ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 травня 2016 року Справа № 911/257/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Костенко Т.Ф. - головуючого,

Божок В.С.,

Сибіги О.М.,

розглянувши матеріали
касаційної скаргиДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016
у справігосподарського суду Київської області
за позовомДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України"
до 3-тя особаТОВ "Інженерно-технічний центр "Оріон-Д" ТОВ "Магія Дерева" гр. ОСОБА_4
провизнання недійсними додаткових угод, стягнення отриманого за недійсними правочинами та стягнення 50000 грн.,

ВстановиВ:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Згідно із вимогами ч.4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011р.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 03.09.2015) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Із касаційних скарг на рішення суду сплачується 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, первісно позивачем було заявлено вимогу про визнання недійсними 10 додаткових угод та стягнення 50000 грн. В суді першої інстанції позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній, окрім заявлених вимог, просив суд застосувати наслідки недійсності правочину, а саме - стягнути з ТОВ "Інженерно-технічний центр "Оріон-Д" 137128315, 36 грн., отриманих за недійсним правочином. Вказана заява була прийнята місцевим господарським судом.

Виходячи із зазначеного вище, при зверненні з касаційною скаргою скаржнику слід було сплатити судовий збір, виходячи із 10 вимог немайнового характеру та двох вимог майнового характеру - стягнення 50000 грн. та 137128315, 36 грн.

При цьому Законом України "Про судовий збір" (в редакції від 03.09.2015) не передбачено сплату судового збору, виходячи з оспорюваної суми або з оскаржуваної частини вимог.

До касаційної скарги додано платіжне доручення від 20.04.2016 № 820 про сплату 18189, 60 грн., яке не може бути належним доказом сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі.

Після усунення обставин, що зумовили повернення касаційної скарги, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 86, 111, 1111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 у справі № 911/257/16 повернути скаржнику.

Головуючий: Костенко Т.Ф.

Судді: Божок В.С.

Сибіга О.М.