ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 травня 2016 р. Справа № 902/360/16

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

ОСОБА_1Вознюк

за участю представників:

позивача : ОСОБА_2 - згідно довіреності;

відповідача : не з'явився.

Місце розгляду справи : приміщення суду, кімн. № 1114

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Мій Офіс" (02088, м.Київ, вул.Євгенія Харченка, 21)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Гайсин" (23700, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м.Гайсин, вул.І.Франка, 26)

про стягнення 8 590,72 грн. згідно договору поставки № 30-11/15 від 30.11.2015 р., з яких 8 405,90 грн.- боргу, 58,73 грн.- 3% річних, 126,09 грн.- інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвали суду від 26.04.2016 р. про явку в судове засідання повноважного представника, надання додаткових доказів, в тому рахунку відзиву на позовну заяву, контррозрахунку позовних вимог не виконав. Копія вказаної ухвали направлена відповідачу рекомендованим листом на адресу вказану в позовній заяві. Копія ухвали від 26.04.2016 р. вручена відповідачеві 10.05.2016 р., що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення вх.№ 4076 від 13.05.2016 р. (а.с.52). Це розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із ухвалою відповідачу та, як належне повідомлення останнього про час і місце судового розгляду справи за його участю та небажання відповідача скористатись наданим йому правом надавати свої пояснення в суді.

Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін про час і місце судового розгляду справи за їх участю.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору, тому спір відповідно до положень ст.75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Представником позивача в судовому засіданні подано заяву про відмову від позовних вимог про стягнення 126, 09 грн.- інфляційних втрат, 58,73 грн.- 3% річних.

Судом роз'яснено представнику позивача наслідки часткової відмови від позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив про те, що наслідки часткової відмови від позовних вимог йому відомі та зрозумілі.

Суд приймає відмову позивача від позовних вимог про стягнення 126, 09 грн.- інфляційних втрат, 58,73 грн.- 3% річних, як таку, що не суперечить закону та матеріалам справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 24.05.2016 р. суд припинив провадження в справі № 902/360/16 щодо позовних вимог в частині стягнення 126, 09 грн.- інфляційних втрат, 58,73 грн.- 3% річних на підставі п.4 ст.80 ГПК України.

Повно, всебічно, обєктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд, на підставі ст. 11, 16, 20, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 655, 692, 712 ЦК України, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в сумі 113 613, 87 грн..

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

30.11.2015 р. між позивачем (в договорі - "Постачальник") та відповідачем (в договорі - "Покупець") було укладено договір поставки № 30-11/15 (надалі Договір).

Згідно п.1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, надалі «товар», в кількості, асортименті та по цінам, вказаними в узгоджених сторонами специфікаціях та накладних, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п.2.1. Договору умови поставки Товару згідно правил Інкотермс-2010, адреса доставки, асортимент, кількість, ціна Товару, дата його поставки узгоджуються Сторонами додатково у Специфікації погодженої з обох сторін, котра діє на момент постачання товару.

Згідно п.2.4. Договору датою поставки вважається дата, вказана в накладній, яка підтверджує отримання товару Покупцем.

Згідно п.3.1. Договору ціна товару, що передається по діючому договору, вказується в узгоджених специфікаціях та накладних, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п.3.2. Договору Покупець повинен оплатити Товар протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту поставки Товару.

Згідно п.3.3. Договору розрахунок за товар, поставлений за цим договором, здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, через установу банку згідно із правилами, передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків, або в інший спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Згідно п.5.4. Договору Покупець зобов'язується прийняти належним чином товар від Постачальника та своєчасно оплатити.

Згідно п.6.1. Договору Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання Договору відповідно до законодавства України.

Згідно п.8.1. Договору цей Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2016 р. Якщо за місяць до закінчення терміну договору ні одна зі Сторін не заявила про його розторгнення, то договір вважається автоматично продовжений і діє на той же термін.

Позивач 29.12.2015 р. поставив відповідачу товар, а відповідач отримав товар на загальну суму 33 405,90 грн., що стверджується копією видаткової накладної № 9 від 28.12.2015 р., яка підписана представниками.

Відповідач зобов'язання щодо оплати за отриманий товар виконав частково в сумі 25 000 грн., що стверджується копіями платіжних доручень № 185 від 03.02.2016 р. на суму 20 000 грн., № 201 від 11.02.2016 р. на суму 5 000 грн. (а.с.57-58) та копією банківської виписки (а.с.55-56).

Таким чином, борг відповідача перед позивачем складає 8 405,90 грн. (33 405,90 грн.- 25 000 грн.= 8 405,90 грн.), що і стало причиною виникнення спору.

Зміст договору, взятих в ньому зобов'язань свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, купівлі-продажу товару, які регулюються ст. 712, ст.655 ЦК України.

Згідно ст. 655, ст.712 ЦК України за договором купівлі-продажу, положення якого застосовуються до договорів поставки згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України одна сторона (продавець) зобов'язується передати у власність другій стороні (покупцеві) товар, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.І ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що вимоги щодо стягнення боргу в сумі 8 405,90 грн. є правомірними, і підлягають задоволенню, оскільки відповідають умовам чинного законодавства та умовам договору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення 8 405,90 грн. - боргу, згідно договору поставки № 30-11/15 від 30.11.2015 р. та про їх задоволення.

В звязку із доведенням спору до розгляду в суді внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати на судовий збір в сумі 1 378 грн., на підставі ч.2 ст. 49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 35, 36, 43, ч.2 ст.49,ст.75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мій Офіс", (02088, м.Київ, вул.Євгенія Харченка, 21) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Гайсин", (23700, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м.Гайсин, вул.І.Франка, 26) про стягнення 8 405,90 грн.- боргу за товар задовольнити. Судові витрати на судовий збір в сумі 1 378 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Гайсин", (23700, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м.Гайсин, вул.І.Франка, 26) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мій Офіс", (02088, м.Київ, вул.Євгенія Харченка, 21) 8 405,90 грн.- боргу за товар, 1 378 грн. для відшкодування судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію даного рішення направити відповідачеві рекомендованим листом або вручити його повноважним представникам під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 24.05.2016 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 30 травня 2016 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (23700, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м.Гайсин, вул.І.Франка, 26)