РІШЕННЯ

"31" травня 2016 р.Справа № 921/230/16-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" вул. Київська, 3а, м.Тернопіль, 46016

про стягнення 703 414,88 грн., з яких 448 993,44 грн. інфляційних нарахувань, 32 700,79 грн. три відсотки річних, 221 720,65 грн. пеня.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 довіреність №14-81 від 25.04.2016р.;

відповідача: ОСОБА_2, доручення №745/01 від 25.05.2016р.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" про стягнення 703 414,88 грн., із яких: 448 993,44 грн. інфляційних нарахувань, 32 700,79 грн. 3 % річних та 221 720,65 грн. пені за невиконання грошових зобов'язань по договору №1912/14-БО-30 від 20.12.2013р.

Ухвалою суду від 21.04.2016р. порушено провадження у справі, призначено її до розгляду на 17.05.2016р. та зобов'язано сторони подати: підтвердити повноваження особи, що видала довіреність на представника ОСОБА_3 (наказ, витяг з протоколу зборів, тощо); графік погашення заборгованості; обґрунтування розрахунків з врахуванням постанови Кабінету Міністрі України; листи відповідача про перенесення оплати №33 від 24.06.2014р. та №2092/18-15 від 30.03.2015р.; акт звірки розрахунків (ініціативу проведення звірки покласти на позивача); відповідача: відзив на позов; документальне підтвердження причин несвоєчасного виконання грошового зобов'язання; витяг з ЄДР; акт звірки розрахунків.

У зв`язку з ненаданням сторонами витребуваних судом матеріалів, ухвалою суду від 17.05.2016р. розгляд справи відкладено до 26.05.2016р. В судовому засіданні 26.05.2016р. оголошувалась перерва до 30.05.2016р. яку продовжено до 16:00 год. 30.05.2016р.. Сторони надали суду підписаний акт звірки розрахунків. В подальшому перерву продовжено до 31.05.2016р. для надання можливості сторонам подати пояснення щодо наявного в матеріалах справи графік погашення заборгованості.

Представник позивача в судове засідання 31.05.2016р. не з'явився, водночас в процесі розгляду справи підтримав позовні вимоги, при цьому звернув увагу суду на те, що сума позовних вимог розрахована відповідно до здійснених відповідачем платежів, на підтвердження чого надав акт звірки розрахунків. Просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні 31.05.2016р. відповідач подав клопотання про зменшення пені. Представник відповідача пояснила, що графік погашення наданий раніше, немає відношення до предмету спору, а стосується заборгованості за попередні періоди. В процесі розгляду справи не заперечив проти несвоєчасного виконання умов договору, однак звертає увагу суду на те, що товариством вжито усіх невідкладних заходів, щодо проведення розрахунків за природний газ, у тому числі по даному договору оплата проведена, а строки пропуску є незначними. Щодо причин виникнення заборгованості представник пояснив, що діяльність підприємства є збитковою, на підтвердження чого надав договори про реструктуризацію боргу та договори про закупівлю послуг, а також графік погашення заборгованості, проте у процесі розгляду справи визнав, що він не має відношення до існуючої заборгованості та не стосується предмету спору, та подав суду акт звірки розрахунків, підписаний без заперечень щодо здійснених платежів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

- між ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі першого заступника голови правління ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності №14-112 від 29.04.2013р. (далі - Продавець) та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради"Тернопільтеплокомуненерго", в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту (далі - Покупець) укладено 20.12.2013р. договір №1912/14-БО-30 на купівлю-продаж природного газу, та додаткові угоди до нього: №1 від 31.01.2014р., яким змінювався предмет договору, а саме газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п. 1.2 ст.1 Договору) та змінювались умови п.5.2 ст.5 договору щодо ціни за 1 000 куб. м. газу, шляхом укладення додаткових угод №2 від 23.04.2014р., № 3 від 19.05.2014р., №4 від 13.06.2014р., №5 від 11.09.2014р., №6 від 21.11.2014р., №7 від 04.12.2014р.

Відповідно до умов Договору сторони взяли на себе зобовязання:

- Продавець зобовязується передати у власність Покупця в період з 01 січня 2014 року по 31.12.2014 року природний газ в обсягах зазначених у п.2.1 ст.2 договору: січень 1200 тис.куб.м., лютий 1100 тис.куб.м., березень 1000 тис.куб.м., квітень 400 тис.куб.м., жовтень 400 тис.куб.м., листопад 700 тис.куб.м., грудень 900 тис.куб.м. Загальний обсяг поставленого газу 5700 тис.куб.м.

- оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної плати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки. При невиконанні Покупцем даних вимог, Продавець має право обмежити передачу газу Покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по даному договору (п.п.6.1 - 6.3 Договору);

- згідно п.7.2 умов Договору, у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1, Покупець зобовязується, крім суми заборгованості, сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.2. Договору);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (п.9.3. Договору);

- договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків за газ до повного їх здійснення (п.11 Договору).

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, оцінивши подані сторонами докази, наведені в процесі розгляду справи представниками сторін доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив із наступного:

- відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

- статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна доводити ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджено:

- на виконання умов договору, Продавець за період з січня 2014року по грудень 2014 року поставив Покупцю природний газ в кількості 3050,316 тис. куб. м на загальну суму 14 321 415,11 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2014р. обсяг поставленого газу 775,425 тис.куб.м. на суму 2 590 502,63 грн., від 31.01.2014р. обсяг поставленого газу 44,436 тис.куб.м. на суму 148 449,65 грн., від 28.02.2014р. обсяг поставленого газу 659,325 тис.куб.м. на суму 2 202 340,66 грн., від 28.02.2014р. обсяг поставленого газу 33,320 тис.куб.м. на суму 111 313,86 грн., від 31.03.2014р. обсяг поставленого газу 23,913 тис.куб.м. на суму 79 887,40 грн., від 31.03.2014р. обсяг поставленого газу 422,966 тис.куб.м. на суму 1 413 024,51 грн., від 30.04.2014р. обсяг поставленого газу 0.114 тис.куб.м. на суму 600,20 грн., від 30.04.2014р. обсяг поставленого газу 22,789 тис.куб.м. на суму 119 981,35 грн., від 31.10.2014р. обсяг поставленого газу 146,578 тис.куб.м. на суму 938 951,70 грн., від 31.10.2014р. обсяг поставленого газу 8,363 тис.куб.м. на суму 53 571,84 грн., від 30.11.2014р. обсяг поставленого газу 345,744 тис.куб.м. на суму 2 310 413,53 грн., від 30.11.2014р. обсяг поставленого газу 17,676 тис.куб.м. на суму 118 118,81 грн., від 31.12.2014р. обсяг поставленого газу 519,940 тис.куб.м. на суму 3 983 593,10 грн., від 31.12.2014р. обсяг поставленого газу 32,717 тис.куб.м. на суму 250 665,87 грн. які підписані представниками сторін без заперечень, підписи скріплені печатками сторін договору;

- відповідачем оплата вартості газу проведена з пропуском встановленого договором терміну, що підтверджено актом звірки розрахунків, підписаного сторонами без заперечень.

Зазначене підтверджується і наданим сторонами актом звірки розрахунків, підписаним представниками сторін без заперечень та скріплений печатками сторін.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст.1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Передбачений сторонами розмір відповідальності за порушення грошового зобовязання у п.7.2 Договору відповідає розміру встановленому зазначеним Законом та ч.6 ст.231 ГК України.

Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Згідно п.9.2 умов Договору, сторони встановили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав встановлюється у п`ять роки, тобто, дана умова договору не порушує правові норми які встановлюють тривалість позовної давності.

Позивачем на суму простроченої заборгованості за період з січня 2014р. по грудень 2014р. правомірно нараховані 221 720,65 грн. пені, які підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені заявленої до стягнення, відхиляє його. При цьому, суд виходив із наступного:

- відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Отже, зменшення розміру неустойки - це право суду, і суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак, в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки. Дана процесуальна норма може застосовуватись судом виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч.3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України (такої правової позиції дотримуються Вищий господарський суд в п.3.17.4 постанови Пленуму ВГС України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" та Верховний суд України "Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.))".

Так, за приписами п.1 ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК кореспондується з ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Судом встановлено, що допущені відповідачем строки порушення оплати послуг не були наслідком неплатоспроможності підприємства. Підтвердженням даного є те, що відповідач не надав жодного документального підтвердження причин невиконання грошового зобов`язання, а надані відповідачем договори про реструктуризацію боргу та договори про закупівлю послуг не є належними доказами в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки не доводять неплатоспроможність та збитковість підприємства.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Нараховані позивачем на суму простроченої заборгованості - 32 700,79 грн. три проценти річних за період січня 2014р. по грудень 2014р. та 448 993,44 грн. збитків від інфляції за період з січня 2014р. по грудень 2014р. підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, та підтверджені матеріалами справи .

Судовий збір у сумі 10 551,22 грн. покладається на відповідача згідно ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 22, 32-34, 43, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" (вул. Київська, 3а, м.Тернопіль, 46016, ідентифікаційний код 03353590) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ 1, 01001 ідентифікаційний код 20077720) 221 720 (двісті двадцять одна тисяча сімсот двадцять) грн. 65 коп. пені; 32 700 (тридцять дві тисячі сімсот) грн. 79 коп. три проценти річних; 448 993 (чотириста сорок вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 44 коп. інфляційних нарахувань та 10 551 (десять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 22 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "31" травня 2016 року

Суддя М.С. Стадник