річних та 44 866,71 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.04.2014 по 12.10.2015 року, у звязку з несвоєчасним внесенням плати за фінансування Договором факторингу № 08813Y1 від 25.06.2013.

Суд погоджується з розрахунком заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» по платі за фінансування, доданого позивачем до позовної заяви, та з огляду на відсутність доказів сплати вказаної заборгованості вважає, що позовна вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр пакування та дизайну» заборгованості по платі за фінансування є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в пп. 4.1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 11 606,11 грн., відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, покладається судом на відповідачів порівну по 3868,70 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Центр пакування та дизайну (99029, ОСОБА_1 республіка Крим, м. Севастополь, вул. Шабаліна, 29, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) 773 740 (сімсот сімдесят три тисячі сімсот сорок) грн. 38 коп. заборгованості за Договором факторингу №08813Y1 від 25.06.2013, Договором поставки № 1-04/10 від 16.04.2010, укладеним з ТОВ «Сімферопольський вино-коньячний завод» та Договором поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011, укладеним з ТОВ «Октябрський коньячний завод»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сімферопольський вино-коньячний завод (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Малиновського, 14-А, ), як солідарного з Товариством з обмеженою відповідальністю Центр пакування та дизайну (99029, ОСОБА_1 республіка Крим, м. Севастополь, вул. Шабаліна, 29, ) боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) заборгованість за Договором поставки № 1-04/10 від 16.04.2010 в розмірі 360 880 (триста шістдесят тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 73 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Октябрський коньячний завод (97055, ОСОБА_1 республіка Крим, Красногвардійський р-н, с. Амурське, вул. Амурська, 35, ), як солідарного з Товариством з обмеженою відповідальністю Центр пакування та дизайну (99029, ОСОБА_1 республіка Крим, м. Севастополь, вул. Шабаліна, 29, ) боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) заборгованість за Договором поставки № 41-Г-11 від 01.04.2011 в розмірі 151 276 (сто пятдесят одну тисячу двісті сімдесят шість) грн. 28 коп.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Центр пакування та дизайну (99029, ОСОБА_1 республіка Крим, м. Севастополь, вул. Шабаліна, 29, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) 3868 (три тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн.70 коп. судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сімферопольський вино-коньячний завод (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Малиновського, 14-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) 3868 (три тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн.70 коп. судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Октябрський коньячний завод (97055, ОСОБА_1 республіка Крим, Красногвардійський р-н, с. Амурське, вул. Амурська, 35, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) 3868 (три тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн.70 коп. судового збору.

8. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 02.06.2016р.

Головуючий суддя О.В. Щоткін

Суддя В.М.Бабкіна

Суддя Л.Я. Мальована