РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016Справа №910/7193/16

За позовом Державного підприємства «Іванківське лісове господарство»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Постач»

Про стягнення 437 401,60 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Яременко З.І. представник за довіреністю № 53 від 09.02.15.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Іванківське лісове господарство» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Постач» (далі - відповідач) про стягнення 437 401,60 грн. заборгованості за поставлений позивачем, проте не оплачений відповідачем товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.16. порушено провадження у справі № 910/7193/16 та призначено її до розгляду на 17.05.16.

В зв'язку з неявкою в судове засідання 17.05.16. представника відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду від 21.04.16., на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 02.06.16., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 02.06.16. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання 02.06.16. повторно не з'явився, вимоги попередніх ухвал суду не виконав, письмового відзиву на позов та контррозрахунку ціни позову не надав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвал суду) наявні в матеріалах справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/7193/16.

В судовому засіданні 02.06.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.15. між позивачем (далі - Продавець) та відповідачем (далі - Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № б/н (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) продавець має намір постачати і передавати у власність Покупцю певний товар для використання його у господарський діяльності, а Покупець зобов'язується приймати цей товар та оплачувати його вартість на умовах Договору. Предметом поставки є сировина для технологічних потреб (сосна).

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 8.1 з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобов'язань.

Додатковою угодою № 1 до Договору сторони погодили, що Покупець зобов'язується передати Покупцеві додатковий обсяг Товару, а саме: технологічну сировину, діаметром 7-13 см, довжиною 2-4м. в кількості 780 (сімсот вісімдесят) м. куб., а Покупець зобов'язується прийняти Товар і вчасно сплатити його вартість у строки й на умовах, передбачених даною Додатковою угодою. Постачальник зобов'язується поставити Товар в термін 1 (один) календарний місяць з моменту підписання даної Додаткової угоди. Поставка Товару здійснюється на умовах СРТ станція Попасна, Артемівськ 2 (Донецької залізниці) у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС 2010. Ціна даної Додаткової угоди складає 257 400,00 грн. Ціна додаткової угоди прорахована з розрахунку вартості одиниці Товару, яка становить 330,00 грн. В вартість Товару не входить вартість витрат, пов'язаних з експортним пакуванням, доставкою, пакування та тарою. Дані витрати Покупець компенсує Продавцю на підставі виставленого рахунку-фактуру та акту надання послуг. Оплата вартості Товару здійснюється в термін до 31 серпня 2015 року.

При цьому, Згідно з п. 3.10 Договору, Покупець оплачує вартість витрат на реквізит (вагонні стійки, дошки для оббивки вагону, цвяхи, дріт і таке інше) та послуги залізниці (провізна плата, подача та прибирання н/вагона і таке інше) по окремо виставлених рахунках з ПДВ.

Спір у справі виник в зв'язку з неоплатою поставленого позивачем відповідачу Товару за Договором.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своє правової позиції у справі не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт поставки Товару позивачем та одержання Товару відповідачем та наявність витрат на реквізит, передбачених приписами п. 3.10 Договору, на загальну суму 588 141,60 грн. підтверджується видатковими накладними, які містять підписи представників сторін та скріплені їх печатками, транспортними накладними, актами прийому-передачі послуг, та специфікаціями накладними, які надані позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем було частково оплачено Товар та витрати на реквізит на загальну суму 150 740,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку позивача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, відповідач не сплатив позивачу грошові кошти в розмірі 437 401,60 грн., строк оплати є таким, що настав.

Позивач звертався до відповідача з претензіями № 1 від 08.02.16. та № 152 від 02.03.16. з вимогами сплатити наявну заборгованість.

Доказів надання відповідачем відповідей на вказану претензію чи сплати боргу матеріали справи не містять. Зазначеного відповідачем не спростовано.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Постач» (03680, м. Київ, Кільцева дорога, б. 4, корпус 55; ідентифікаційний код 37395711) на користь Державного підприємства «Іванківське лісове господарство» (07200, Київська область, Іванківський район, селище міського типу Іванків, вул. Поліська, б. 22; ідентифікаційний код 00992088) 437 401 (чотириста тридцять сім тисяч чотириста одну) грн. 60 коп. - основного боргу, 6 561 (шість тисяч п'ятсот шістдесят одну) грн. 02 коп. - судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.06.16.

Суддя Т.М. Ващенко