ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р.Справа № 916/63/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Діброви Г.І., Лисенко В.А.;

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.;

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю № 21/17-8 від 04.01.2016 року;

від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 11.01.2016 року;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 28.03.2016 року

у справі № 916/63/16

за позовом Публічного акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса

про стягнення 96 341,55 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.03.2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса (Далі ПАТ „Одесагаз) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса (Далі ТОВ „Метабуд) про стягнення 96 341,55 грн. задоволені в повному обсязі. Суд стягнув з ТОВ „Метабуд на користь ПАТ „Одесагаз 70 000,00 грн. основного боргу, 1 729,15 грн. 3 % річних, 20 797,66 грн. пені, 3 814,74 грн. інфляційних та 1 445,12 грн. судового збору.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що позовні вимоги ПАТ „Одесагаз є доведеними та обґрунтованими, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 70000грн. основного боргу, 1729,15грн. три проценти річних, 20797,66грн. пені, 3814,74грн. індексу інфляції. Суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача про зменшення пені та розстрочення виконання рішення суду, оскільки відповідач у минулому порушив домовленості між сторонами про розстрочення сплати заборгованості за спожитий газ, яка є предметом даного позову, досягнуті у договорі від 30.10.2015 року.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, ТОВ „Метабуд звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині стягнення суми основного боргу та пені, прийнявши нове, яким стягнути на користь ПАТ „Одесагаз 55 000,00 грн. основного боргу, зменшити розмір пені та розстрочити виконання рішення суду.

Скаржник не погоджується з прийнятим рішенням та вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що просив суд першої інстанції зменшити розмір пені та розстрочити виконання рішення суду через тяжке фінансове становище, оскільки порушення умов Договору сталося не з його вини, а саме через несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг населенням. Проте суд першої інстанції відмовив у задоволенні даних клопотань посилаючись на невиконання відповідачем умов договору про розстрочення грошових зобовязань б/н від 30.10.2015 року.

Відповідач зауважує, що після ухвалення рішення місцевого господарського суду частково сплатив суму основного боргу в розмірі 15 000,00 грн., на підтвердження чого додав до апеляційної скарги копію реєстру документів по рахунку №1.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 року порушено апеляційне провадження по даній справі та призначено розгляд апеляційної скарги на 11.05.2016 року колегією суддів у складі головуючого судді Принцевської Н.М., суддів Діброви Г.І., Ярош А.І.

27.04.2016 року через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з розпорядження в.о. голови суду № 251 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, у звязку з перебуванням у відпустці було замінено суддю Ярош А.І. суддею Лисенко В.А.

У судовому засіданні від 11.05.2016 року представник відповідача підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 року розгляду справи було відкладено на 01.06.2016 року та запропоновано Публічному акціонерному товариству „Одесагаз, м. Одеса надати до суду обґрунтований розрахунок позовних вимог, підписаний відповідною посадовою особою, з урахуванням Договору про розстрочення грошових зобовязань від 30.10.2015 року, з зазначенням кожної проплати та дати здійснення операції, і суми боргу на дату прострочки.

11.05.2016 року через відділ діловодства суду від представника скаржника надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копій позовної заяви №285/21 від 29.02.2016 року та Довідки бухгалтерії про стан заборгованості підприємства від 10.05.2016 року, згідно з якою заборгованість мешканців перед ТОВ „Метабуд за житлово-комунальні послуги складає 1 012 402,28 грн.

В судовому засіданні 01.06.2016 року ПАТ „Одесагаз надало доповнення до відзиву з обґрунтованим розрахунком позовних вимог, згідно з яким розмір пені становить 20 103,07 грн. замість 20 797,66 грн., що було заявлено до стягнення в суді першої інстанції.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 28.10.2014 року між ПАТ „Одесагаз (Постачальник) та ТОВ „Метабуд (Споживач) було укладено договір №008228-ТН (Далі Договір).

Згідно з пунктами 2.1., 2.1.1., 2.3. Договору Постачальник зобовязується надати Споживачу послугу з постачання та розподілу природного газу газорозподільчими мережами до межі балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. Газ, що передається за договором, використовується виключно для потреб субєктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих, в обсягах природного газу, який використовується для виробництва теплової енергії для потреб населення. Газ передається на пункти споживання, обладнані вузлами обліку з коректором та розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Паркова,76.

Відповідно до п.3.9. Договору акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

В п.5.6. Договору сторони погодили, що оплата за спожитий природний газ здійснюється споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок постачальника протягом місяця поставки 100% вартості запланованих обсягів газу. При цьому, перша частина оплати в розмірі 50% від вартості запланованих місячних обсягів перераховується на рахунок постачальника не пізніше 10 числа місяця, в якому здійснюється поставка газу, а друга частина у розмірі 50% - до 20 числа місяця, в якому здійснюється поставка газу.

Відповідно до п.5.8. Договору у разі виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості послуг з постачання газу Сторони взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством, укладають графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до Договору.

Згідно з пунктами 7.1., 7.2.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України. У разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, зі Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п.11.1. Договору він набирає чинності з дня його підписання та укладається на термін до 31.12.2014 року. Договір вважається продовженим до 31 грудня наступного року, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в іншій строк за згодою сторін у порядку, визначеному законодавством України.

30.10.2015 року між сторонами, відповідно до п.5.8. Договору, було укладено Договір про розстрочення грошових зобовязань.

За умовами розділу 1 Договору про розстрочення грошових зобовязань ПАТ „Одесагаз надало ТОВ „Метабуд розстрочення сплати заборгованості за використаний природний газ у розмірі 70 000 грн. зі здійсненням сплати в наступному порядку: до 15.11.2015 року 35000грн., до 15.12.2015 року 35000грн.

Згідно з п. 2.4. Договору про розстрочення грошових зобовязань, ПАТ „Одесагаз, у випадку прострочення платежів у передбачені даним Договором строки, має право звернутися до Господарського суду Одеської області з метою стягнення існуючої заборгованості.

За період з січня по квітень 2015 року включно позивач поставив відповідачу природний газ, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін належним чином завіреними копіями актів приймання-передачі природного газу №8228/03 від 31.03.2015 року, №8228/04 від 30.04.2015 року, №8228/01 від 31.01.2015 року, №8228/02 від 28.02.2015 року, який частково оплачений споживачем, що підтверджується копією реєстру документів по рахунку №1.

Однак, як зазначає позивач, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі розрахувався, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість за отриманий газ, у звязку з чим ПАТ „Одесагаз звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення 70 000,00 грн. основного боргу, 1447,23 грн. 3 % річних, 25 096,36 грн. пені та 11930,73 грн. інфляційних.

15.03.2016 року представник ПАТ „Одесагаз надав до суду першої інстанції доповнення до позовної заяви, в яких збільшив позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та зменшив позовні вимоги в частині стягнення пені та інфляційних. Позивач просив стягнути 70 000,00 грн. основного боргу, 1 729,15 грн. 3 % річних, 20 797,66 грн. пені та 3 814,74 грн. інфляційних.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського Кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За вимогами ст. 712 ЦК України, які кореспондуються з вимогами ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 692 Цивільного Кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

За таких обставин, враховуючи невиконання відповідачем свого зобовязання щодо повної та своєчасної оплати заборгованості за отриманий газ, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволені вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу в розмірі 70 000,00 грн.

Судова колегія не приймає до уваги доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо сплати суму основного боргу в розмірі 15 000,00 грн., оскільки дана оплата проводилась вже після винесення рішення судом першої інстанції.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних, пені та інфляційних колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

В ч. 6 ст. 223 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549; п.п. 1, 2, ст. 551 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У статтях 610, 611 Цивільного кодексу України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За нормами частини 2 статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, позивач надав до суду апеляційної інстанції обґрунтований розрахунок позовних вимог, в якому зазначив, що розмір пені становить 20 103,07 грн. замість 20 797,66 грн.

Судова колегія, перевіривши поданий розрахунок пені в сумі 20 103,07 грн., 3 % річних в розмірі 1 344,98 грн. та інфляційних в сумі 3 814,74 грн., вважає його вірним.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 20 797,66 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 20 103,07 грн., нарахованої за прострочку виконання відповідачем його договірного грошового зобовязання за загальний період з 10.04.2015 року по 17.02.2015 року з відмовою в іншій частині вимог про стягнення пені в розмірі 694,59 грн. у звязку з невірним розрахунком позивача та суду, у звязку з чим рішення підлягає частковому скасуванню.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно прийнято рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних в розмірі 1 344,98 грн. та інфляційних в сумі 3 814,74 грн., нарахованих за період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання перед позивачем з 10.04.2015 року по 17.02.2016 року.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені та розстрочку виконання рішення, апеляційний господарський суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на відсутність відповідного обґрунтування наданих клопотань належними та допустимими доказами по справі в розумінні норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України. Посилання боржника на тяжке фінансове становище не може вважатися підставою для зменшення та розстрочення виконання рішення суду.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач порушив домовленості за Договором про розстрочення сплати заборгованості за спожитий газ, укладеного між сторонами, яка є предметом даного позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 28.03.2016 року у даній справі частковому скасуванню з викладенням резолютивної частини рішення в іншій редакції.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за апеляційний розгляд справи покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-105; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 28.03.2016 року у справі № 916/63/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 28.03.2016 року у справі № 916/63/16 скасувати частково.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

„Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса про стягнення 96 341,55 грн., з яких 70 000,00 грн. основного боргу, 1 729,15 грн. 3 % річних, 20 797,66 грн. пені, 3 814,74 грн. інфляційних задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського,31, код 32810852) на користь Публічного акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса (65003, м. Одеса, вул. Одарія,1, код 03351208) 70 000,00 грн. основного боргу, 1 729,15 грн. 3 % річних, 20 103,07 грн. пені, 3 814,74 грн. інфляційних.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса пені в розмірі 694,59 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського,31, код 32810852) на користь Публічного акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса (65003, м. Одеса, вул. Одарія,1, код 03351208) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 434,70 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Одесагаз, м. Одеса (65003, м. Одеса, вул. Одарія,1, код 03351208) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд, м. Одеса (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського,31, код 32810852) судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 15,90 грн.

Господарському суду Одеської області доручити видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді Г.І. Діброва

ОСОБА_3