Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" червня 2016 р. Справа № 906/376/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 10.02.16р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - директор.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Лугинська райагропромтехніка" (смт.Лугини Житомирська область)

до Дочірнього підприємства "Лугинське" Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська лісопереробна група" (смт.Лугини Житомирська область)

про стягнення 124231,03 грн.

Відповідно до ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 24.05.16 по 06.06.16.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 124231,03грн. за неналежне виконання договору №1 оренди частини будівель та споруд цілісного майнового комплексу від 02.02.2014, з яких: 75000,00грн. - основний борг, 45262,88грн. - інфляційні нарахування, 3968,15грн. - 3% річних. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

24.05.2016р. на адресу господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаних з нею інших справ (а.с.45-46).

Зокрема, відповідач вказав, що Ізмаїльським судом Одеської області розглядається справа №500/6587/15-ц за позовом ОСОБА_2, який є директором ДП "Лугинське" ТОВ "Європейська лісопереробна група" ло ОСОБА_3, який є головою правління ПАТ "Лугинська Райагропромтехніка" та був його акціонером. Відповідно до укладеної попередньої угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останній повинен був продати, належні йому, акції ПАТ "Лугинська Райагропромтехніка" ОСОБА_2 Проте угода виконана не була і акції не були передані.

Крім того, Рівненським апеляційним господарським судом порушено апеляційне провадження за скаргою ДП "Лугинське" ТОВ "Європейська лісопереробна група" у справі № 906/79/16 за позовом ПАТ "Лугинська Райагропромтехніка" до ДП "Лугинське" ТОВ "Європейська лісопереробна група" про стягнення 89273,01 грн.

В судовому засіданні, що відбувалось 24.05.16 представник відповідача підтримав вказане клопотання, просить зупинити провадження у справі. Крім того, зазначив, що слідчим Голосіївського УП ГУНП України в м. Києві порушено кримінальне провадження за заявою ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3, щодо вчинення ним дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство).

Представник позивача заперечував щодо задоволення клопотання про зупинення провадження. Вважає, що представник відповідача зловживає своїми процесуальними правами затягуючи розгляд справи.

Суд, заслухавши думку учасників процесу щодо заявленого клопотання, відхилив клопотання про зупинення провадження, оскільки вважає його безпідставним та не вбачає, що справи є пов'язаними, і вирішення спору у справі № 906/376/16 є неможливим до вирішення спору у справах №500/6587/15-ц та № 906/79/16.

В судовому засіданні 06.06.2016 представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 75000,00 грн. не заперечив.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних вказав на неправомірність їх нарахування, оскільки позивач втручався в господарську діяльність відповідача шляхом відключення електроенергії, на підтвердження чого подав акт про відключення електроенергії від 01.02.2015р. та про включення електроенергії від 02.02.2015р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "Лугинська райагропромтехніка" (орендодавець/позивач) та Дочірнім підприємством "Лугинське" Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська лісопереробна група" (орендар/відповідач) укладено договір № 1 оренди частини будівель та споруд цілісного майнового комплексу (а.с.9-10), за умовами якого орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар - прийняти в строкове платне користування частину будівель та споруд, які входять в цілісний майновий комплекс (ділі - "об'єкт оренди"): типова майстерня - літера Ж (деревообробний цех); технічний обмінний пункт - літера Е; (ліва частина загальною площею 507,1 кв.м.), що знаходяться за адресою: смт.Лугини, Житомирська область, вул.К.Маркса 48. Разом з об'єктом оренди орендодавець передає право користування земельною ділянкою необхідною для обслуговування та користування об'єктом оренди, позначеної на плані, що є невід'ємною частиною даного договору (п.1.1. договору від 02.02.2014).

Об'єкт оренди передається в оренду для забезпечення господарської діяльності орендаря, а саме: використання як цехів по переробці деревини (п.2.1. договору оренди).

Згідно п.4.1 договору, розмір орендної плати за користування об'єктом оренди складає 5000,00грн.

Орендар зобов'язаний проводити перерахування орендної плати на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно у обсязі, визначеному згідно графіка оплати не пізніше 10-го числа поточного місяця. (п.4.2 договору).

За умовами п.5.1 договору, орендодавець зобов'язаний передати орендарю об'єкт оренди за актом приймання-передачі, що підписується сторонами, протягом 3 (трьох) днів з моменту підписання договору.

Об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п.5.3 договору).

Орендар зобов'язаний своєчасно перераховувати орендну плату (п.п.6.1.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору, термін оренди складає: з 02 січня 2014 по 31 грудня 2014.

31.12.2014 між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №1 до договору оренди частини будівель та споруд цілісного майнового комплексу №1 від 02.01.2014 (а.с.12), відповідно до якої сторони погодили зміну терміну дії договору оренди з 01.01.2015 до 31.03.2015 (п.3.1 договору) та розмір орендної плати за користування об'єктом оренди - 10000,00грн. за місяць без ПДВ.

Крім того, сторони погодились викласти п.9.1 договору в наступній редакції: "9.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.03.2015. В разі викупу об'єкту оренди орендарем договір припиняє дію з моменту переходу права власності до орендаря на об'єкт оренди".

На виконання умов договору, 02.01.2014 між позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі частини цілісного майнового комплексу ПАТ "Лугинська райагропромтехніка" (а.с.11).

Відповідач свої договірні зобов'язання по сплаті орендної плати виконав неналежним чином, слативши за оренду приміщення лише 15000,00 грн. (а.с. 13, 14), внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 75000,00 грн. за період з лютого 2014 по березень 2015, що підтверджується розрахунком позивача та довідкою ПАТ "Лугинська райагропромтехніка" від 26.04.2016. (а.с. 15, 24).

Крім основного боргу позивач, в порядку ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 45262,88грн. інфляційних та 3968,15грн. 3% річних.

Дослідивши в сукупності обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частина 1 ст. 762 ЦК України визначає, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст. 193 ГК України, згідно якої об'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на доведені позивачем належними доказами та встановлені судом обставини справи, а також, вищевикладені положення чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу по договору оренди №1 від 02.01.2014 є правомірними та такими, що підлягають задоволенню у сумі 75000,00грн.

Розглядаючи питання про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних, господарський суд враховує наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача розмір 3% річних складає 3968,15грн. (а.с.17).

Перевіривши проведені позивачем нарахування 3% річних, суд прийшов до висновку, що вони нараховані правильно, відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню.

В частині стягнення інфляційних нарахувань, слід зазначити, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 р., № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Відповідно до Рекомендації Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ №6.2.-97р. від 04.04.1997р., у випадку, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається з внесків, зроблених в різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Судом встановлено, що позивач вірно визначив період нарахування інфляційних та вірно застосував індекси інфляції за визначений період. Однак, при розрахунку інфляційних, позивач допустив помилки, що призвело до завищення їх розміру.

В зв'язку з допущеними позивачем помилками в розрахунках втрат від інфляції, судом за допомогою калькулятора системи "Законодавство" було здійснено власний розрахунок втрат від інфляції, яким встановлено, що загальний розмір інфляційного збільшення з моменту настання прострочення боргу по неоплаченим згідно договору орендним платежам включно по березень 2016 року складає 44195,95 грн., а саме: в сумі 2495,24грн. за січень 2014 року; 3559,02грн. за лютий 2014 року, 3374,75грн. за березень 2014 року, 3449,79грн. за квітень 2014 року, 3140,45грн. за травень 2014 року, 3059,85грн. за червень 2014року, 3027,74грн. за липень 2014 року, 2964,03грн. за серпень 2014 року, 2739,58грн. за вересень 2014 року, 2558,18грн. за жовтень 2014 року, 2417,26грн. за листопад 2014 року, 2201,22грн. за грудень 2015 року, 3969,39грн. за січень 2015 року, 3266,28грн. за лютий 2015 року, 1973,17грн. за березень 2015 року.

Тому позовні вимоги про стягнення втрат від інфляції, підлягають задоволенню на суму 44195,95грн. В стягненні 1066,93 грн. втрат від інфляції слід відмовити.

Разом з тим, заперечення відповідача щодо неправомірності нарахування інфляційних та 3% річних, суд вважає безпідставними, оскільки з умов договору не вбачається залежність своєчасної сплати орендних платежів від факту тимчасового припинення електропостачання.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків в повному обсязі (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо). Заперечення відповідача щодо неправомірного нарахування 3% річних та інфляційних спростовуються приписами чинного законодавства та матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 75000,00 грн. - основного боргу, 44195,95грн. - інфляційних нарахувань та 3968,15грн. - пені обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.33,43,44,49,77,82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Лугинське" Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська лісопереробна група" (11301, смт.Лугини, Житомирської області, вул.К.Маркса 48, ідентифікаційний код 36127998)

на користь Публічного акціонерного товариства "Лугинська райагропромтехніка", (11301, смт.Лугини, Житомирської області, вул.К.Маркса 48, ідентифікаційний код 03739757)

- 75000,00 грн. боргу по орендній платі;

- 44195,95 грн. - інфляційних нарахувань;

- 3968,15 грн. - 3% річних;

- 1847,46 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07 червня 2016 року.

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - в справу