ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа № 925/1438/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «АГРОТРЕЙД ГРУПП», Черкаська область, м. Христинівка, вул. Стадіонна, 2

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське», Черкаська область, Христинівський район, с. Ліщинівка, вул. Леніна, 35 а

про стягнення 160 000,00 грн. збитків,

за участю повноважних представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Приватне підприємство «АГРОТРЕЙД ГРУПП» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське» про стягнення 160 000,00 грн. збитків, понесених позивачем внаслідок самовільного зайняття відповідачем спірних земельних ділянок, та відшкодування судового збору.

Ухвалою суду від 20.10.2015р. провадження у справі було зупинено до вирішення справи №925/1391/15.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 20.10.2015р. у справі №925/1391/15 за позовом приватного підприємства «Агротрейд Групп» до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське» про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок припинено провадження в частині усунення перешкод в користуванні земельними ділянками. В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. рішення суду скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано СТОВ «Ліщинівське» звільнити самовільно зайняті земельні ділянки. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою суду від 06.05.2016р. провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання.

Позивач участь свого представника у судове засідання не забезпечив, витребувані документи не надав. Надіслав до суду електронною поштою клопотання від 30.05.2016р. №45 про продовження строку розгляду справи на 15 днів для позасудового врегулювання спору.

Суд відхилив клопотання позивача про продовження строку розгляду спору, оскільки ухвалою суду від 13.05.2016р. вже було задоволено аналогічне клопотання позивача та продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

Ст. 69 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відповідач відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. За клопотання відповідача розгляд справи відкладався для можливого позасудового врегулювання спору. Результатів такого врегулювання суду не надано.

Незявлення представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами, оскільки сторони не скористались процесуальним правом направити в засідання суду своїх представників.

Інших доказів сторонами не подано. Учасниками не заявлено клопотань про витребування додаткових доказів від сторін чи від третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлені такі взаємовідносини сторін та обставини.

В період із листопада 2014 року по березень 2015 року ПП «Агротрейд групп» (далі Позивач) уклало договори оренди земельних ділянок, які розташовані в адміністративних межах Ліщинівської сільської ради Христинівського району Черкаської області із наступними громадянами:

- договір оренди від 10.11.2014р. із власником землі ОСОБА_1, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0031, площа -2,58 га, право оренди зареєстроване 11.11.2014p.;

- договір оренди від 24.02.2015р. із власником землі ОСОБА_2, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0040, площа - 3,05 га, право оренди зареєстроване 26.02.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_3, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0053, площа 2,56 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_4, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0054, площа 2,74 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_5, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0034, площа 2,49 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_6, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0033, площа 2,49 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 18.02.2015р. із власником землі ОСОБА_7, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0025, площа 2,49 га, право оренди зареєстроване 19.01.2015p.;

- договір оренди від 24.02.2015р. із власником землі ОСОБА_8, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0053. площа 2,51 га, право оренди зареєстроване 26.02.2015p.;

- договір оренди від 10.11.2014р. із власником землі ОСОБА_9, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0071. площа - 2.81 га, право оренди зареєстроване 11.11.2014p.;

- договір оренди від 18.02.2015р. із власником землі ОСОБА_9, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0070, площа 2,81 га, право оренди зареєстроване 19.02.2015p.;

- договір оренди від 24.02.2015р. із власником землі ОСОБА_10, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0080, площа 2,52 га, право оренди зареєстроване 24.02.2015p.;

- договір оренди від 18.02.2015р. із власником землі ОСОБА_11, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0072, площа 2,81 га, право оренди зареєстроване 19.02.2015p.;

- договір оренди від 18.02.2015р. із власником землі ОСОБА_12, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0071, площа 2.82 га, право оренди зареєстроване 19.02.2015p.;

- договір оренди від 18.02.2015р. із власником землі ОСОБА_13, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0029, площа 2,41 га, право оренди зареєстроване 19.02.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_14, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0125, площа 2,41 га, право оренди зареєстроване 15.02.2015p.;

- договір оренди від 10.11.2014р. із власником землі ОСОБА_15, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0150, площа 2,8169 га, право оренди зареєстроване 11.11.2014p.;

- договір оренди від 11.12.2014р. із власником землі ОСОБА_16, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0074, площа 2,52 га, право оренди зареєстроване 22.12.2014p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_17, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0081, площа 0,6263 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_17, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0082, площа 0,6262 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_17, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0083, площа 0,6262 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_18, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0078, площа 0,6260 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_18, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0079, площа 0,6262 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 05.01.2015р. із власником землі ОСОБА_18, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0080, площа 0,6263 га, право оренди зареєстроване 15.01.2015p.;

- договір оренди від 24.03.2015р. із власником землі ОСОБА_19, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0057, площа 2,81 га, право оренди зареєстроване 25.03.2015р.

Загальна площа орендованих земельних ділянок становить 51,4041 га.

Право оренди земельних ділянок у відповідності до вимог ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» зареєстровано реєстраційною службою Христинівського районного управління юстиції, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні записи.

Позивач у встановленому порядку отримав від землевласників за актами приймання-передачі земельні ділянки, що є предметами вказаних вище договорів оренди землі.

Після реєстрації права користування земельними ділянками Позивач, маючи намір обробляти земельні ділянки, уклав договір на проведення робіт від 10.04.2015р. з ПП «Умань-Земпроект» щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

05.05.2015р. представником ПП «Умань-Земпроект» на виконання укладеного із Позивачем договору здійснено виїзд в адміністративні межі Ліщинівської сільської ради для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, про що повідомлялися суміжники (СТОВ «Ліщинівське» - надалі Відповідач) та Ліщинівська сільська рада Христинівського району Черкаської області (а.с. 109).

Роботи по встановленню меж вищевказаних земельних ділянок в натурі ПП «Умань-Земпроект» не виконані в зв'язку з тим, що на час виїзду земельні ділянки засіяні, а керівники СТОВ «Ліщинівське», у фактичному використанні яких перебуває земля, не допустили представників ПП «Умань-Земпроект» до спірних земельних ділянок (а.с. 110).

28.05.2015р. на адресу СТОВ «Ліщинівське» Позивачем направлено вимогу про усунення перешкод у використанні землі та передачу земельних ділянок загальною площею 53,8066 га ПП «Агротрейд групп» для використання за цільовим призначенням (а.с. 111).

12.08.2015р. на адресу СТОВ «Ліщинівське» Позивачем повторно направлено вимогу про усунення перешкод у використанні землі та передачу земельних ділянок (а.с. 113).

Відповідачем порушення не усунуті, спірні земельні ділянки належному землекористувачу на час звернення з позовом до суду не повернуті, відповідно позивач позбавлений можливості вільно користуватися орендованими землями.

Позивач, маючи намір провести у 2015 році обробіток орендованих земельних ділянок, 27.03.2015р. уклав договір про надання послуг №П27/03-15 з ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» (Виконавець за договором), згідно якого в порядку та на умовах цього договору Виконавець зобовязується на свій ризик та за завданням Замовника (Позивача) надати послуги з обробітку земельних ділянок, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити вказані послуги в обсягах та за ціною, що визначені договором. Згідно п.2.2 Договору загальна вартість послуг за цим договором становить 200 000,00 грн. з терміном проведення попередньої оплати визначеної в п.2.3 Договору «до 30.04.2015 року включно - передплата у розмірі 80%, а саме - 160 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Датою здійснення передплати є дата надходження відповідних коштів на розрахунковий рахунок Виконавця».

ОСОБА_16 неправомірні дії відповідача позбавили позивача можливості

вільно господарювати на орендованих земельних ділянках та завадили позивачу належним чином виконати свої зобовязання за договором про надання послуг №П27/03-15, в звязку з чим 30.04.2015р. ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» звернулося до позивача з листом про необхідність сплати авансового платежу, передбаченого п.2.3 Договору. 05.05.2015р. позивачем направлена відповідь про неможливість сплати авансу у звязку з позбавленням позивача можливості користуватись орендованими ним земельними ділянками.

06.05.2015р. ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» звернулося до позивача з претензією про сплату штрафу у розмірі 160 000,00 грн. за неналежне виконання зобовязань за договором. 25.08.2015р. дана претензія була повністю задоволена та сума штрафу повністю сплачена (а.с. 130).

Самовільним зайняттям земельної ділянки в розумінні сі. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевою самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Тобто, ігноруючи норми діючого законодавства України, відповідач самовільно у відсутність документу, що посвідчує право на використання землі та його державної реєстрації, використовує земельні ділянки, право оренди на які в установленому законом порядку набув Позивач, що стало підставою для звернення Позивача до суду.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони спірних правовідносин є самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, є учасниками відносин у сфері господарювання на ринку зерна в Україні, є субєктами господарювання у розумінні ст.ст. 2, 55 Господарського кодексу України (далі вживається скорочено ГК України).

За визначенням позивача, предметом спору у справі є: відшкодування збитків, завданих суб'єкту господарювання, права і законні інтереси якого порушені внаслідок незаконної господарської діяльності учасником господарських відносин на земельних ділянках, що йому не належать.

Підстава спору визначена позивачем як протиправне використання відповідачем земельних ділянок після закінчення строку дії договорів оренди з орендодавцями фізичними особами.

В ході розгляду справи позивач не змінював предмет чи підставу спору, вимоги не доповнював та не уточняв.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами не виникало та не існувало договірних господарських відносин на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального чи реального договору. Суд враховує, що сторони перебувають в абсолютних правовідносинах за законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує спричиненням йому збитків відповідачем внаслідок незаконного використання спірних земельних ділянок загальною площею 51,4041 га в адміністративних межах Ліщинівської сільської ради Христинівського району протягом 2015 року з посиланням на приписи ст. 22 ЦК України.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 20.10.2015р. у справі №925/1391/15 за позовом приватного підприємства «Агротрейд Групп» до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське» про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок припинено провадження в частині усунення перешкод в користуванні земельними ділянками. В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. рішення суду скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано СТОВ «Ліщинівське» звільнити самовільно зайняті земельні ділянки. В решті рішення залишено без змін.

Внаслідок протиправного використання відповідачем земельних ділянок позивач поніс витрати сплатив фінансові санкції за невиконання свого зобовязання за договором надання послуг, а відповідач отримав матеріальну вигоду внаслідок вирощування та збору врожаю на самовільно зайнятих земельних ділянках.

Згідно ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Згідно з п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус.

Таким чином, у даній справі не підлягають доказуванню обставини, що встановлені рішеннями господарського суду у справі №925/1391/15. Суд також не надає оцінки суті відносин сторін, що встановлені в даних судових рішеннях.

Позивач вважає, що у відповідача внаслідок його неправомірних дій виникло зобовязання відшкодувати позивачу збитки в повному розмірі у виді понесених витрат. В обґрунтування вимог позивач посилається на приписи:

- ст. 22 ЦК України про право на відшкодування збитків;

- на приписи ст. 1166 ЦК України про відшкодування шкоди в повному обємі;

- на приписи ст. 1192 ЦК України про спосіб відшкодування шкоди в натурі або у виді збитків.

Позивач вказує на наявність сукупності умов для відшкодування збитків:

- протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду;

- пряма шкода, що заподіяна цією поведінкою;

- вина особи;

- причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Згідно із п.3.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» передбачено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284.

Відповідно до п.2.9 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України суди мають враховувати, що способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, визначені ст.152 ЗК України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами ЦК України та ГК України.

Положеннями ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Пунктом «д» частини 1 статті 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. В даному ж випадку позивач поніс додаткові витрати внаслідок невиконання договору про надання послуг.

Відповідно до статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Отже, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України.

Позивачем документально підтверджені понесені збитки, як того вимагає чинне законодавство.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, що зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язань другою стороною: матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків,

потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то:

- протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;

- шкідливий результат такої поведінки (збитки);

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками;

- вина правопорушника.

Наявність протиправної поведінки з боку відповідача, яка полягає у користуванні останнім спірними земельними ділянками без належних правових підстав, та причинно-наслідковий зв'язок між такою поведінкою та збитками, понесеними позивачем, підтверджується вищезазначеними обставинами, як, власне, і наявність вини відповідача, який діяв свідомо, самовільно займаючи орендовані позивачем земельні ділянки та здійснюючи їх засів.

Сума сплаченого позивачем штрафу на користь ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» за невиконання свого зобов'язання за договором про надання послуг №П27/03-15 від 27.03.2015р. внаслідок позбавлення позивача можливості користуватись орендованими ним земельними ділянками за своєю правовою природою відноситься до реальних збитків.

Суд дійшов висновку, що вимога позивача є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Позивач подав докази наявності прямої шкоди та збитків, та причинно-наслідкового звязку поведінки та збитків, механізму спричинення йому збитків і в чому саме.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Позивач довів свої вимоги належними доказами в розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК України. Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його права.

Відповідач не спростував вимоги позивача в належний спосіб.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 3200,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське», Черкаська область, Христинівський район, с. Ліщинівка, вул. Леніна, 35 а, , номер рахунку в банку невідомий

на користь приватного підприємства «АГРОТРЕЙД ГРУПП», Черкаська область, м. Христинівка, вул. Стадіонна, 2, ідентифікаційний код 32588017, номер рахунку в банку невідомий

160000 грн. збитків, 3200,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 01.06.2016р.

Суддя Г.М. Скиба