ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016 року Справа № 904/11291/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідача),

суддів - Широбокової Л.П., Пруднікова В.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 1818 від 11.04.2016 р.,

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №18/807 від 04.02.2016р., ОСОБА_3, представник, довіреність № 18/206 від 14.01.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016р. у справі №904/11291/15

за позовом комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради, м. Жовті Води, Дніпропетровська обл.

до державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Жовті Води, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості в сумі 88 653грн. 12 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016р. у справі №904/11291/15 (суддя Мельниченко І.Ф.) комунальному підприємству (далі-КП) "Жовтоводсь-кий водоканал" Дніпропетровської обласної ради відмовлено в задоволенні позову, з урахуван-ням заяви по збільшенню позовних вимог №1273 від 11.03.2016р., про стягнення з державного підприємства (ДП) "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" 88653грн.12коп. заборгованості по оплаті за подачу питної води та приймання стічних вод;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо погашення відповідачем заборгованості до звернення з позовом, про що свідчить платіжне доручення №18753 від 24.12.2015р.;

- не погодившись з прийнятим рішенням, КП"Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради, подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та задовольнити позовні вимоги;

- у поданій скарзі йдеться про те, що предметом позову по даній справі було стягнення з відповідача заборгованості за період з 01. по 31.10.2015р. в сумі 88653грн.12коп., між тим, господарський суд як доказ сплати боргу прийняв платіжне доручення, яким відповідач сплачував надання послуг за іншій період, ніж зазначалося у позовній заяві листопад 2015р., про те, що врахувавши цю оплату, суд вийшов за межі позовних вимог і такий вихід було здійснено судом в інтересах позивача, про подання позивачем 23.02.2016р. заяви по зменшенню позовних вимог на що суд ухвалою від 23.02.2016р. відмовив у прийнятті останньої з мотивів фактичної зміни предмету позову та неможливості реалізації такого права після початку розгляду справи по суті, при цьому така зміна відбулася в інтересах відповідача шляхом виходу за межі позовних вимог, а також про те, що платіжне доручення №18753 від 24.12.2015р. при спірній заборгованості жовтня 2015р. не могло бути об"єктивно досліджено судом через відсутність акту прийому-передачі виконаних робіт, рахунку за листопад 2015р., інших платіжних доручень, які мали місце у грудні 2015р. (навіть наявність ще одного платежу відповідача на суму 76052грн. 92коп. в цей же день 24.12.2016р.), сума оплат за двома платежами відповідача і склала нарахування за листопад 2015р. 456317грн.50коп., що свідчить про сплату відповідачем послуг наступного місяця і аж ніяк про сплату боргу;

- відповідач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2013р. КП"Жовтоводський водоканал" Дніпро-петровської обласної ради (водоканалом) та ДП"Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (абонентом) укладено договір №10-1/813, на підставі якого водоканал зобов"язався забезпечу-вати абоненту подачу питної води, прийом стічних вод та повну біологічну очистку стічних, дощових і снігових стічних вод.

Згідно з п.1.2 договору абонент зобов"язався своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п.п.3.5-3.9 договору розрахунковий період оплати послуг водопостачання і водовідведення встановлюється в один місяць. Рахунок підлягає оплаті до 28 числа місяця, наступного за розрахунковим. Факт надання та отримання послуги постачання питної води, приймання стічних вод підтверджується двостороннім актом виконаних робіт. При заповненні платіжного документа абонент повинен точно вказати своє найменування, реквізити і номер договору. Внесені абонентом суми оплати за водопостачання і водовідведення без вказівки періоду, за який абонентом здійснюється розрахунок, зараховуються водоканалом як оплата за будь-який період, за який у абонента існує заборгованість, без урахування терміну якої-небудь давності.

В п.3.10 договору сторонами узгоджено, що погашення заборгованості абонента перед водоканалом виконується у порядку календарної черговості її виникнення (від раніше виниклої до подальшої). Тобто, у разі наявності у абонента заборгованості перед водоканалом всі оплати відносяться на погашення раніше існуючого боргу і здійснення передплати неможливе (незалежно від вказівки в платіжному документі).

Виходячи з умов договору, позивач надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення протягом лютого 2013р жовтня 2015р., що підтверджується представленими в матеріалах справи копіями актів наданих послуг, підписаними представниками сторін (т.1, а.с.27-97).

За вказаний період позивачем виставлені рахунки на оплату послуг (т.1, а.с.27-97), у тому числі, і рахунок №4930 від 30.10.2015р. на плату послуг за жовтень 2015р. в сумі 467824грн.69коп., в якому також зафіксована заборгованість станом на 30.10.2015р. в сумі 49206грн.37коп. з визначенням загальної суми до сплати 517031грн.06коп.

Внаслідок несвоєчасної та неповної оплати вартості наданих послуг відповідачем позивач звернувся до господарського суду з позовом, а в подальшому з заявою по збільшенню позовних вимог №1273 від 11.03.2016р., про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті в сумі 133509грн.85коп. за період з 01. по 31.10.2015р. (т.2, а.с.75).

Відповідно до розрахунку, доданого до заяви по збільшенню позовних вимог (т.2, а.с.78-83) та пояснень позивача (т.2, а.с.157) запропонована до стягнення сума заборгованості складається з основного боргу в сумі 88653грн.12коп. (14836109грн.36коп. 14747456грн.27коп.) та пені в сумі 44856грн.73коп..

При цьому суму основного боргу визначено позивачем на підставі положень п.3.10 договору №10-1/813 від 20.01.2013р. шляхом погашення в календарній черговості заборгованості, яка виникла, починаючи з лютого 2013р., проплатами, які здійснювалися відповідачем з лютого 2013р. по жовтень 2015р., у тому числі, і з урахуванням проведених заліків однорідних вимог.

Обставини щодо наявності заборгованості в сумі 88653грн.12коп. відповідачем не спросто-вані.

Матеріали справи свідчать також і про те, що 24.12.2015р. платіжним дорученням №18753 відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в сумі 380264грн.58коп. (т.2, а.с.117).

Як призначення платежу відповідачем зазначено "за подачу питної води та приймання стічних вод у листопаді 2015р., згідно з договором №10-1/813 від 20.01.2013р."

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.629 названого Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: наявність заборгованості відповідача по оплаті вартості послуг за період з 01. по 31.10.2015р. в сумі 88653грн.12коп., визначена станом на 11.03.2016р., перерахування відповідачем 380264грн.58коп. платіжним дорученням №18753 від 24.12.2015р. та узгодження сторонами порядку погашення заборгованості умовами п.3.10 договору №10-1/813 від 20.01.2013р. господарським судом зроблено правильний висновок про сплату відповідачем цієї заборгованості в повному обсязі згідно з вказаним платіжним документом шляхом віднесення отриманих позивачем коштів на погашення раніше існуючого боргу.

Отже, при наявності боргу за жовтень 2015р. останній погашається наступними платежами.

Оскільки погашення заборгованості проведено відповідачем до звернення позивача з заявою по збільшенню позовних вимог господарським судом цілком вірно зазначено, що позовні вимоги заявлені безпідставно, в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Тому підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Доводи скаржника про вихід господарським судом за межі предмету позову визнані колегією суддів необґрунтованими тому, що прийняття господарським судом як доказу погашення заборгованості платіжного доручення №18753 від 24.12.2015р. не стосується меж позовних вимог. Судом розглянуто спір виключно в межах суми заборгованості відповідача по оплаті послуг та відповідного періоду її виникнення, визначеного позивачем жовтень 2015р.

Керуючись ст.ст.101 -103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016р. у справі №904/11291/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя В.В.Прудніков

Суддя Л.П.Широбокова

Повна постанова складена 07.06.2016р.