донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.06.2016 р. справа №908/4891/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівБудко Н.В. Геза Т.Д., Сгара Е.В.
при секретарі: за участю представників сторін: від скаржника: від позивача: від відповідача: від третьої особи 1: від третьої особи 2: розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на рішення господарського суду від у справіРудик Т.С. Хряк О.О. - посвідчення № 028256 від 15.08.2014 р.; Не з?явився; Не з?явився; Не з?явився; Не з?явився; Заступника прокурора Запорізької області м.Запоріжжя Запорізької області 22.10.2015р. № 908/4891/15
за позовом до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області м.Мелітополь, Запорізька область Мелітопольської районної державної адміністрації м.Мелітополь, Запорізька область 1.ОСОБА_7 с.Астраханка, Запорізька область 2.Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області м.Запоріжжя визнання незаконним та скасування розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 15.04.2011 р. № 203 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі в оренду для ведення фермерського господарства»

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 р. Мелітопольський міжрайонний прокурор звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 15.04.2011 р. № 203 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі в оренду для ведення фермерського господарства».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.09.2015 р. залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 с.Астраханка, Запорізької області та Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області м.Запоріжжя.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що 15.04.2011р. головою Мелітопольської районної державної адміністрації винесено розпорядження № 203 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі в оренду для ведення фермерського господарства", яке, на думку позивача, суперечить вимогам діючого, на час його прийняття, законодавства, а тому має бути скасованим. Прокурор зазначив, що на час винесення відповідачем оскаржуваного розпорядження ОСОБА_7 вже був засновником фермерського господарства "Шеремета", а тому передача земельних ділянок без проведення земельних торгів (аукціону) здійснені з порушенням вимог Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про фермерське господарство" тощо. Крім того, прокурор зазначив, що про існування вказаного розпорядження йому стало відомо лише у квітні поточного року під час надання оцінки розпорядженням Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області з питань розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, тобто Мелітопольською міжрайонною прокуратурою пропущено строк позовної давності на звернення з позовом про визнання незаконним розпорядження, в зв'язку з чим прокурор просить суд поновити строк позовної давності.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 р. у задоволенні позову Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів позовної заяви щодо порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного розпорядження ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України, оскільки за даним розпорядженням ОСОБА_7 надано лише дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі в оренду, питання щодо передачі земельної ділянки в оренду взагалі не вирішувалося, а тому при прийнятті спірного розпорядження не може мати місце недотримання передбаченої земельним законодавством процедури надання земельної ділянки в користування. За змістом листа Мелітопольської районної державної адміністрації № 0820/01-31 від 29.04.2015 р. райдержадміністрацією договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_7 не укладався, розпорядження про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства стосовно останньої не приймалося; з листа Головного управління Держземагентства у Запорізькій області (вих. № 10-8-0.3-6066/2-15 від 27.05.2015 р.) також слідує, що наказ про затвердження землевпорядної документації та передачу в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства стосовно ОСОБА_7 не приймався, та на підставі такого наказу договір оренди земельної ділянки не укладався. Також судом зазначено, що прокурор не навів та не довів, чиї права та охоронювані законом інтереси були порушені при прийнятті оспорюваного розпорядження. Місцевий господарський суд також дійшов висновку про відсутність підстав для застосування приписів ст. ст. 256, 257, 261 Цивільного кодексу України та задоволення клопотання прокурора про поновлення строку позовної давності.

Заступник прокурора Запорізької області, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Мелітопольського міжрайонного прокурора у повному обсязі.

13.05.2016 р. від третьої особи 1 електронною поштою надійшов відзив, в якому останній просить припинити провадження у справі, посилаючись на те, що спір у даній справі повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

03.06.2016 р. від третьої особи 2 електронною поштою надійшов відзив, в якому зазначив, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Скаржник у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представники позивача, відповідача та третіх осіб у судове засідання не з?явилися.

Судовий процес в апеляційний інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81-1 ГПК України.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

15.04.2011 р. Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області прийнято розпорядження № 203 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі в оренду для ведення фермерського господарства», пунктом 1 якого вирішено надати громадянину ОСОБА_7 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі в оренду попередньою площею 50,00 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (рілля) на території Астраханської сільської ради для ведення фермерського господарства строком на 25 років.

Пунктом 2 зазначеного розпорядження визначено, що громадянину ОСОБА_7 слід замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в проектній організації, яка має відповідну ліцензію, та разом з висновком державної землевпорядної експертизи подати на затвердження до райдержадміністрації.

Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не гарантує передачу вказаної земельної ділянки районною державною адміністрацією. Ризик фінансових витрат на виготовлення проектної документації несе особа - замовник виконання проекту відведення (п. 3 розпорядження).

Пунктом 4 розпорядження встановлено, що у випадку невиконання пункту 2 розпорядження, а також у випадку самовільної зміни цільового призначення земельної ділянки - розпорядження втрачає чинність.

Прокурор, заявляючи позов, посилався на те, що при прийнятті розпорядження № 203 від 15.04.2011 р. відповідачем не було дотримано норм чинного законодавства, які регулюють правовідносини щодо надання земельних ділянок на умовах оренди для ведення фермерського господарства, а тому зазначене розпорядження не відповідає нормам чинного законодавства, відтак є незаконним.

З огляду на приписи статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, звертаючись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ.

У статті 12 Господарського процесуального кодексу України законодавець встановив перелік справ, підвідомчих господарським судам. Так, пунктом 6 частини 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на положення статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України на публічно-правові спори, зокрема, спори із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійснені владних управлінських функцій, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, коли до порушення права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Натомість до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на особу та порушує її права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов?язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності (ч.ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України).

Вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або користування із земель державної чи комунальної власності за статтею 122 Земельного кодексу України належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи законодавства, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному в рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009, за наслідками вирішення питання відповідними органами щодо передачі земельних ділянок у власність або користування із земель державної чи комунальної власності виникають конкретні права та обов'язки фізичних та юридичних осіб та правовідносини у зв'язку з їх реалізацією.

Відповідно до вимог частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної власності у користування здійснюється, зокрема, на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, встановлених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого уповноваженим органом відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Приймаючи до уваги вищенаведене, для передачі земельної ділянки в користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів для отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; за наслідками розгляду цього питання відповідний орган дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Як вбачається зі змісту позовних вимог, прокурор звернувся з позовом у даній справі в зв'язку з порушенням відповідачем вимог законодавства щодо порядку надання земель в користування (оренду); при цьому ні в позовній заяві ні в матеріалах справи не містяться відомості про виникнення (зміну чи припинення) будь-яких цивільних прав чи обов'язків особи за наслідками прийняття спірного розпорядження, порушення приватного права певного суб'єкта відносин, тобто, ознаки приватноправового спору у цій справі відсутні.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, спір, у якому вирішуються питання щодо здійснення владних управлінських функцій держави в особі відповідного органу, підпадає під юрисдикцію адміністративного суду (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.01.2016 у справі № 21-3690а15).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи відсутність ознак приватноправового спору у цій справі, судова колегія зауважує, що спір у даній справі витікає із публічно-правових відносин та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 12.04.2016 р. по справі № 908/4865/15.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 р. підлягає скасуванню, провадження у справі - припиненню.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 р. у справі № 908/4891/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 р. у справі № 908/4891/15 скасувати.

Провадження у справі № 908/4891/15 за позовом Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області м.Мелітополь, Запорізької області до Мелітопольської районної державної адміністрації м.Мелітополь, Запорізької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_7 с.Астраханка, Запорізької області, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області м.Запоріжжя про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 15.04.2011 р. № 203 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі в оренду для ведення фермерського господарства» припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : Н.В. Будко

Судді: Т.Д. Геза

Е.В. Сгара

Надруковано 8 прим.:

1 - скаржнику;

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

2 - третім особам;

1 - у справу;

1 - ДАГС;

1 - ГСЗО.