ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Справа № 39/188-10

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. - головуючого,
Овечкіна В.Е.,
Чернова Є.В.,
Розглянувши касаційну скаргу
виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради
на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015
У справі№ 39/188-10 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПриватного акціонерного товариства "Телевізійна служба Дніпропетровська"
До1) Дніпропетровської міської ради, 2)Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради
Провизнання права власності на нерухоме майно,
за участю представників сторін:

від позивача-Перцова О.І.,

від відповідача-Борсук Ю.В.,

від відповідача 2-не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 (колегія суддів у складі: Кузнецова В.О., Науменко І.М., Вечірка І.О.) апеляційну скаргу виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради на рішення Господарського суду від 05.08.2010 у справі № 39/188-10 Господарського суду Дніпропетровської області повернуто скаржнику без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015, виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради звернувся з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 39/188-10 Господарського суду Дніпропетровської області скасувати, а справу передати до Дніпропетровського апеляційного господарського суду для подальшого розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника заявника касаційної скарги, сторін, перевіривши правильність норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення прийнято господарським судом 05.08.2010, підписано 05.08.2010. Таким чином, строк апеляційного оскарження зазначеного судового акта закінчився 15.08.2010.

Апеляційна скарга подана заявником лише 29.09.2015, тобто після спливу майже п'яти років від дня винесення оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.93 ГПК України, апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України із змінами, внесеними п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 3 від 23.03.2012, якщо апеляційну скаргу подано прокурором, органом державної влади чи органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення, то відповідний строк як присічний не може бути поновлено; у таких випадках повернення апеляційної скарги здійснюється на підставі частини другої статті 93 ГПК України.

Враховуючи вказане, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що ухвала відповідає законодавству та прийнята на підставі матеріалів справи.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до необхідності переоцінки наявних у справі доказів, яким вже було надано оцінку, та не спростовують законних і обґрунтованих висновків апеляційного господарського суду.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 39/188-10 Господарського суду Дніпропетровської області слід залишити без змін, а касаційну скаргу Касаційну скаргу виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради - без задоволення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 39/188-10 Господарського суду Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 39/188-10 Господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий, суддяКорнілова Ж.О.
Судді:Овечкін В.Е.
Чернов Є.В.