ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р.Справа № 922/922/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Першого заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 1. ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області; 2. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
до Агрофірми "Чугуївська" Товариство з обмеженою відповідальністю
про внесення змін до договору оренди земельної ділянки
за участю представників сторін:

прокурор - Тарасова С.С., посвідчення №036251 від 12.11.2015 р.;

представник 1-го позивача - ОСОБА_2, довіреність №02-33/1882 від 05.06.2015;

представник 2-го позивача - ОСОБА_3, довіреність №32-20-14-19686/0/19-15 від 23.12.2015 р.;

представник відповідача - ОСОБА_4, довірений лист №54 від 08.04.2016 р.

представник відповідача - директор ОСОБА_5 (особисто).

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до господарського Харківської області з позовною заявою до відповідача - Агрофірми "Чугуївська" Товариство з обмеженою відповідальністю, в якій просить суд:

- внести зміни до договору оренди землі від 28.08.2007, укладеного між ОСОБА_1 районною державною адміністрацією Харківської області та Агрофірмою "Чугуївська" Товариство з обмеженою відповідальністю, про надання в довгострокове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту, землі Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, загальною площею 23,2183 га, зареєстрованого у ОСОБА_1 районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.08.2007 за №04, виклавши пункт 9 договору в наступній редакції -

"9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі".

- судовий збір стягнути з відповідача.

В обґрунтування позивних вимог перший заступник керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури посилається на положення підпункти 288.5.1. та 288.5.2. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України, за якими розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Таким чином, перший заступник керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури просить внести зміни до договору оренди землі від 28.08.2007 з огляду зміни на законодавчому рівні мінімального розміру орендної плати за землю (3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік), тоді як розмір діючої орендної плати за договором становить лише 0,1% від її нормативної грошової оцінки на рік, що призводить до недоотримання ОСОБА_1 районною державною адміністрацією грошових коштів до бюджету. Можливість внесення змін до договору перший заступник керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури обґрунтував, посилаючись на приписи статті 188 Господарського кодексу України, відповідно до яких у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30 березня 2016 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/922/16 та призначено її до розгляду на 14 квітня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14 квітня 2016 року розгляд справи було відкладено на 24 травня 2016 року.

В судовому засіданні 24 травня 2016 року судом оголошено перерву по справі до 26 травня 2016 року.

25 травня 2016 року через канцелярію Господарського суду Харківської області від відповідача надійшов лист (вх. №17338) з додатковими документами по справі. Надані документи судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні 26.05.2016 р. прокурор позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Також, в судовому засіданні надав клопотання (вх. №17598), в якому просить суд продовжити строк розгляду справи на 15 днів у зв'язку з необхідністю надання додаткових письмових пояснень.

В судовому засіданні 26.05.2016 р. представник ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області позов першого заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури підтримав та просив суд задовольнити його.

Представник 2-го позивача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, проте повідомив, що як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи 2-ий позивач не наділений повноваженнями контролюючого органу щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, як це закріплено у ст. 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Представники відповідача в судовому засіданні 26.05.2016 р. заперечували проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що відповідач у 2012 році звертався з пропозицією до ОСОБА_1 районної державної адміністрації про внесення змін до пункту 9 Договору оренди землі від 28.08.2007 р., проте відповіді не отримав, а також зазначали, що 04.04.2016 відповідач надав 1-ому позивачу підписану ним додаткову угоду про внесення змін до договору у п.9, а тому вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позов заявлено безпідставно. Також зазначили, що недотримання 1-им позивачем вимог ч.2 ст. 188 Господарського кодексу України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди не позбавляє його права звернутися до суду з позовом про зміну умов договору, проте не в будь-якому разі, а лише за відсутності згоди відповідача на зміну умов договору, про що міститься висновок у Постанові Верховного Суду України у справі 3-53гс12 від 20.11.2012, який в силу приписів ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковим. Таким чином, відповідач вважає, що на момент звернення першого заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури з даним позовом до суду, відповідачем не було порушено права та охоронювані законом інтереси держави в особі позивачів, оскільки відповідач був згоден на зміну умов договору.

Суд, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку розгляду справи, відмовляє в його задоволенні, з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У вказаному клопотанні прокурором не вказано винятковості обставин, що потребують продовження строку розгляду справи, які згідно ч.3 ст.69 ГПК України, необхідно довести. Розгляд справи відкладався неодноразово, тому сторонам та прокурору було надано достатньо часу для надання документів. Суд розцінює це клопотання як таке, що спрямоване на затягування судового процесу, тому приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про продовження строку розгляду спору.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/922/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення прокурора, представників ОСОБА_1 районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та Агрофірми "Чугуївська" Товариство з обмеженою відповідальністю, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_1 районною державною адміністрацією Харківської області (Орендодавець) та Агрофірмою "Чугуївська" Товариство з обмеженою відповідальністю (Орендар) був укладений Договір оренди землі від 28 серпня 2007 року (надалі - Договір оренди), відповідно до предмету якого Орендодавець надав, а Орендар прийняв в довгострокове платне користування земельну ділянку кадастровий №:07:030:0003 сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Харківська область, Чугуївський район, землі Есхарівської селищної ради за межами населеного пункту.

Договір був зареєстрований у ОСОБА_1 районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07 серпня 2007 р. за №04.

Згідно пункту 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 23,2183 га, у тому числі 23,2183 га - ріллі (землі запасу).

Відповідно до п. 5. Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 261 601,22 грн., після індексації станом на 01.01.2007 рік.

Договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 Договору).

Пунктом 9 вказаного договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 0,1% від нормативної грошової оцінки землі у сумі 261,60 грн./рік.

Відповідно до п. 10. Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Згідно з пунктом 11 Договору орендна плата вноситься у такі строки щомісячно 1/12 річної орендної плати.

Відповідно до п.13. Договору розмір орендної плати переглядається щорічно у разі, зокрема зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції.

Згідно з пунктом 35 Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, ч. 8 ст. 93 Земельного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (288.1 ст. 288 Податкового кодексу України).

Згідно п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Таким чином, розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений у п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст.288 Податкового кодексу України.

Встановлення в ст. 288 Податкового кодексу України граничних розмірів річної орендної плати за земельну ділянку є передумовою для приведення положень спірного Договору оренди землі у відповідність до вимог закону в частині визначення розміру орендної плати.

Згідно зі ст. ст. 651, 652 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно зі ст. 632 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 28 травня 2012 року звернувся з листом №75 до голови ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області про укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки площею 23,2183 га про підвищення орендної плати до 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Проте, 1-ий позивач не відповів на вказану пропозицію про збільшення розміру орендної плати в договорі оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди.

Крім того, відповідач листом № 47 від 04.04.2016 запропонував ОСОБА_1 районній державній адміністрації Харківської області за взаємною згодою з Агрофірмою "Чугуївська" товариство з обмеженою відповідальністю внести зміни до договору оренди землі від 28.08.2007 про надання орендареві в довгострокове платне користування земельної ділянки кадастровий № :07:030:0003 сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 23,2183 га, яка знаходиться на землях Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області за межами населеного пункту, виклавши пункт 9 договору в наступній редакції: "9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі".

До вищевказаного листа відповідач надав на адресу 1-го позивача для підписання орендодавцем підписану орендарем додаткову угоду про зміну договору оренди землі, що укладений 28.08.2007 р.

Проте, 1-ий позивач не надав будь-якої відповіді на вказану пропозицію відповідача.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 2, ч.3, ч.4, ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України по справі № 3-53гс12 від 20 листопада 2012 року.

Згідно ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких, господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

В статті 33 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті документи, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Прокурором та позивачами не доведено відсутності згоди відповідача на зміну умов договору, наявності спору на час звернення з даним позовом до суду. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач звертався у 2012 році до 1-го позивача з пропозицією внесення змін до договору в частині збільшення розміру орендної плати, а після звернення прокурора з даним позовом до суду також звернувся та надав підписану з боку відповідача додаткову угоду.

За таких обставин, суд вважає, що позов прокурора є безпідставним та таким, що заявлений передчасно.

ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області №02-37/2113 від 17.06.2014 "Щодо перегляду розміру орендної плати", в якому було запропоновано відповідачу прибути 19.06.2014 до Управління Держземагентства у ОСОБА_1 районі Харківської області для отримання витягів з нормативної грошової оцінки та подальшого внесення змін до договорів оренди землі не є пропозицією позивача про внесення змін до спірного договору.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури не підлягають задоволенню, оскільки заявлені безпідставно.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються судом на прокурора.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 21, 30 Закону України "Про оренду землі", статтями 11, 15, 628, 641, 652-654 Цивільного кодексу України, статтями 188 Господарського кодексу України, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Першого заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації Харківської області та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Агрофірми "Чугуївська" Товариство з обмеженою відповідальністю про внесення змін до договору оренди земельної ділянки - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_6

справа №922/922/16