КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа№ 910/31301/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Рудченка С.Г.

Суліма В.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 24.05.2016 року по справі №910/31301/15 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Провідна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р.

у справі №910/31301/15 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Провідна"

про стягнення 10 498,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Провідна" (далі-відповідач) 10 498,01 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну ПП "Віталс-Плюс", яке є страхувальником позивача, було завдано матеріальної шкоди, яка була відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 10 498,01 грн. - затрат по виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. у справі №910/31301/15 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції від 17.02.2016р., відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального права.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2013 року між Приватним підприємством "Віталс-Плюс", як страхувальником, та Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-страхування", як страховиком, був укладений Договір №1300150 серії АТК добровільного страхування транспортних засобів (далі- Договір), за умовами якого був застрахований транспортний засіб марки "Honda CRV", державний номер НОМЕР_1 (далі-застрахований транспортний засіб).

У відповідності до умов Договору страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

Як свідчать матеріали справи, 08.12.2013 року в м. Івано-Франківську по вул. Коновальця сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб, та транспортний засіб марки "Фольксваген", державний номер 897-46ІВ, яким керував ОСОБА_2, у результаті чого застрахованому транспортному засобу було завдано пошкодження.

Згідно із Страхового акту №91940 від 21.01.2014 року вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 23 357,59 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 6 244,57 грн. (Страховий акт на доплату №91940 від 01.04.2014 року).

Загальна вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу (за мінусом франшизи) склала 29 602,16 грн.

У зв'язку зі зверненням страхувальника до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові у розмірі 29 602,16 грн.

У відповідності до ст.22, 1166 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Проаналізувавши умови Договору судова колегія вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання, зокрема, норм глави 67 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи майнова шкода, завдана страхувальникові позивача була відшкодована останнім відповідно до умов Договору, однак постановою Бучанського районного суду Тернопільської області від 05.02.2014 року винним у ДТП визнано ОСОБА_2

У відповідності до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (відповідач), відповідно до Полісу серія АВ №8956379, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.1 ст.1187 ЦК України).

Частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, страховик виконав своє грошове зобов'язання (зі сплати страхового відшкодування) 24.01.2014 року та 01.04.2014 року, на підтвердження чого позивач надав суду платіжні доручення №2722 від 24.01.2014 року на суму 23 357,59 грн., та №9852 від 01.04.2014 року на суму 6 244,57 грн. (разом 29 602,16 грн.).

Відповідно до Полісу АВ №8956379 ліміт відповідальності відповідача: за шкоду по життю та здоров'ю - 100 000,00 грн., за шкоду по майну - 50 000,00 грн., франшиза - 500,00 грн.

Відповідачем відшкодовано на користь позивача 18 604,15 грн. затрат по виплаті страхового відшкодування, однак сума на яку було завдано збитків становить 29 602,16 грн.

Таким чином, судова колегія прийшла до висновку, що саме відповідач має відповідати за позовом, відшкодувати в повному обсязі позивачу виплачене ПП «Віталс-Плюс» страхове відшкодування, адже оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну ПП «Віталс-Плюс», не виходить за межі страхової суми, зазначеної у страховому полісі АВ №8956379, згідно якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у відповідача.

Відповідачем відповідно до вимог ст.ст.33,34 ГПК України не спростовано належними та допустимими доказами вищевстановлені обставини.

Враховуючи зазначене та оскільки відповідачем розмір позовних вимог не спростовано, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення затрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 10 498,01 грн., нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. у справі №910/31301/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 року у справі №910/31301/15 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/31301/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.Г. Рудченко

В.В. Сулім