УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.06.2016Справа № 910/10437/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк", м. Київ

до відповідача Компанії "ЗАРЕКЛО ЛТД" (ZARECLO LTD), Кіпр

про розірвання договору та стягнення заборгованості в сумі 45 169,35 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", 06.06.2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 117/24127/2016 від 01.06.2016 року до відповідача, Компанія "ЗАРЕКЛО ЛТД" (ZARECLO LTD) про розірвання договору та стягнення заборгованості в сумі 45 169,35 грн.

Подана Публічним акціонерним товариством акціонерного банку "Укргазбанк" позовна заява № 117/24127/2016 від 01.06.2016 року про розірвання договору та стягнення заборгованості в сумі 45 169,35 грн., не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Нормами п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Виходячи з аналізу вимог ч.1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обов'язок позивача, прокурора направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

В силу Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

У відповідності з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Проте, з доданих до позовної заяви № 117/24127/2016 від 01.06.2016 року документів вбачається, що в якості доказу направлення Компанії "ЗАРЕКЛО ЛТД" (ZARECLO LTD) копії позовної заяви з доданими до неї документами позивачем додано фотокопію транспортної накладної № 23 9528 0565 від 02.06.2016 року.

З аналізу доданої до позовної заяви фотокопії транспортної накладної № 23 9528 0565 від 02.06.2016 року вбачається неможливість встановити факт направлення відповідачу саме позовної заяви № 117/24127/2016 від 01.06.2016 року про розірвання договору та стягнення заборгованості в сумі 45 169,35 грн. із додатками, а не іншої кореспонденції, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання заявником вимог ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, додана позивачем фотокопія транспортної накладної № 23 9528 0565 від 02.06.2016 року не може вважатись належним доказом надсилання відповідачам копії позовної заяви і доданих до неї документів, що є підставою для застосування наслідків, передбачених п. 6 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд дійшов висновку, що зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, проте у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Суд зазначає, що відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 04.12.2012 у справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст. 57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст. 63 зазначеного Кодексу України.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Отже, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущених порушень.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 54, 56, 57, п. 6 ч. 1 ст.63, ст.ст. 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 117/24127/2016 від 01.06.2016 року Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до Компанії "ЗАРЕКЛО ЛТД" (ZARECLO LTD) про розірвання договору та стягнення заборгованості в сумі 45 169,35 грн. з доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

Роз'яснити Публічному акціонерному товариству акціонерному банку "Укргазбанк", що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя О.С. Комарова