УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.06.2016Справа № 910/10125/16

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІОНЕЛЬ"

про стягнення 17 101,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Інститут фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ліонель" про стягнення 17 101,10 грн.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною особою позивача або його представником.

Як вбачається з позовної заяви Інститут фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України за № 104/1-479 від 30.05.2016р., що надійшла на адресу Господарського суду міста Києва, остання підписана представником позивача - головним юрисконсультом ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ГПК України, представниками юридичних осіб можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

До позовної заяви в якості підтвердження повноважень представника позивача ОСОБА_2 на підписання позову, додано ксерокопію довіреності № 104/1-766 від 17.12.2015р., видану Інститут фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту «підпис».

У пункті 5.26 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», зазначено, що відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи.

Отже, копії документів засвідчуються шляхом проставляння печатки підприємства на кожній сторінці документа, або на зворотній сторінці прошитої копії документа, напису «Згідно з оригіналом» та назви посади, особистого підпису особи, що має відповідні повноваження та засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте, додана до позовної заяви копію довіреності № 104/1-766 від 17.12.2015р. належним чином не засвідчена, тому не є доказом в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовну заяву підписано особою, яка не має право її підписувати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Крім того, пунктом 5 частини першої статті 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи осопрюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Проте, додані до позовної заяви копії документів, на яких грунтуються позовні вимоги, не відповідають зазначеним вище вимогам, оскільки належним чином не засвідчені, а тому не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази, що підтверджують заявлені позовні вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Крім того, нормами п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами п.2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Судом встановлено, що до позовної заяви Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України додано ксерокопію платіжного доручення № 857 від 14.12.2015р., що суперечить вимогам чинного законодавства.

Суд також звертає увагу на відсутність належних доказів того, що платіжне доручення № 857 від 14.12.2015р. не було використано під час розгляду позовної заяви у справі № 910/ 31875/15.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірах.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Нормами п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до вимог «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

Отже, виходячи з положень ст. 56 ГПК України, належним доказом відправлення сторонам заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем надано лише опис вкладення від 30.05.16р. без надання фіскального чеку, який підтверджує факт отримання послуг поштового зв'язку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у позовній заяві зазначено дві адреси відповідача: фактична та юридична, проте копія позовної заяви надіслана лише за однією адресою. При цьому, адреса, на яку надіслана копія позовної заяви (01024, м. Київ, вул. Ак.Богомольця, 4) не відповідає ані фактичній адресі відповідача, яка визначена у позовній заяві (01024, м. Київ, вул. Ак.Богомольця, 4, оф. 126), ані доказам, доданим до позовної заяви.

Враховуючи наведене, в суду наявні підстави для повернення поданого позову на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статті 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, позовна заява не може бути прийнятою до розгляду Господарським судом міста Києва та підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись п.п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушення.

Суддя А.І. Привалов