ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа № 922/5137/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 28.03.2016

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю №21/90 від 28.03.2016

розглянувши відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, м. Київ (вх. №677 Х) на рішення господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 у справі № 922/5137/15

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, м. Київ

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Теплоавтомат", м. Харків

про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Теплоавтомат", м. Харків

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

про визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони на нерухоме майно та визнання неправомірними дій, -

ВСТАНОВИЛА:

В первісному позові до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство Теплоавтомат" Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" просило суд:

1. В рахунок часткового погашення заборгованості публічного акціонерного товариства НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОАВТОМАТ (61001, місто Харків, вул. Кірова, будинок 38, ) перед публічним акціонерним товариством Дельта Банк (юридична адреса: 01133, м. Київ. вул. Щорса, 36-6, ) за Генеральним кредитним договором №77011 від 27 березня 2013 року в загальній сумі 111 737,67 доларів США (Сто одинадцять тисяч сімсот тридцять сім доларів США 67 центів), що за офіційно встановленим курсом НБУ 22,623411 за 1 долар США станом на 26.08.2015 становить еквівалент 2 527 887,23 грн. (Два мільйона п'ятсот двадцять сім тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 23 копійки) та 868118,08 грн. (Вісімсот шістдесят вісім тисяч сто вісімнадцять гривень 08 копійок), в тому числі: суму заборгованості за кредитом, в т.ч. (за строковим кредитом, за простроченим кредитом) - 107 872,77 доларів США (Сто сім тисяч вісімсот сімдесят два долара США 77 центів), що за офіційно встановленим курсом НБУ 22,623411 за 1 долар США станом на 26.08.2015 становить еквівалент 2 440 450,01 грн. (Два мільйона чотириста сорок тисяч чотириста п'ятдесят гривень 01 копійка), пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 44 248,68 грн. (Сорок чотири тисячі двісті сорок вісім гривень 68 копійок), суму заборгованості по процентам, в т.ч. (за строковими процентами, за простроченим процентами) - 3 864,90 долара США (ОСОБА_5 тисячі вісімсот шістдесят чотири тисячі 90 центів), що за офіційно встановленим курсом НБУ 22,623411 за 1 долар США станом на 26.08.2015 становить еквівалент 87 437,22 грн. (Вісімдесят сім тисяч чотириста тридцять сім тисяч 22 копійки), пеню за несвоєчасне повернення процентів - 13387,40 грн. (Тринадцять тисяч триста вісімдесят сім гривень 40 копійок штраф - 810482,00 грн. (Вісімсот десять тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 00 копійки) звернути стягнення за Іпотечним договором №77011/І, посвідченим того ж дня приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованим за реєстровим №477 а саме, на: нежитлову будівлю літ. М-4, загальною площею 2375,2 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Кірова, будинок 38, що належить на праві власності публічному акціонерному товариству "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОАВТОМАТ". 2. Визнати за публічним акціонерним товариством Дельта Банк (юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) право власності на наступне майно: нежитлову будівлю літ. М-4, загальною площею 2375,2 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Кірова, будинок 38 за ціною, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки проведене і суб'єктом оціночної діяльності. 3. Всі судові витрати позивач просив покласти на відповідача.

Вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство Теплоавтомат" до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" про: визнання недійсним іпотечного договору №77011/1 від 27 березня 2013 р., що укладений між ОСОБА_3 акціонерним товариством ОСОБА_7 та ОСОБА_3 акціонерним товариством Науково-виробниче підприємство Теплоавтомат; скасування заборони на нерухоме майно, накладене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за р.№478, та обтяження іпотекою нежитлової будівлі літ. М-4 загальною площею 2375,2 кв. м., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Кірова, 38, та належить ПАТ НВП Теплоавтомат; визнання неправомірними дій ПАТ Дельта Банк щодо порушення умов п. 7.5, 7.6 Генерального кредитного договору №77011 від 27.03.2013 р., а вимоги ПАТ Дельта банк від 27.08.2015 вих. №18.2-873 - такою, що не підлягає виконанню.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.10.2015 року у справі №922/5137/15 (суддя Жельне С.Ч.) в первісному позові відмовлено повністю. Зустрічний позов залишено без розгляду на підставі пункту 5 статті 81 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, м. Київ із зазначеним рішенням не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2015 у справі №922/5137/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 у повному обсязі, іншу частину рішення скаржник просить залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_7 мав право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, а також звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення строків здійснення платежів за кредитом та процентами за користування кредитом. Таке прострочення за даними позивача мало місце з березня по липень 2015 року. Жодних доказів неможливості здійснення платежів в процесі розгляду справи відповідачем не надано. Вважає, що вимоги про стягнення нарахованого штрафу за порушення умов щодо страхування майна та звернення стягнення на предмет іпотеки, є правомірними, оскільки ґрунтуються на умовах Іпотечного договору, вимогах закону та підтверджені дійсними обставинами справи. Також, заявник апеляційної скарги звернувся до суду із клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 клопотання позивача про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено. Прийнято апеляційну скаргу позивача до провадження. Розгляд скарги призначено на 29 березня 2016 о 10:30 год.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 3287 від 24.03.2016), в якому вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки відповідальність за прострочення ним зобовязання за кредитним договором не настала, так як згідно наявних у справі доказів, відбулось саме прострочення кредитора і цей факт встановлений судом під час прийняття рішення у справі. Також, відповідач вказує на те, що штраф за порушення умов щодо страхування предмету іпотеки нарахований позивачем неправомірно, оскільки ОСОБА_8 не було надіслано на адресу відповідача переліку рекомендованих страхових компаній, як то передбачено умовами Генерального кредитного договору, а тому відповідач на свій розсуд уклав договір страхування з тією компанією, що й минулого року, і повідомив про це кредитора письмово листом № 21/205 від 09.07.2015р. При цьому, кредитор не зазнав збитків і обсяг його права не змінився. Також, відповідач на підтвердження своєї правової позиції у справі послався на те, що до моменту введення у ОСОБА_8 тимчасової адміністрації відповідачем виконувались договірні зобовязання належним чином та у повному обсязі. Ніяких прострочень внесення платежів за спірним договором у відповідача також не було. Як тільки відповідачу ОСОБА_8 були повідомлені банківські реквізити, на які можливо здійснювати платежі, відповідач одразу почав здійснювати оплату. Зазначене підтверджується наявними у справі матеріалами, у тому числі численним листуванням, в якому відповідач неодноразово просив ОСОБА_7 повідомити реквізити, на які можливо здійснювати безготівкові платежі, так як відповідач є юридичною особою і не має права здійснювати платежі готівкою. За таких обставин відповідач вважає, що правові підстави вимагати дострокового повернення кредитних коштів та, відповідно, звернення стягнення на предмет іпотеки, який забезпечує виконання спірного зобовязання, та є предметом позову у даній справі - відсутні. Крім того, відповідач зазначив, що відсутність у позивача права вимагати дострокового повернення коштів за Генеральним кредитним договором встановлені під час вирішення цивільної справи № 640/15899/15-ц. При цьому, відповідач надав довідку ОСОБА_8 про стан кредитної заборгованості ПАТ «НВП «Теплоавтомат» (вих. № 1505 від 16.02.2016), в якій сума фактичної заборгованості згідно з даними ОСОБА_8 станом на 08.02.2016 складає суму 2833230,63 грн., ПАТ «НВП «Теплоавтомат» користується кредитом за кредитним Договором з кінцевим терміном погашення 26.03.2018, процентна ставка з 01.01.2016 складає 9,5 % річних.

Позивач надав пояснення до апеляційної скарги (вх. № 3391 від 28.03.2016), відповідно до яких стверджує, що надані відповідачем докази суперечать дійсним обставинам справи, а доводи про прострочення кредитора спростовуються фактично здійсненими платежами. Спірний період невиконання з боку відповідача платежів визначається між датами 19.02.2015 по 31.07.2015 і складає 162 дні. Лише 31.07.2015 відповідачем було сплачено на користь позивача 5202,50 дол. США. На думку позивача протягом цього терміну відповідач не вживав заходів щодо виконання договірних обовязків, а його заперечення та судове рішення не містять з цього приводу пояснень. Позивач наполягає на тому, що судом першої інстанції не було перевірено зміст листів ОСОБА_8, з яких вбачається, що відповідачу було відомо про механізм та способи здійснення оплати. Натомість саме здійсненими відповідачем платежами підтверджується, що жодна із заявлених ним причин невиконання проплат з 19.02.2015р. по 31.07.2015р. не обґрунтована, і жодних додаткових розяснень від позивача не потребувала.

У судовому засіданні 29.03.2016 оголошено перерву до 19.04.2016 о 12:00 год.

04.04.2016р. від позивача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх. № 3608), в яких ОСОБА_7 зазначив, що покладені в основу судового рішення листи-запити відповідача, не мали на меті реального зясування невизначених питань, а відповіді на них містилися у договорах між сторонами справи. Позивач просить врахувати суд всі наведені у цих поясненнях доводи щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову. Правова позиція позивача по справі є незмінною, він вважає, що має право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки в даному випадку має місце порушення з боку відповідача строків здійснення платежів за кредитом, процентами за користування кредитом (за період з березня по липень 2015 року), а також несвоєчасне здійснення відповідачем страхування майна за договором іпотеки.

14.04.2016 відповідачем надані додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (вх. № 4063), відповідно до яких відповідач проти доводів скаржника категорично заперечує, наводить обставини та докази в обґрунтування відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

19.04.2016 відповідачем надані додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (вх. № 4199). Відповідач зазначає, що наявними у справі довідками ОСОБА_7 підтверджує кінцевий термін погашення кредиту за Договором 26.03.2018.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 за клопотанням сторін продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 24.05.2016 о 12:00 год.

18.05.2016 позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням (вх. № 5053) про приєднання до матеріалів справи розрахунку заборгованості в розмірі 2896468,79 грн. станом на 23.10.2015, яка складається з 1939886,54 грн. кредитної заборгованості, 17079,18 грн. процентів, 129021,07 грн. пені та 810482,00 грн. штрафу.

19.05.2016 від відповідача надійшли додаткові пояснення на апеляційну скаргу позивача (вх. № 5090), відповідно до яких відповідач просить взяти до уваги обставини, що встановлені рішенням судів по цивільній справі № 640/15899/15-ц.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, м. Київ (вх. №677 Х) на рішення господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 у справі № 922/5137/15 задоволенню не підлягає, з огляду на нижченаведене.

Як свідчать матеріали справи, 27.03.2013 між ПАТ НВП Теплоавтомат (Позичальник) та ПАТ АСТРА БАНК (Кредитор) було укладено Генеральний кредитний договір №77011, згідно умов п. 1.1 якого Кредитор відкриває Позичальнику кредитну лінію та встановлює кредитний ліміт в розмірі 600000 (шістсот тисяч) доларів США 00 центів, а Позичальник зобовязується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісії і порядку, розмірі та в строк, що передбачені цим Договором та Договорами про внесення змін та доповнень до цього Договору.

В забезпечення виконання умов генерального кредитного договору, 27.03.2013 сторонами було укладено іпотечний договір №77011/І, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим №477, згідно якого відповідачем передано в іпотеку в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором належний йому на праві власності обєкт нерухомості, а саме: нежитлова будівля літ. М-4, що знаходиться по вул. Кірова, будинок 38, в місті Харкові.

Відповідно до Договору про внесення змін та доповнень №1 від 27.03.2013, Договору про внесення змін та доповнень №2 від 26.04.2013, Договору про внесення змін та доповнень №3 від 29.04.2013, Договору про внесення змін та доповнень №4 від 04.07.2013, Договору про внесення змін та доповнень №5 від 25.07.2013, ПАТ НВП Теплоавтомат отримувало кредитні транші відповідно у сумах 93400 доларів США, 34340 доларів США, 9000 доларів США, 18200 доларів США, 5000 доларів США, а всього в сумі 159940 доларів США.

02.12.2013 згідно Договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим №1533, ПАТ Дельта Банк прийняло від ПАТ АСТРА БАНК право вимоги, зокрема, за кредитним договором №77011 від 27.03.2013 з ПАТ НВП Теплоавтомат.

Звертаючись до господарського суду Харківської області позивач вважає, що він має право на дострокове стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором, а також звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідачем були порушені строки здійснення платежів за кредитом та процентами за користування кредитом. Таке прострочення за даними позивача мало місце з березня по липень 2015 року.

Під час розгляду справи по суті господарським судом першої інстанції встановлено, що після запровадження тимчасової адміністрації в ОСОБА_8 позивача у відповідача була відсутня технічна можливість здійснювати кредитні платежі та належним чином виконувати умови Кредитного договору. Зазначені обставини не спростовані позивачем жодними доказами. Разом з цим, після усунення перешкод, відповідачем у липні 2015 року, добровільно було здійснено погашення всіх належних кредитних платежів.

Так, місцевим господарським судом встановлено, що згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації у ОСОБА_3 акціонерному товаристві Дельта Банк, з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, до моменту запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ Дельта Банк відповідач своєчасно здійснював розрахунки за Кредитним договором.

Згідно наявного в матеріалах справи листа ПАТ Дельта банк №05-3098995 від 09.10.2015 ПАТ НВП Теплоавтомат станом на 09.10.2015 має строкову заборгованість за кредитом в сумі 87066,23 доларів США, заборгованість за простроченими процентами відсутня (том 1 аркуш справи 186).

Дослідивши зміст наявного у справі листування сторін, місцевий господарський суд встановив, що умови кредитного договору після запровадження тимчасової адміністрації до липня 2015 року не виконувались саме з боку ПАТ Дельта банк, тобто має місце прострочення кредитора згідно статті 613 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За таких обставин, господарський суд Харківської області дійшов висновку про необґрунтованість первісного позову, а тому відмовив в його задоволенні.

Стосовного залишення зустрічного позову без розгляду господарський суд керувався наступним.

В зустрічному позові ОСОБА_3 акціонерним товариством "Науково-виробниче підприємство Теплоавтомат" до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" було заявлено три позовні вимоги немайнового характеру, а саме про: визнання Іпотечного договору №77011/1 від 27 березня 2013 недійсним; скасування заборони на нерухоме майно, накладеної приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за р.№478, та обтяження іпотекою нежитлової будівлі літ. М-4 загальною площею 2375,2 кв. м. яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Кірова, 38, та належить ПАТ НВП Теплоавтомат; визнання неправомірними дій ПАТ Дельта Банк щодо порушення умов п. 7.5, 7.6 Генерального кредитного договору №77011 від 27.03.2013, а вимоги ПАТ Дельта банк від 27.08.2015 вих. №18.2-873 такою, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Проте позивачем за зустрічним позовом додано платіжне доручення № 5617 від 22.09.2015 про сплату судового збору в сумі 1218,00 грн., що дорівнює ставці судового збору за розгляд господарським судом однієї позовної вимоги немайнового характеру. Інші дві вимоги судовим збором не оплачені, а тому господарський суд дійшов висновку про залишення зустрічного позову без розгляду.

Розглядаючи повторно справу в межах наданих суду апеляційної інстанції повноважень, здійснивши правовий аналіз всіх матеріалів справи в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне підтримати дану правову позицію суду першої інстанції, оскільки при розгляді даної справи господарським судом правильно встановлені обставини, що мають значення для її правильного вирішення, надано вірну юридичну оцінку доводам сторін та правильно вирішено спір відповідно до закону.

Аналізуючи встановлені обставини справи, надаючи власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку матеріалів справи, колегія суддів враховує наступне.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статі 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 77011/І від 27.03.2013 на нежитлову будівлю літ. М-4, загальною площею 2375,2 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Кірова, будинок 38, шляхом визнання права власності на зазначене майно, за ціною, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки, що проведене суб'єктом оціночної діяльності.

Вартість майна - нежитлової будівлі літ. М-4, загальною площею 2375,2 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Кірова, будинок 38, згідно наданого позивачем до матеріалів справи Звіту про незалежну оцінку майна становить 14947500,00 грн.

Верховним судом України рекомендовано судам давати мотивування всім доводам сторін у справі, що є обовязковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач послався на те, що відповідач неналежним чином виконав основне зобов'язання. Загальний розмір вимог та всі його складові станом на 26.08.2015 за даними позивача становлять суму 3396005,31 грн. (кредитний договір №77011 від 27.03.2013), у зв'язку із чим іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду (пункт 5.7. Іпотечного договору № 77011/1 від 27.03.2013).

В процесі апеляційного розгляду справи позивач зазначив, що спірний період невиконання з боку відповідача платежів в сумі 5202,50 дол. США. визначається між датами 19.02.2015 по 31.07.2015 і складає 162 дні. Вказане і зумовило подачу даного позову ОСОБА_8.

При цьому, 28.08.2015 у звязку з невиконанням зобовязань за Генеральним кредитним договором позивач направив на адресу відповідача вимогу вих. № 18.2-873 від 27.08.2015, проте дана вимога відповідачем не була виконана.

В обґрунтування своїх заперечень проти заявленого позову відповідач посилається на те, що зазначені позивачем у вимозі суми є ідентичними заявленим у позовній заяві. Однак відповідач заперечує проти нарахованих позивачем сум пені та штрафу, які стали підставами виникнення вимоги про дострокове повернення кредиту та всіх нарахованих платежів, тому, відповідно, вимогу він не виконав саме з цих причин. Разом з цим, відповідач зазначає, що відповідальність за прострочення ним зобовязання за кредитним та іпотечним договором для нього є такою, що не настала, так як згідно наявних у справі доказів, відбулось саме прострочення кредитора і цей факт встановлений судом під час прийняття рішення у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що сума основної заборгованості ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором не є безспірною, і була предметом розгляду у справі № 640/15899/15-ц (н/п 2/640/236/16), що розглядалась Київським районним судом міста Харкова. За результатами розгляду даної цивільної справи у позові ПАТ "Дельта Банк" до ПАТ «НВО «Теплоавтомат» про стягнення 3396005,31 грн. боргу за кредитним договором №77011 від 27.03.2013 було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.04.2016 рішення Київського районного суду міста Харкова у справі № 640/15899/15-ц (н/п 2/640/236/16) в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за генеральним кредитним договором скасовано та закрито провадження у справі в цій частині. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

В межах даної цивільної справи судами було встановлено відсутність у ОСОБА_8 права вимагати дострокового повернення коштів за кредитним договором, а заявлений позов визнано передчасним, оскільки порушень умов Генерального кредитного договору з боку відповідача, як позичальника за Договором, судами не встановлено.

На вимогу ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 позивач надав розрахунок заборгованості станом на 23.10.2015 (день прийняття рішення судом першої інстанції), яка становить суму 2896468,79 грн., з яких 1939886,54 грн кредитна заборгованість, 17079,18 грн. проценти, 129021,07 грн. пеня, 810482,00 грн. штраф.

Відповідач в свою чергу надав довідку ОСОБА_8 про стан кредитної заборгованості ПАТ «НВП «Теплоавтомат» (вих. № 1505 від 16.02.2016), в якій сума фактичної заборгованості згідно з даними ОСОБА_8 станом на 08.02.2016 складає суму 2833230,63 грн. При цьому, ОСОБА_7 повідомив, що ПАТ «НВП «Теплоавтомат» користується кредитом за кредитним Договором з кінцевим терміном погашення 26.03.2018, процентна ставка з 01.01.2016 складає 9,5 % річних.

Однак, згідно власного розрахунку відповідача сума боргу за Генеральним кредитним договором станом на 21.03.2016 становить 1656200 грн. При цьому, проти нарахованих пені та штрафу, які стали підставами виникнення вимоги про дострокове повернення кредиту, відповідач категорично не згоден.

Як свідчить наявне у справі листування сторін та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, після запровадження тимчасової адміністрації у ОСОБА_3 акціонерному товаристві Дельта Банк (з 03.03.2015) у відповідача виникли технічні перешкоди в здійсненні кредитних платежів та виконанні умов кредитного договору, про що неодноразово усно та письмово повідомлявся ПАТ Дельта Банк, однак, жодних дій щодо усунення перешкод в своєчасному здійсненні платежів та виконанні умов кредитного договору банком вчинено не було. Втім, після усунення таких перешкод, починаючи з липня 2015 року, підприємством добровільно було здійснено погашення всіх належних кредитних платежів, а тому станом на день розгляду справи простроченої заборгованості відповідач не мав, про що свідчить також лист ПАТ Дельта банк №05-3098995 від 09.10.2015.

Всі ці обставини не спростовані позивачем належними та допустимими доказами.

Своєчасне здійснення відповідачем розрахунків за кредитним договором до моменту запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ Дельта Банк, підтверджується наявними у справі численними розрахунковими документами.

Отже, в даному спірному випадку відбулось саме прострочення кредитора, що має наслідком висновок про ненастання прострочення з боку боржника (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Окрім того, під час апеляційного перегляду справи колегією суддів зясовано, що перерахування коштів за кредитом не здійснювалось відповідачем, у тому числі і в зв'язку із невизначеністю реквізитів.

В матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія листа ПАТ «Дельта Банк» вих. № 4271, в якому ОСОБА_7 повідомив відповідача про те, що з 30.06.2015 для зарахування іноземної валюти необхідно використовувати нові платіжні реквізити (том 1 аркуш справи 157).

В то же час, на підтвердження платоспроможності підприємства у спірний період відповідач надав довідку з АБ «Укрексімбанк» з якої вбачається, що на рахунках підприємства у зазначений період були наявні грошові кошти (1056651,61 грн. та 2 053 176,16 руб.) для погашення кредиту і можливість їх сплати (копія листа № 068-05/4834 від 18.12.2015). З квітня 2015 р. на рахунку підприємства знаходилися спеціально зарезервовані для сплати кредиту 5202,5 дол. США, які були сплачені відповідачем одразу після усунення всіх перешкод.

Пункт 4.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16 грудня 2015 року № 2) містить наступні розяснення: у разі якщо право звернення стягнення на майно пов'язане з невиконанням зобов'язання, забезпеченого іпотекою, судам слід встановлювати загальний розмір вимог кредитора та виходити з того, що обов'язковою передумовою звернення стягнення на предмет іпотеки є встановлення судом факту невиконання основного зобов'язання. Невиконання зазначеної передумови відповідно до частини другої статті 35 Закону України "Про іпотеку" є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання. Господарським судам слід також враховувати, що виконання основного зобов'язання виключає можливість задоволення вимог за рахунок забезпечувального зобов'язання.

Разом з тим, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання грошових сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно.

При вирішенні спорів, предметом яких є звернення стягнення на майно, передане в іпотеку чи в заставу принциповим вважається встановлення судом факту невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, лише за умови якого суд й має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави.

Вирішуючи даний господарський спір, відповідно до покладених на суд завдань щодо ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що за всіма обставинами справи обовязкова передумова звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем не дотримана, оскільки факт невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання відповідачем матеріалами справи не підтверджується, що відповідно до частини другої статті 35 Закону України "Про іпотеку" є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявні у справі меморіальний ордер № 53746348 від 31.07.2015 (том 2 аркуш справи 98) свідчить про сплату відповідачем 5202,50 дол. США. в рахунок виконання основного зобовязання за Генеральним кредитним Договором до звернення позивача із даним позовом до суду, що у спірній ситуації виключає можливість задоволення вимог ОСОБА_8 за рахунок забезпечувального зобов'язання.

За таких обставин, спір у даній справі не пов'язаний із невиконанням відповідачем зобов'язання, забезпеченого іпотекою, а тому правові підстави для звернення стягнення на майно у даному випадку відсутні.

Крім того, колегія суддів враховує положення статті 39 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Зазначене положення Закону є оціночним, у звязку з цим підлягає детальному мотивуванню і суд має дійти висновку, чи підпадає спірна ситуація, яку він розглядає, під зміст цього оціночного поняття та чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини.

У цьому випадку має бути врахована й співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна.

Колегія суддів вважає, що зазначена позивачем сума заборгованості згідно розрахунку станом на 23.10.2015 - 2896468,79 грн. за Генеральним кредитним договором не є співмірною з вартістю предмета іпотеки (14947500,00 грн. - згідно Звіту про незалежну оцінку майна станом на 21.09.2015), що також обумовлює висновок про відмову в позові.

Більше того, колегія суддів приймає до уваги надану відповідачем довідку ОСОБА_8 про стан кредитної заборгованості ПАТ «НВП «Теплоавтомат» (вих. № 1505 від 16.02.2016), з якої однозначно вбачається, що кінцевий термін погашення кредиту є 26.03.2018, а тому підстави для дострокового повернення кредиту відсутні.

Доводи відповідача щодо неправомірності нарахування позивачем штрафу в розмірі 810482,00 грн. за порушення умов страхування предмета іпотеки підтверджуються матеріалами та обставинами справи.

Так, відповідач обґрунтовано зазначає, що ОСОБА_7 не вчинив необхідні дії, передбачені пунктом 4.2.6. Генерального кредитного договору відносно повідомлення позичальника про перелік рекомендованих страхових компаній, в яких відповідач повинен застрахувати іпотечне майно. Докази того, що протягом 2015 року ПАТ «Дельта Банк» надсилав на адресу відповідача перелік рекомендованих страхових компаній, у справі не містяться, що у розумінні положень статей 612, 613 Цивільного кодексу України свідчить саме про прострочення виконання зобовязання з боку кредитора, а тому правові підстави для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді сплати штрафу за несвоєчасне страхування іпотечного майна в розмірі 810482,00 грн. - відсутні.

Більше того, відповідач належним чином виконав свої зобовязання зі страхування іпотечного майна, уклавши 09.07.2015 договір страхування з тією ж компанією, що й минулого року, про що повідомив кредитора відповідним листом № 21/205 від 09.07.2015 (том 2 аркуші справи 99-100). При цьому, ОСОБА_7 жодних матеріальних збитків від не укладення позичальником страхового договору із запізненням не зазнав, а обсяг його прав не змінився, що в силу частини 3 статті 39 Закону України «Про іпотеку» також обумовлює необхідність відмови в позові іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Разом з тим, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не є підставами для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки належних доказів в підтвердження позовних вимог ОСОБА_7 не надав, а тому колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в їх задоволенні.

Всі доводи відповідача в їх сукупності спростовують вимоги, що заявлені у даному позові.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав повну, всебічну та об'єктивну оцінки всім обставинам справи, а також доказам, які в сукупності свідчать про недоведеність позовних вимог.

Доводи позивача - заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні рішення нічим не обґрунтовані, не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його правова позиція не підтверджена належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим правових підстав для скасування прийнятого у даній справі цілком законного та обґрунтованого рішення та задоволення апеляційної скарги позивача колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4, м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 у справі № 922/5137/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.