РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016Справа № 910/4736/16

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши справу за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (далі - Товариство) до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - Компанія) про стягнення 13 441,61 грн.,

за участі представників:

позивача: Кищук А.В., за довіреністю від 11 січня 2016 року,

відповідача: Золоткової Є.Р., за довіреністю від 16 грудня 2015 року № 37/42/18,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2016 року Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Компанії заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 13 441,61 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 березня 2016 року за вищезазначеним позовом порушено провадження в справі № 910/4736/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14 квітня 2016 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14 квітня 2016 року відклав розгляд справи на 12 травня 2016 року.

Ухвалою суду від 12 травня 2016 року судом продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів за клопотанням представника позивача. У судовому засіданні було оголошено перерву до 26 травня 2016 року.

У судовому засіданні 26 травня 2016 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та поясненнях на відзив, поданих у судовому засіданні. Позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до відзиву, в основу яких покладено той факт, що у позивача, як у нового кредитора, відсутні правові підстави для отримання страхового відшкодування, оскільки таке право було відсутнє в страхувальника позивача - ТОВ «Транс-Сервіс-1», у зв'язку з тим, що дана юридична особа є власником обох транспортних засобів - учасників ДТП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками процесу документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

2 лютого 2014 року на вулиці Жовтневої революції в місті Вознесенськ Миколаївської області сталась ДТП за участі автомобіля "MAN TGA 18.840", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля "MAN TGA 18.480", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи копією довідки про пошкодження транспортних засобів управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України Миколаївської області.

Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль "MAN TGA 18.840", державний номерний знак НОМЕР_1 (застрахований автомобіль). Власником застрахованого автомобіля є товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», яке передало право керування вказаним транспортним засобом ОСОБА_3, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та подорожного листа № 448648. Пошкоджений автомобіль застрахований приватним акціонерним товариством «К'Ю Бі І України» (правонаступником якого є позивач) на підставі договору страхування автотранспорту від 19 червня 2013 року № 16288 (далі - договір). Копія цієї угоди наявна в матеріалах справи.

Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2014 року в справі № 404/1676/14-п водія автомобіля "MAN TGA 18.480", державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).

З матеріалів справи вбачається, що 3 лютого 2014 року ТОВ «Транс-Сервіс-1», як страхувальник, звернулось до позивача із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку.

Відповідно до складеного 12 лютого 2014 року експертом Болдаревим С.М. звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженому транспортному засобу, № 51/02-14 розмір таких збитків складає 7 871,67 грн.

Однак, як встановлено судом, страховий акт від 20 лютого 2014 року № , в якому міститься розрахунок розміру страхового відшкодування, складений позивачем на підставі рахунка-фактури СТО від 8 лютого 2014 року № ТС-0000012 (належна копія рахунку наявна в матеріалах справи). Розрахунок суми страхового відшкодування здійснений Товариством з врахуванням розміру франшизи, передбаченої умовами договору, та становить 13 441,61 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що сума даного страхового відшкодування в розмірі 13 441,61 грн. сплачена Товариством страхувальнику шляхом перерахування цієї суми на його рахунок, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 24 лютого 2014 року № 000029019.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Товариство, здійснивши виплату страхового відшкодування, набуло права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого ТЗ, а звіт про оцінку ТЗ є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ. Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Окрім того, Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015року №3-50гс15.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, винного у ДТП водія, як особи, що на законних підставах експлуатує автомобіль "MAN TGA 18.480", державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) № АС/4386533 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 50 000,00 грн., франшиза - 0 грн., діючий станом на 2 лютого 2014 року).

Отже, Компанія є особою, на яку вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "MAN TGA 18.480", державний номерний знак НОМЕР_2, на час ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, до позивача у зв'язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаним ДТП перейшло право вимоги до відповідача на суму відшкодування.

Суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності правових підстав для виплати страхового відшкодування, які ґрунтуються на застосуванні положень статті 606 ЦК України, оскільки власником обох транспортних засобів, що були учасниками спірної ДТП, є одна особа - ТОВ «Транс-Сервіс-1», з огляду на наступне.

Правовідносини з відшкодування страховиком шкоди за договором обов'язкового страхування цивільно-праової відповідальності врегульовано нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зокрема, перелік випадків, коли шкода не відшкодовується, міститься у статті 32 вказаного Закону. Суд зазначає, що даний перелік є вичерпним та не містить такого випадку, як поєднання в одній особі страхувальника за полісом обов'язкового страхування та потерпілої особи. Також не беруться судом до уваги посилання відповідача на частину 32.1 зазначеного Закону, за змістом якої страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону, оскільки спеціальним законодавством також не визначено такого випадку, як поєднання в одній особі потерпілого та страхувальника за полісом.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП. Також відповідач не спростував розраховану позивачем суму страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України "Про страхування".

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АС/4386533 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, у відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати позивачу шкоду у розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до Товариства. Отже, до стягнення з відповідача підлягає сума грошових коштів, яка не перевищує фактичну вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у межах ліміту відповідальності відповідача, за вирахуванням суми франшизи, тобто в розмірі 13 441,61 грн.

Згідно з вимогами статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що сума страхового відшкодування в розмірі 13 441,61 грн. підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження сплати позивачу зазначеної суми, суд дійшов висновку про законність та доведеність вимог Товариства до Компанії щодо стягнення даної суми грошових коштів.

За таких обставин даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ідентифікаційний код 20474912) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ідентифікаційний код 25395057) 13 441 (тринадцять тисяч чотириста сорок одну) грн. 61 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 2 червня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко