ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.16 Справа № 904/3022/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 6 389,10грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 08 квітня 2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 3/285 від 12 травня 2016 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради про стягнення заборгованості за договором підряду у розмірі 4 716,08 грн., пені у розмірі 1 305,00грн., 3% річних у розмірі 130,9 грн., індексу інфляції у розмірі 237,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №2015/4/29/с від 01.04.2015 року в частині повного та своєчасного розрахунку за виконані роботи. У звязку із несвоєчасною оплатою за виконані роботи позивач, відповідно до умов п.7.1. договору, нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 1 305,00грн. На підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 130,9 грн., втрати від інфляції у розмірі 237,12 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, наявність заборгованості за договором обґрунтовує тим, що на момент укладання договору підряду відповідні робітники у штаті відповідача були відсутні, тому виконати вказані в спірному договорі роботи без залучення підрядної організації відповідач не мав можливості. Відповідно до умов договору №2015/4/29/с від 01.04.2015 року позивачем були виконані роботи по поточному ремонту міжпанельних швів в квітні 2015 року. Протягом терміну виконання робіт відповідно до умов договору та після їх виконання, жодних вимог щодо сплати за виконані роботи у строки, встановлені договором позивачем відповідачу не заявлялись. Після виконання робіт відповідачем для належного обслуговування житлового фонду було укладено низьку договорів з іншими підрядними організаціями, за якими контрагенти вимагали своєчасної оплати за виконані роботи, тому відповідач в першу чергу здійснював оплату саме за вказаними договорами, а оплата за договором підряду була здійснена частково. Відповідач зазначає, що стягнення заборгованості з відповідача у спірній сумі може негативно вплинути на стан розрахункової дисципліни з іншими контрагентами, які на даний час здійснюють виконання поточних ремонтів та технічне обслуговування житлового фонду підприємства.

У судовому засіданні 16.05.2015 оголошено перерву на 31.05.2015.

У судовому засіданні 31.05.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2015 року між комунальним підприємством "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд" (підрядник) було укладено договір №2015/4/29/с, відповідно до п.1.1 якого підрядник зобовязується у 2015 році виконати замовникові роботи з поточного ремонту між панельних швів за адресою: АДРЕСА_1, а замовник прийняти та оплатити такі роботи.

Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.2 договору).

Згідно з п.3.1 договору ціна цього договору становить: 4 716,08 грн., у т.ч. ПДВ 786,01 грн.

Відповідно до п.4.1 договору розрахунок здійснюється у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт, на підставі оформлених належним чином акту виконаних робіт за формою КБ-2 та рахунка-фактури, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, в межах виділених та затверджених бюджетних асигнувань.

Строк виконання робіт з моменту підписання договору до 31.12.2015. Місце виконання робіт: АДРЕСА_2 (п.п.5.1, 5.2 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2015.

На виконання умов договору позивач виконав за замовленням відповідача будівельні роботи на загальну суму 4 716,08грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015 року.

Сторонами погоджено та підписано договірну ціну на здійснення поточного ремонту міжпанельних швів за адресою: АДРЕСА_1, що складає 4 716,08грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 30.04.2015 року на суму 4 716,08грн.

Свої зобовязання з оплати вартості виконаних підрядних робіт відповідач своєчасно не виконав, заборгованість за договором підряду становить 4 716,08грн., що і є причиною спору.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

З огляду на умови п. 4.1 договору строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Доказів оплати вартості виконаних робіт у розмірі 4 716,08грн. відповідач не надав доводи позивача щодо наявності боргу не спростував, акт виконаних робіт підписав без зауважень, а отже проти наявності боргу не заперечував.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 4 716,08грн. є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобовязання за кожний день прострочення.

За несвоєчасну оплату виконаних робіт позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у сумі 1 305,00грн. за період прострочки з 15.05.2015 по 15.11.2015.

Перевіркою правильності нарахування пені порушень не виявлено.

За наведеного, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню у розмірі 1 305,00грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 15.05.2015 року по 13.04.2016 року у розмірі 130,90 грн. та втрати від інфляції за період з травня 2015 по лютий 2016 року у розмірі 237,12 грн.

При перевірці правильності розрахунку 3% річних судом встановлено правильність такого нарахування. У звязку з чим вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача суми втрат від інфляції.

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., втрати від інфляції складають 237,12грн.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 2, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (49040, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 68, ідентифікаційний код 32350310) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд" (49099, м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий, 14, ідентифікаційний код 39397553) заборгованість у сумі 4 716,08грн., пеню у сумі 1 305,00 грн., три відсотки річних у сумі 130,90 грн., втрати від інфляції у сумі 237,12грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1 378,00грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, - 01.06.2016.