КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Справа№ 910/922/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року

у справі №910/922/16 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Опора»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент»

про стягнення 113 687, 18 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Стороженко Б.В., довіреність №42 від 27.11.2015 року

від відповідача: Вініченко М.В., довіреність б/н від 26.11.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Опора» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» (відповідач у справі) про стягнення заборгованості у розмірі 113 687, 18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Опора» на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» виконало підрядні роботи за договором підряду №12.08/15 від 12.08.2015 року, які відповідач в повному обсязі не оплатив, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 113 687, 18 грн, яку позивач просить стягнути на його користь.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року провадження у справі №910/922/16 в частині стягнення 60 000, 00 грн основного боргу припинено на підставі п. 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України за відсутністю предмету спору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Опора» 53 687 грн 78 коп.- заборгованості та 1705 грн 31 коп судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фундамент», подав апеляційну скаргу (вх. № 06-29.2/1926 від 24.03.2016 року), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/922/16 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» 53 687, 18 грн та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «БК «Опора» в задоволені позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що на момент звернення позивача з позовом до суду строк оплати виконаних робіт у відповідача не настав, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження виконання підрядних робіт, а саме підписаних сторонами Актів виконаних робіт за формою КБ-2в, які, на думку відповідача, повинні складатись позивачем, оскільки роботи виконувались за державні кошти. Окрім того, відповідач зазначає, що місцевим господарським судом не було досліджено обставин складання позивачем та надання відповідачу, як замовнику, журналів про хід виконання робіт, про приховані роботи, які згідно умов договору є обов'язковими для складання, та відсутність яких підтверджує неналежне виконання з боку позивача своїх договірних зобов'язань.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фундамент» відновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято до провадження апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста та призначено розгляд справи на 01.06.2016 року.

16.05.2016 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання б/н (вх. №09-10/3405/16 від 16.05.2016 року) про призначення судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої відповідач просить поставити питання: Чи відповідають будівельні роботи з улаштування буронабивних паль на об'єкті «Реконструкція приміщень Резиденції Надзвичайного і Повноважного Посла Японії в Україні на бульварі Тараса Шевченка, 29 у Шевченківському районі м. Києва», виконані ТОВ «БК «Опора», проектній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? Чи відповідає звітна документація з будівельних робіт з улаштування буронабивних паль на об'єкті «Реконструкція приміщень Резиденції Надзвичайного і Повноважного Посла Японії в Україні на бульварі Тараса Шевченка, 29 у Шевченківському районі м. Києва», складена ТОВ «БК «Опора», за порядком складання і наведеними розрахунками вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?

Представник відповідача у cудовому засіданні 01.06.2016 року підтримав подане клопотання про призначення експертизи.

У судовому засіданні 01.06.2016 року представник позивача у справі заперечив проти клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи, зазначивши про безпідставність його заявлення та не пов'язаність з предметом спору у даній справі.

Дослідивши подане клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість та про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Призначення і проведення судової експертизи врегульовано ст. 41 ГПК України, згідно з ч. 1 якої для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Поняття судової експертизи визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» як дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є суперечливими. Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Як вбачається із заявленого позову, його предметом є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» заборгованості за укладеним між позивачем та відповідачем господарським договором. В поданому клопотанні про призначення судової будівельно-технічної експертизи відповідач просить суд призначити експертизу з метою вирішення питання чи відповідають здійснені позивачем роботи вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва і чи відповідає звітна документація, складена позивачем таким вимогам законодавства.

Апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до п. 1.2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, серед основних видів судових експертиз є інженерно-технічна експертиза, до різновидів якої входить будівельно-технічна експертиза. У розділі ІV даної Інструкції визначено завдання та орієнтовний перелік вирішуваних питань при призначені будівельно-технічної експертизи, до яких віднесено питання відповідності первинної звітної документації з будівництва за порядком складання і наведеними розрахунками вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Однак, колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу, що підставою призначення судової експертизи є необхідність спеціальних знань для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. Однак, з огляду на наявні в матеріалах документи та умови укладеного між сторонами договору підряду №12.08/15 від 12.08.2015 року з відповідними Додатками до нього, відсутність на момент отримання Акту виконаних робіт будь-яких претензій відповідача, як замовника, до оформлення Акту виконаних робіт чи до відповідності вказаних в Акті даних, суд не вбачає необхідності у призначенні експертизи стосовно відповідності складеного Акту, вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, та неможливості дослідження даного питання судом самостійно на основі наявних матеріалів справи.

Разом з цим, апеляційний господарський суд звертає увагу, що предметом спору є вимога про стягнення з відповідача заборгованості за проведені підрядні роботи, при вирішенні якого дослідженню підлягають питання чи були такі роботи виконані позивачем та прийняті іншою стороною, якими документами це підтверджується, вартість таких робіт, та докази фактичної оплати даних робіт. А питання щодо належного виконання підрядником робіт та їх якості є спором щодо належної якості робіт та застосування до підрядника відповідних правових наслідків. З огляду на зазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду зазначає про необґрунтованість та безпідставність клопотання ТОВ «Фундамент» про призначення судової будівельно-технічної експертизи та зупинення провадження у справі №910/922/16.

У судовому засіданні 01.06.2016 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/922/16 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» 53 687, 18 грн та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні 01.06.2016 року представник позивача у справі заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/922/16 залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

12.08.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фундамент» (замовник за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Опора» (підрядник за договором, позивач у справі) укладено договір підряду №12.08/15, відповідно до п.1.1. якого замовник доручив та зобов'язався оплатити, а підрядник прийняв на себе зобов'язання по виконанню робіт з улаштування буронабивних паль діаметр 340 мм, довжини 8, 0 м у кількості 37 шт. (без вивезення вибуреного ґрунту).

Місце виконання робіт (об'єкт будівництва): «Реконструкція приміщень Резиденції Надзвичайного і Повноваженого Посла Японії в Україні на бульварі Тараса Шевченка, 29 у Шевченківському районі м. Києва» (п. 1.2. договору).

Перелік робіт, передбачених п. 1.1. договору, перелік матеріалів, їх кількість та вартість визначені у Договірній ціні - Додаток №1, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, підрядник приступає до виконання робіт, передбачених даним договором, не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з моменту укладення даного договору, отримання повного комплексу проектної і дозвільної документації та отримання авансу. Строк виконання робіт за даним договором встановлено до 01.09.2015 року.

Розділом 4 договору передбачено, що ціна даного договору є договірною, визначається станом на день його укладення та не може бути змінена жодною із сторін в односторонньому порядку. Ціна даного договору становить 316 141, 18 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) - 52 690,19 грн. Вартість робіт та матеріалів, необхідних для виконання робіт за даним договором, наведені у договірній ціні (додаток № 1 до договору).

У Додатку № 1 до договору (а.с. 20) сторонами чітко передбачено найменування робіт, їх кількість, вартість одиниці та загальну вартість робіт, які підлягають виконанню позивачем, як підрядником за договором.

Відповідно до п. 4.4. договору оплата за даним договором здійснюється замовником у гривнях, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника у наступному порядку: до завезення спеціалізованої будівельної техніки та обладнання перераховується аванс у розмірі 100 % вартості матеріалів, 30 % вартості робіт та складає 148 454, 00 грн., в т.ч. ПДВ - 24 742, 33грн. Подальша оплата за даним договором здійснюється на підставі актів виконаних робіт з відрахуванням авансу з останнього акту.

Як передбачено п. 4.3. договору підрядник сплачує щомісячно замовнику за послуги генпідряду кошти в розмірі 1,0 % від вартості виконаних робіт. Витрати за надання послуг генпідряду знімаються з оплати за виконані підрядником роботи, зазначені у довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3).

Згідно з п. 5.1.4 договору, замовник зобов'язаний прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх у повному обсязі в порядку та на умовах, визначених даним договором.

Пунктом 5.3.1 договору встановлено, що підрядник зобов'язаний своєчасно приступити до виконання робіт за даним договором та виконати їх у строк, визначений у п. 2.1. договору.

Здавання - приймання фактично виконаних робіт оформлюється підписанням сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт, які надаються підрядником замовнику у двох примірниках (п. 6.1.договру).

Відповідно до п. 6.2. договору, замовник зобов'язаний прийняти належним чином виконані підрядником роботи не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дня отримання від підрядника належно оформленого акту приймання-передачі виконаних робіт. Дата підписання замовником акту приймання-передачі виконаних робіт є датою приймання фактично виконаних підрядником робіт.

Згідно з п. 6.3. договору, передача підписаного підрядником акту приймання-передачі виконаних робіт здійснюється підрядником способом, який забезпечує безумовне отримання замовником вказаних документів (поштою з повідомленням про вручення, кур'єрською службою або під підпис уповноваженому представнику замовника/підрядника).

У відповідності до п. 6.8. договору, якщо замовник не підписав у передбачений даним договором строк акт приймання виконаних підрядних робіт і не направив підряднику мотивованої та обґрунтованої письмової відмови від його підписання, то такий акт автоматично вважається погодженим та підписаним замовником.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором (п. 10.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було виконано роботи на загальну суму 307 141, 18 грн, а відповідачем здійснено часткову оплату таких робіт, в тому числі авансу згідно п.4.4.1. договору, на суму 193 454, 00 грн, що підтверджується випискою по рахунку №7200 з 01.08.2015 до 20.01.2016 (а.с. 28).

Після виконання робіт згідно умов договору позивачем на адресу відповідача було направлено вже вдруге лист №41 від 25.11.2015 року, в якому позивач просив Товариство з обмеженою відповідальністю «Фундамент» прийняти виконані роботи та підписати акти в термін 5 календарних днів, у разі не підписання направити підряднику мотивовану та обґрунтовану письмову відмову від підписання. В додатках до надісланого листа були Акт № 1 приймання виконаних робіт за серпень 2015 на загальну суму 307 141,18 грн (а.с. 21) та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2015 (а.с. 21). Вказаний лист отримано відповідачем 07.12.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №328 (а.с. 27).

Відповідач на зазначений вище лист відповіді не надав, Акту виконаних робіт та Довідку про їх вартість не підписав. У зв'язку з не підписанням відповідачем надісланих документів та неповною сплатою вартості виконаних робіт, ТОВ «БК «Опора» звернулось з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 113 687, 18 грн.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З системного аналізу укладеного між сторонами договору вбачається, що він за своєю правовою природою є договорами будівельного підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта (ч. 2. ст. 875 ЦК України).

Основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт, тобто завершений будівництвом об'єкт або закінчені будівельні роботи, чи інші роботи, нерозривно пов'язані з місцезнаходженням об'єкта.

Частиною 1 ст. 877 ЦК України передбачено, що підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до статті 882 ЦК України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, після виконання робіт позивач направив відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства відповідачу, як замовнику робіт, Акт виконаних робіт №1 та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт, від підписання яких ТОВ «Фундамент» відмовилось.

Разом з тим, в апеляційній скарзі відповідач стверджує, що направлений на підписання Акт виконаних робіт не є належним доказом виконання таких робіт, оскільки складений позивачем у формі, яка не відповідає вимогам чинного законодавства в галузі будівництва. Зважаючи на те, що роботи, які виконувались позивачем, фінансувались за рахунок бюджетних коштів, то по закінченню таких робіт повинні складатись «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (№ КБ-2в) та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (№ КБ-3), які затверджені наказом Мінрегіонбуду від 04.12.2009 № 554, а не Акт в довільній формі. Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта з огляду на наступне.

У будівництві є дві примірні форми первинних документів з обліку - «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (№ КБ-2в) та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (№ КБ-3), які затверджені наказом Мінрегіонбуду від 04.12.2009 № 554 (із змінами, внесеними наказом Мінрегіону від 19.09.2011 № 195). По об'єктах, будівельні роботи на яких здійснюються за рахунок бюджетних коштів і коштів підприємств, установ і організацій державної форми власності взаєморозрахунки за виконані обсяги будівельних робіт здійснюються обов'язково на підставі документів форм № КБ-2в та № КБ-3.

Для підприємств, що виконують роботи за рахунок інших джерел фінансування, застосування примірних форм № КБ-2в і № КБ-3 є рекомендованим. У цих випадках може складатися інший документ, форма якого зазначається у договорі підряду, що забезпечує отримання інформації про дату, види, обсяги та вартість виконаних робіт, обчислення прибутку, з обґрунтуванням вартості та підтвердженням витрат матеріальних ресурсів. Про що також зазначено у листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 09.03.2010 року №12/19-2-9-21-2368 «Про застосування типових форм первинних облікових документів у будівництві».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно умов договору, замовником робіт виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Фундамент», яке не є ні державним підприємством та не фінансується за рахунок коштів державного бюджету, а підрядником - ТОВ «БК «Опора». Положеннями розділу 4 договору врегульовано порядок здійснення розрахунків між сторонами, в якому не міститься жодного посилання на те, що вказані роботи здійснюються за державні кошти, за наявності відповідного державного фінансування, а врегульовано, що роботи виконані позивачем згідно розділу 4 договору оплачуються саме за рахунок коштів відповідача у справі. Не міститься в договорі і умови про те, що основним замовником таких робіт є Державне підприємство «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» чи посилання на договір укладений між останнім та відповідачем у справі №200/15 від 05.08.2015 року (а.с. 78).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вищенаведені приписи законодавства свідчать про те, що правовідносини між субпідрядником та генпідрядником є самостійними, в яких субпідрядник несе перед генпідрядником повну відповідальність за проведення переданих йому робіт, самостійно їх здійснює, залишаючись відповідальним за це тільки перед генпідрядником, а не перед замовником, що відповідно обумовлює також самостійність розрахунків між субпідрядником та генпідрядником, в даній ситуації самостійність розрахунків між позивачем та відповідачем у справі.

Враховуючи зазначене, а також те, що п. п. 4.4.2., 5.3.13, 6.1., 6.2, 6.3., 6.8. сторонами узгоджено, що приймання виконаних робіт здійснюється на підставі Акту приймання-передачі робіт без зазначення, що такий Акт позивач зобов'язаний складати у формі КБ-2в, з урахуванням також приписів ч. 2 ст. 14 ЦК України, згідно яких особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї, колегія суддів дійшла висновку, що за укладеним між сторонами договором складання Акту здачі-приймання виконаних робіт у формі КБ-2в не є обов'язковим для позивача.

При цьому, апеляційний господарський суд враховує також те, що направлений відповідачу на підписання Акт приймання виконаних робіт №1, хоча і складений не у формі КБ-2в, однак містить всю детальну інформацію щодо виконаних робіт, їх найменування, кількість та вартість, окрім того, такі роботи та вартість повністю відповідають тим, які були узгоджені між сторонами у Додатку №1 до договору (а.с. 20), який є його невід'ємною частиною. Доказів заявлення відповідачем будь-яких заперечень чи зауважень щодо форми зазначеного Акту, відомостей, які в ньому вказані чи будь-яких претензій щодо якості виконаних робіт після повідомлення про їх закінчення та готовність до їх передачі замовнику, матеріали справи не містять.

З огляду на вищенаведене, Київський апеляційний господарський суд вважає, що складений Акт №1 про виконані позивачем у серпні 2015 року роботи оформлений ТОВ «БК «Опора» з дотриманням вимог чинного законодавства та умов договору та вважається первинним документом на підтвердження виконання робіт по договору підряду №12.08/15.

Також, відповідач у справі в апеляційній скарзі посилається на те, що остаточну оплату виконаних робіт він повинен здійснити виключно після завершення таких робіт та підписання сторонами не лише акту виконаних робіт, але також і акту на закриття прихованих робіт. Однак зазначені твердження скаржника колегія суддів відхиляє як необґрунтовані з огляду на те, що відповідно до п. 5.3.5. договору підрядник (позивач у справі) зобов'язаний по ходу виконання робіт забезпечити ведення та передачу замовникові усієї необхідної документації (акти на приховані роботи, товарно-транспортні накладні тощо), пов'язаної із виконанням цього договору. Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оплата виконаних робіт згідно п.4.4.2, 5.3.13 пов'язується саме з підписанням Акту приймання-передачі виконаних робіт, що окрім того відповідає і нормам ч. 4 ст. 879, ч. 4 ст. 882 ЦК України, і не пов'язується із переданням Актів на приховані роботи. При цьому, складання Актів на приховані роботи та їх передання відповідачу, як замовнику робіт, є обов'язком позивача у справі, виконання якого серед іншого може бути забезпечено відповідачем і у судовому порядку, однак згідно умов договору та вимог чинного законодавства, їх не передання не є підставою для відмови ТОВ «Фундамент» у здійснені оплати фактично виконаних позивачем будівельних робіт.

У п. 6 оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» встановлено, що відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Відповідно до п. 6.4. договору, у випадку, якщо під час прийняття робіт замовник виявить завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм та інших помилок, що впливають на ціну фактично виконаних робіт, або виявить недоліки у виконаних роботах, то замовник в межах передбачених п. 6.2. договору строку (терміну) на прийняття таких робіт направляє підряднику у письмовій формі обґрунтовану і мотивовану відмову від підписання наданих документів.

Проте, відповідач не надав жодної письмової відмови від підписання акту та довідки, що відповідно до п. 6.8. договору слід вважати погодженням відповідачем Акту виконаних робіт та його підписання. При цьому здійснення відповідачем часткової оплати за виконані роботи, в тому числі після порушення провадження у даній справі, підтверджує схвалення останнім акту та довідки про вартість виконаних робіт, як і визнання останнім існуючої заборгованості.

Суд апеляційної інстанції відхиляє також посилання відповідача на те, що місцевим господарським судом не було досліджено обставин належного виконання позивачем підрядних робіт та наявності чи відсутності недоліків у їх виконанні, оскільки згідно приписів вищенаведеного законодавства та умов договору (п. 2.6, 3.5, 5.2.3, 5.2.5, 6.4, 6.5) замовник наділений правом на пред'явлення відповідних претензій щодо якості виконаних робіт не лише по закінченню виконання таких робіт підрядником, але і під час їх виконання. Однак, ТОВ «Фундамент» ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного господарського суду не надало жодних доказів виявлення як в ході виконання позивачем робіт, так і по їх закінченню будь-яких недоліків у здійснених роботах, доказів складання будь-яких Дефектних актів та їх направлення позивачу у справі, доказів звернення з претензіями щодо застосування наслідків, визначених як договором, так і чинним законодавством у зв'язку з неналежним виконанням робіт, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість доводів апелянта щодо неналежного виконання позивачем своїх договірних зобов'язань.

Таким чином, враховуючи умови договору, вищенаведені приписи законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» виник обов'язок здійснити оплату вартості виконаних позивачем підрядних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що після порушення провадження у справі відповідач провів оплату наявної заборгованості у розмірі 60 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 249 від 16.02.2016 та випискою по рахунку № 7200 за період з 01.08.2015 до 29.02.2016. Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно припинив провадження у справі в частині стягнення 60 000,00 грн згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином наявними матеріалами справи підтверджується існування у відповідача перед позивачем заборгованості за виконані роботи у розмірі 53 687, 18 грн.

З огляду на встановлені судом і підтверджені належними доказами обставини справи, апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок Господарського суду міста Києва про задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Опора» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» заборгованості за виконані роботи у розмірі 53687,18 грн.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва 14.03.2016 року у справі №910/922/16 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/922/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/922/16 13 залишити без змін.

3. Справу №910/922/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий