КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа№ 911/238/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: Дяченко Я.В. - арбітражний керуючий;

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД"

на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2016 року

у справі № 911/238/16 (суддя: Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвестгруп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД"

про стягнення 391466,46 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвестгруп" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД" (далі - відповідач) про стягнення 391 466,46 грн заборгованості, з яких: 340 000 грн боргу зі сплати орендної плати за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року згідно договору оренди нерухомого майна № 01/08/09 від 01.09.2015 року, 42 690,71 грн пені, 5865 грн інфляційних втрат та 2 910,75 грн 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди нерухомого майна № 01/08/09 від 01.09.2015 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2016 року у справі № 911/238/16 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвестгруп" 340 000, 00 грн боргу зі сплати орендної плати за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року згідно договору оренди нерухомого майна № 01/08/09 від 01.09.2015 року, 22949,54 грн пені, 4080,00 грн інфляційних втрат, 1495,07 грн 3 % річних та 5527,87 грн судового збору. У задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права.

Так, скаржник вказав, що він не був присутній в судовому засіданні, коли приймалося оскаржуване рішення, тобто був позбавлений можливості надати свої докази на спростування позовних вимог позивача, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД" до провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу та судовому засіданні 24.05.2016 року представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2016 року по справі №911/238/16 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання 24.05.2016 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №14350075 (наявне в матеріалах справи).

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ст. 102 ГПК України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду Київської області в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

01.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвестгруп" (далі - орендодавець), в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Дяченко Яни Володимирівни, яка діє на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 31.08.2015 року у справі № Б3/004-12/13 та свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 375, видане Міністерством юстиції України від 28.02.2013 року (ліквідатор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 01/08/09 (далі - договір), згідно якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар - прийняти у строкове платне користування об'єкти оренди - нежитлові будівлі разом з майном, що знаходиться в них: будівлю водневої станції № 1, загальною площею 2 632,8 кв.м.; склад резервного обладнання, загальною площею 2 238,8 кв.м. Об'єкт оренди розташований за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 22.

Згідно п. 2.1. договору орендодавець передає орендарю об'єкти оренди, передбачені в п. 1 договору, для здійснення підприємницької діяльності відповідно до його Статуту.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.3. договору, датою початку використання об'єкту оренди орендарем, згідно договору, є дата підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкту оренди (акт № 1), який є невід'ємною частиною даного договору. Об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання сторонами акту № 1. Переданий орендодавцем орендарю об'єкт оренди залишається у власності орендодавця, орендар користується ним на протязі строку оренди.

Термін оренди та строк дії даного договору визначається завершенням ліквідаційної процедури орендодавця у справі № Б3/004-12/13, а саме до 04.02.2016 року та починається з дати підписання акту № 1 (п. 4.1. договору).

Згідно п. 5.1. договору розмір місячної орендної плати складає 85000,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 5.2. договору орендна плата сплачується не пізніше 5-го числа кожного місяця за попередній місяць, шляхом перерахування грошових коштів на ліквідаційний рахунок орендодавця. Нарахування орендної плати починається з дати підписання сторонами акту № 1, згідно договору.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач 01.09.2015 року на виконання п. 1.1. договору передав відповідачу у строкове платне користування об'єкт оренди, що підтверджується актом приймання об'єкту оренди № 1 до договору оренди нерухомого майна № 01/08/09 від 01.09.2015 року (а.с. 35), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору.

Позивач за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року надав відповідачу послуги з оренди на загальну суму 340 000 грн.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги відсутність претензій відповідача щодо якості та кількості наданих послуг.

13.10.2015 року арбітражний керуючий Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвестгруп" звернувся до відповідача з претензією № 13/10-15/01 від 13.10.2015 року (а.с. 40-41), згідно якої просив останнього сплатити заборгованість за договором оренди нерухомого майна № 01/08/09 від 01.09.2015 року, що підтверджується матеріалами справи. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

07.11.2015 року арбітражний керуючий Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвестгруп" повторно звернувся до відповідача з претензією № 07/11-15/01 від 07.11.2015 року (а.с. 42-43), згідно якої просив останнього сплатити заборгованість за договором оренди № 01/08/09 від 01.09.2015 року , яка 12.11.2015 року отримана представником відповідача - Голуб, що підтверджується підписом останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідач, в порушення п. 5.2. договору, за отримані за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року послуги з оренди нерухомого майна в сумі 340000 грн не розрахувався, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року згідно договору оренди склав 340 000 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 49-51) та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 Цивільного кодексу України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення 340 000 грн орендної плати.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За прострочення оплати або оплати не в повному обсязі орендна плата підлягає перерахунку, у відповідності з діючим законодавством України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченої орендної плати на дату нарахування пені за кожен день прострочення (п. 8.3. договору).

Перевіривши правильність розрахунку розміру пені, з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України суд дійшов висновку, що арифметично вірною та обґрунтованою є сума 22949,54 грн.

Також суд апеляційної інстанції здійснив власний розрахунок інфляційних втрат та розміру 3% річних та погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо їх часткового задоволення у розмірі 4080,00 грн інфляційних втрат та 1495,07 грн 3% річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що відповідач не був присутній в судовому засіданні, коли приймалося оскаржуване рішення, відповідач був позбавлений можливості надати свої докази на спростування позовних вимог позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.9.2. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

В апеляційній скарзі апелянт не зазначає доказів чи обставин, які він не зміг подати в суд першої інстанції і які б спростовували позовні вимоги.

Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджала розгляду спору по суті, а відповідач був належним чином повідомлений про місце та час розгляду позовної заяви, що підтверджується поштовими повідомленнями (наявні в матеріалах справи) суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами, про що зазначив в оскаржуваному рішенні від 26.02.2016 року.

Відповідно до ст. 59 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право після одержання ухвали про порушення справи надіслати: господарському суду - відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також прокурору, який бере участь в судовому процесі, - копію відзиву.

Тобто, скаржник не скористався своїм правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України. Про причини неявки в судові засідання та неможливості надати свій відзив суд не повідомив.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2016 року у справі №911/238/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГМА ТРЕЙД" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2016 року у справі №911/238/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/238/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич