КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Справа№ 910/26385/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Шипка В.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від ініціюючого кредитора: Орендівський В.О. - довіреність № 5595 від 13.01.2016

від боржника: Вінокурова Р.О. - довіреність № 8 від 10.11.2014

від розпорядника майна: Різник О.Ю. - довіреність № 17 від 01.04.2016

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Пасдорсервіс" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року

у справі № 910/26385/15 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Хрещатик"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Пасдорсервіс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ „Пасдорсервіс", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - ПАТ „Комерційний банк „Хрещатик" на суму 28 972 823,69 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Степаненка М.М.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року та відмовити ПАТ „КБ „Хрещатик" в порушенні справи про банкрутство ТОВ „Пасдорсервіс", посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ТОВ „Пасдорсервіс" у справі № 910/26385/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Шипка В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 року апеляційну скаргу ТОВ „Пасдорсервіс" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.05.2016 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У відзивах на апеляційну скаргу ініціюючий кредитор та розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Степаненко М.М. просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін з підстав її законності та обґрунтованості.

В судовому засіданні 31.05.2016 року представником боржника було заявлено усні клопотання про витребування у ініціюючого кредитора письмових доказів по справі, а саме: розгорнутий розрахунок суми безспірних вимог ініціюючого кредитора, з якими останній звернувся до суду із заявою про порушення провадження у даній справі про банкрутство боржника, а також докази, які б підтверджували неможливість виконання рішення суду щодо погашення кредиторської заборгованості солідарними боржниками.

Розглянувши заявлені представником боржника клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у їх задоволенні у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Проте, суд зазначає, що вказані клопотання подані суду апеляційної інстанції без належного їх обґрунтування та оформлення в письмовій формі, до суду першої інстанції вказані клопотання не заявлялись, про що свідчить протокол судового засідання господарського суду міста Києва у справі № 910/26385/15 від 18.04.2016 року, а доказів подання зауважень на відповідний протокол судового засідання з приводу неповноти викладення у ньому пояснень представників учасників провадження у справі матеріали справи не містять, що не заперечується представником боржника.

В той же час, в матеріалах справи міститься детальний розрахунок суми безспірних вимог ініціюючого кредитора з розмежуванням суми основного боргу та нарахованих відсотків за невиконання обов'язків по кредитним договорам, до яких заявником не включено суми штрафних санкцій. Вказаний розрахунок було направлено ініціюючим кредитором разом із заявою про порушення провадження у даній справі про банкрутство на адресу боржника, а боржником, в свою чергу, свій контррозрахунок суми безспірних вимог кредитора не надано, а відтак судова колегія відмовляє у задоволенні поданих клопотань про витребування доказів.

Крім того, в судовому засіданні 31.05.2016 року представником боржника заявлено клопотання про відвід суддів Остапенка О.М., Верховця А.А, Шипка В.В., яке мотивовано упередженим ставленням колегії суддів до боржника та необґрунтованим відхиленням клопотань представника боржника про витребування письмових доказів по справі, за наслідками розгляду якого ухвалою Київського апеляційного господарського суду відмовлено в його задоволенні.

В судовому засіданні 31.05.2016 року оголошено перерву у справі до 01.06.2016 року на підставі ст. 77 ГПК України.

Представник боржника в судовому засіданні 01.06.2016 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року та відмовити ПАТ „КБ „Хрещатик" в порушенні справи про банкрутство ТОВ „Пасдорсервіс".

Представники ініціюючого кредитора та розпорядника майна боржника в судовому засіданні проти вимог боржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

За клопотанням представника боржника у відповідності до ст. 81-1 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

01.06.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення сторін та розпорядника майна боржника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „Пасдорсервіс" слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ „Комерційний банк „Хрещатик" звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - ТОВ „Пасдорсервіс", оскільки останнє неспроможне погасити наявну кредиторську заборгованість у сумі 28 978 913,69 грн., яка виникла на підставі кредитних договорів № 40-47/2-06 від 09.11.2006 року, № 40-47/2-06/ПБ від 28.10.2009 року, договору поруки № 40-47/2-06-П/13 від 13.04.2007 року та підтверджена рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2013 року у справі № 05-5-37/5944.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2015 року вказану заяву повернуто без розгляду у зв'язку з відсутністю доказів неможливості списання коштів з рахунку боржника, зокрема, відсутній документ, що підтверджує факт відкриття та закриття виконавчого провадження.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 року ухвалу господарського суду міста Києва від 12.10.2015 року скасовано, справу повернуто до місцевого суду для розгляду по суті заяви ПАТ „Комерційний банк „Хрещатик".

За наслідками розгляду справи в підготовчому засіданні ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ „Пасдорсервіс", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - ПАТ „Комерційний банк „Хрещатик" на суму 28 972 823,69 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Степаненка М.М.

Вказана ухвала мотивована наявністю підстав для порушення провадження у справі про банкрутство боржника, обґрунтованістю вимог заявника, їх безспірності та вжиття ним заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Перевіряючи законність винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів не знайшла підстав для її скасування з огляду на наступне.

Статтею 11 Закону про банкрутство передбачено, що заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; ім'я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); ім'я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави). До заяви кредитора додаються також копія виконавчого документа.

Частиною третьою статті 10 Закону про банкрутство передбачено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Отже, факт безспірності цих вимог виникає з моменту ухвалення відповідного рішення суду.

Враховуючи те, що списання коштів з рахунку боржника здійснюється в безспірному порядку державною виконавчою службою, порушення справи про банкрутство можливе лише після відкриття виконавчого провадження державною виконавчою службою.

Згідно із частинами 1-3 ст. 16 Закону перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Як вбачається із заяви кредитора та підтверджується матеріалами справи, 23.04.2012 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 22/472 за позовом ПАТ „КБ „Хрещатик" було звернуто стягнення на заставлене майно ТОВ „Бастен" та ПП „Вір" в рахунок погашення заборгованості ТОВ „Будівельне підприємство № 7" за Кредитним договором № 40-47/2-06 від 09.11.2006 року та ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал" за Кредитним договором № 40-47/2-06/ПБ від 28.10.2009 року.

На виконання вищезазначеного рішення Господарського суду міста Києва старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби 06.02.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В період проведення вказаних виконавчих дій щодо звернення стягнення на заставлене майно постановою про заміну назви сторони виконавчого провадження від 11.03.2014 року № 336421105 змінено назву сторони виконавчого провадження, а саме боржника ТОВ „Бастен" на ТОВ „Пасдорсервіс".

Так, в ході здійснення виконавчого провадження заставлене майно було виставлено на реалізацію на прилюдних торгах. Однак, оскільки бажаючих його купити виявлено не було, 12.09.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України складено Акт № 141/1 про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого Банк придбав в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 40-47/2-06 від 09.11.2006 року в сумі 23 815 462,32 грн. та Кредитним договором № 40-47/2-06/ПБ від 28.10.2009 року в сумі 16 130 582,54 грн. - виробничу базу, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Бутлерова Академіка, 4, загальною площею 4 098,40 кв.м. за стартовою ціною 19 203 000,00 грн.

18.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. видано Свідоцтво про те, що вищевказане майно належить на праві власності позивачу та зареєстровано в реєстрі за № 1143 (копія якого наявну в матеріалах справи).

Водночас, 14.02.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України складено акт № 88/1 про передачу нереалізованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме лінію для нанесення металевих покриттів «БІ-ДЖО-1» ТУ У 28.5-1:2005 мах ф 610 Ь=18,5 м., лінію для нанесення металевих покриттів „БІ-ДЖО-2" ТУ У 28.5-1:2005 ф 730 Ь=25,0 м., що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, 4, вартістю 1 340 686,08 гривень.

На підставі цього Акту 20.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. Банку видано Свідоцтво про належність на праві приватної власності вищевказаного майна.

16.03.2015 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки будь-якого іншого майна в тому числі, яке знаходиться в заставі Банку в якості забезпечення виконання зобов'язань, державними виконавцями виявлено не було.

Крім цього, рішенням Господарського суду міста Києва 10.10.2013 року у справі № 05-5-37/5944 за позовом ПАТ „КБ „Хрещатик" до ТОВ „Будівельне підприємство № 7", ТОВ „Бастен" та ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал" стягнуто солідарно з ТОВ „Будівельне підприємство № 7" та ТОВ „Бастен" (правонаступником якого є ТОВ Пасдорсервіс") на користь ПАТ „КБ „Хрещатик" заборгованість за кредитним договором № 40-47/2-06 від 09.11.2006 року у сумі 27 657 343,08 грн. у тому числі: сума кредиту у розмірі 1 860 000, 00 дол. США, еквівалент у гривні 14 866 980,00 грн.; відсотки за користування кредитними коштами у період з 01.09.2010 року по 30.09.2012 року у сумі 609 434,12 дол. США, еквівалент в гривні 4 871 206,92 грн.; сума кредиту в розмірі 3 205 000,00 грн.; відсотки за користування кредитними коштами у період з 01.09.2010 року по 30.09.2012 року у сумі 1 869 176,86 грн.; комісія за управління кредитною лінією у сумі 25 000,00 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 1 860 000,00 дол. США, еквівалент в гривні 14 829 222,00 грн., у період з 16.08.2010 року по 28.02.2011 року у розмірі 1 190 197,42 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 3 205 000,00 грн. в період з 16.08.2010 року по 28.02.2011 року у розмірі 253 819, 93 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків по валютному кредиту в період з 31.08.2010 року по 28.02.2011 року у сумі 39 012,31 грн.; за прострочення сплати відсотків по гривневому кредиту у період з 31.08.2010 року по 28.02.2011 року у сумі 15 020,08 грн.; 3% річних за порушення грошового зобов'язання у сумі 939 674,60 грн. за кредитними коштами в дол. США та 201 912,74 грн. за кредитними коштами у гривні.

Вказаним рішенням також стягнуто солідарно з ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал" та ТОВ „Бастен" на користь ПАТ „КБ „Хрещатик" заборгованість за кредитним договором № 40-47/2-06/ПБ від 28.10.2009 року у сумі 17 869 695,27 грн. у тому числі: сума кредиту в розмірі 1 200 000, 00 дол. США еквівалент в гривні 9 591 600,00 грн.; відсотки за користування кредитом у період з 01.11.2010 року по 30.09.2012 року у сумі 493 733,38 дол. США, еквівалент в гривні 3 946 410,91 грн.; сума кредиту в розмірі 1 474 000,00 грн.; відсотки за користування кредитом в період з 01.11.2010 року по 30.09.2012 року у сумі 1 090 142,94 грн.; комісія за управління кредитною лінією за листопад 2009 по грудень 2012 у сумі 35 000,00 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту у сумі 1 200 000,00 дол. США у період з 16.08.2010 року по 28.02.2011 року у розмірі 763 307,41 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків за період з 30.10.2009 року по 28.02.2011 року у сумі 120 879,44 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту у сумі 1 474 000, 00 гривень за період з 16.08.2010 року по 28.02.2011 року у розмірі 117 302,13 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків за період з 30.10.2009 року по 28.02.2011 року у розмірі 33 101,10 грн.; 3 % річних у сумі 604 980,31 грн. за кредитним коштами в дол. США, 92 971,03 грн. за кредитними коштами в гривні, а також стягнуто солідарно з ТОВ „Будівельне підприємство № 7", ТОВ „Бастен" та ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал" на користь ПАТ „КБ „Хрещатик" витрати по сплаті судового збору у розмірі 64 380,00 грн.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази від 28.10.2013 року № 05-5-37/5944.

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби від 02.12.2013 року відносно ТОВ „Бастен" (правонаступником якого є ТОВ Пасдорсервіс") відкрито виконавчі провадження ВП № 40986150, ВП № 40986618, ВП № 40946015.

Як встановлено судом, в результаті придбання ПАТ „КБ „Хрещатик" в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 40-47/2-06 від 09.11.2006 року, № 40-47/2-06/ПБ від 28.10.2009 року нерухомого майна, яке знаходилось в іпотеці та не було реалізовано на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження ВП № 36421105, а також рухомого майна за договором застави № 40-47/2-06-3/6 від 09.11.2006 року, укладеного з ПП „Вір", заборгованість за наведеними кредитними договорами була частково погашена, а відтак станом на день звернення до суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника за вирахуванням штрафних санкцій становить 28 972 823,69 грн., у тому числі заборгованість за кредитним договором № 40-47/2-06 від 09.11.2006 в розмірі 17 553 818,05 грн., заборгованість за кредитним договором № 40-47/2-06/ПБ від 28.10.2009 року в розмірі 11 354 625,64 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 64 380,00 грн.

Крім того, згідно наданих розпорядником майна боржника суду апеляційної інстанції витягів з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 30.05.2016 року, стягнення в межах відкритих виконавчих проваджень (в т.ч. з грошових рахунків) як з ТОВ Пасдорсервіс", так і з інших солідарних боржників ТОВ „Будівельне підприємство № 7" та ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал" не відбувалось, тобто є невиконаними.

За таких обставин, здійснивши перерахунок наявного у матеріалах справи розрахунку суми безспірних вимог ініціюючого кредитора за кредитними договорами № 40-47/2-06 від 09.11.2006 року та № 40-47/2-06/ПБ від 28.10.2009 року, до якого включено суми основного боргу та нараховані відсотки за невиконання обов'язків по цим договорам, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність безспірності вимог ініціюючого кредитора у розмірі 28 972 823,69 грн., тримісячний строк погашення яких минув (виконавче провадження порушено 02.12.2013 року, а з заявою про порушення справи про банкрутство заявник звернувся 07.10.2015 року), вимоги заявника сукупно складають більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати та не забезпечені заставою в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство або відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 7 ст. 16 вказаного закону, суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство; вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника; вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду; відсутня хоча б одна з підстав, передбачених ч. 3 ст. 10 цього Закону; за наявності підстав, передбачених ст. 15 цього Закону.

Підстав для відмови в порушенні провадження у справі про банкрутство боржника, перелічених у ч. 7 ст. 16 Закону, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності усіх підстав для порушення провадження у даній справі про банкрутство ТОВ „Пасдорсервіс" та визнання ПАТ „КБ „Хрещатик" кредитором боржника у сумі 28 972 823,69 грн.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник вказує на те, що до заяви про порушення провадження у даній справі заявником не додано жодних відомостей щодо відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення з ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал", як солідарного боржника, на користь ПАТ „КБ „Хрещатик" заборгованості за кредитним договором № 40-47/2-06/ПБ від 28.10.2009 року в розмірі 11 354 625,64 грн. та неможливості його виконати.

Однак, судова колегія звертає увагу скаржника, що в даній справі боржником виступає саме ТОВ „Пасдорсервіс", і як було встановлено вище, безспірність вимог ініціюючого кредитора підтверджується матеріалами справи, тримісячний строк погашення яких минув, вимоги заявника сукупно складають більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати та не забезпечені заставою в повному обсязі.

До того ж вказані доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Так, ініціюючим кредитором надано суду докази пред'явлення 22.11.2013 року до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на примусове виконання наказу господарського суду міста Києва № 05-5-37/5944 від 28.10.2013 року щодо стягнення з ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал" як солідарного боржника на користь ПАТ „КБ „Хрещатик" заборгованості за кредитним договором № 40-47/2-06/ПБ від 28.10.2009 року в розмірі 11 354 625,64 грн.

02.12.2013 року державним виконавцем відкрито відповідне виконавче провадження ВП № 40986906.

Наразі щодо ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал" господарським судом Харківської області порушена справа № 922/4211/14 про банкрутство. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії ухвали господарського суду Харківської області від 19.03.2015 року у справі № 922/4211/14, судом встановлено, що згідно довідки держаного виконавця № 243/2-10 від 16.12.2014 року, в межах виконавчого провадження ВП № 40986906 жодні суми на користь ПАТ „КБ „Хрещатик" стягнуті не були.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За таких обставин, вищенаведеним спростовуються твердження скаржника про відсутність доказів неможливості виконання рішення господарського суду міста Києва від 10.10.2013 року № 05-5-37/5944 солідарним боржником - ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал", а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенні з цих мотивів.

Як на іншу підставу для скасування оскаржуваної ували боржник посилається на те, що станом на момент порушення провадження у справі вимоги ініціюючого кредитора були повністю забезпечені майном боржника. На підтвердження своїх тверджень апелянт до апеляційної скарги додав копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 року у справі № 826/22242/15 за позовом ТОВ „Будівельне підприємство № 7" до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О., Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа - ТОВ „Бастен" (правонаступник ТОВ Пасдорсервіс"), ПАТ „КБ „Хрещатик" про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Так, вказаною ухвалою залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2016 року, якою позовні вимоги задоволено частково та, зокрема, скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. про державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі, а саме, виробничу базу, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Бутлерова Академіка, 4, загальною площею 4 098, 40 кв.м. за ПАТ „КБ „Хрещатик".

Як було зазначено вище, однією з підстав для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство є те, що вимоги кредитора повністю забезпечені майном боржника (ч. 7 ст. 16 Закону про банкрутство).

Натомість, колегія суддів звертає увагу скаржника, що відповідно до Акту головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України № 141/1 від 12.09.2014 року про реалізацію предмета іпотеки, Банк придбав в рахунок погашення наявної у боржника заборгованості вказану виробничу базу за ціною 19 203 000,00 грн., в той же час загальна заборгованість боржника перед кредитором за рішенням Господарського суду міста Києва 10.10.2013 року у справі № 05-5-37/5944 складає понад 45 мільйонів, що свою чергу спростовує доводи скаржника про те, що заявлені вимоги повністю забезпечені заставою майна боржника, з огляду на що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги з цих мотивів.

Крім того, згідно з ч. 9 ст. 16 Закону про банкрутство, питання введення розпорядження майном боржника та призначення розпорядника майна вирішується господарським судом в ухвалі підготовчого засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону про банкрутство, кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Під час прийняття заяви про порушення справи про банкрутство суд в ухвалі зобов'язує визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надати заяву на участь у даній справі.

У разі якщо від арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), визначеного автоматизованою системою, не надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в цій справі, то розпорядника майна призначає суд без застосування автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Переглядаючи законність винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині призначення розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Степаненка М.М., колегією суддів встановлено наступне.

Так, вирішуючи питання про призначення розпорядника майна боржника, судом встановлено, що автоматизованою системою з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, було визначено кандидатуру арбітражного керуючого Назаренка С.А., який в свою чергу відповідно до листа № 02 від 11.01.2016 року надав заяву-згоду на участь у даній справі.

Але в подальшому, листом №02/02 від 18.01.2016 року від арбітражного керуючого Назаренка С.А. надійшла заява про відмову від участі у справі № 910/26385/15 в якості розпорядника майна боржника у зв'язку з тим, що на його думку він може бути пов'язаною особою щодо боржника.

Натомість, до суду надійшли заяви арбітражних керуючих Носань Н.С., Реверука П.К., Степаненка М.М., Олексенко Н.В., Клименка Д.Б. про призначення його розпорядником майна боржника, у зв'язку з чим постало питання визначення розпорядника майна боржника шляхом вирішення на загальних конкурентних засадах (оцінки рівня завантаженості, професійних та інших характеристик діяльності арбітражних керуючих, переваг одного перед іншим тощо) згідно чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.1.2 рекомендації Президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 року № 04-5/1193 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в ухвалі про призначення розпорядника майна суд має зазначити мотиви, з яких призначено певну кандидатуру та відхилено інші, що були запропоновані.

При виборі кандидатури розпорядника майна судам слід враховувати освіту, досвід та показники роботи у попередніх справах, кількість справ, у яких бере участь арбітражний керуючий, наявність у нього організаційних та технічних можливостей виконувати обов'язки розпорядника майна у конкретній справі, страхування відповідальності арбітражного керуючого та інші обставини, які свідчать про здатність арбітражного керуючого належним чином виконувати передбачені Законом обов'язки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції арбітражний керуючий Носань Н.С. у заяві про участь у справі повідомила, що має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 548 від 10.04.2013 року, мешкає в місті Черкасах, судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльністю арбітражного керуючого не має, управління боржником раніше не здійснювала, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, протягом здійснення професійної діяльності виконувала обов'язки розпорядника майна та ліквідатора на тридцяти чотирьох підприємствах.

Із заяви арбітражного керуючого Реверука П.К. вбачається, що останній має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 783 від 08.04.2013 року, офіс у місті Києві, судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльністю арбітражного керуючого не має, управління боржником раніше не здійснював, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, не має конфлікту інтересів, має належні організаційні та технічні можливості для виконання обов'язків розпорядника майна у даній справі, діяльність арбітражного керуючого здійснює з 2012 року, станом на день звернення до суду із заявою про участь у справі виконує обов'язки розпорядника майна та ліквідатора на шістнадцяти підприємствах.

Як вбачається із заяви арбітражного керуючого Степаненка М.М. останній має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 157 від 07.02.2013 року, року офіс у місті Києві, діяльність арбітражного керуючого здійснює з 2012 року, станом на момент подання заяви про участь у даній справі виконує повноваження ліквідатора у трьох справах, судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльністю арбітражного керуючого не має, управління боржником раніше не здійснював, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, не має конфлікту інтересів, має усю необхідну матеріально-технічну базу для здійснення повноважень у даній справі.

Арбітражний керуючий Олексенко Н.В. у заяві про участь у справі повідомила, що має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 765 від 17.04.2013 року, мешкає в місті Черкасах, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, управління боржником раніше не здійснювала, не належить до жодної з категорій осіб зазначених у ст. 3-1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", діяльність арбітражного керуючого здійснює з 2002 року та станом на день звернення до суду із заявою про участь у справі виконує повноваження ліквідатора у двох справах про банкрутство.

Із заяви арбітражного керуючого Клименка Д.Б. вбачається, що останній зареєстрований у місті Києві, має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 488 від 05.03.2013 року, судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльністю арбітражного керуючого не має, управління боржником раніше не здійснював, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, протягом трудової діяльності обіймав керівні посади на аналогічних за профілем виробничої діяльності підприємствах, у тому числі державних підприємствах.

З огляду на викладене вище, розглянувши подані арбітражними керуючими Носань С.А., Реверуком П.К., Степаненком М.М., Олексенко Н.В. та Клименка Д.Б. на відповідність їх кандидатур вимогам Закону про банкрутство, враховуючи територіальну віддаленість місця проживання арбітражних керуючих Носань С.А. та Олексенко Н.В. від місцезнаходження боржника, а також виходячи з показників професійного досвіду, завантаженості арбітражних керуючих та наявності організаційних та технічних можливостей виконувати обов'язки розпорядника майна в даній справі, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо призначення розпорядником майна ТОВ „Пасдорсервіс" арбітражного керуючого Степаненка М.М.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського дійшла висновку, що ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року у даній справі прийнято відповідно до норм чинного законодавства, викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника безпідставні, необґрунтовані та спростовуються наявними у справі доказами, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю „Пасдорсервіс" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року у справі № 910/26385/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року у справі № 910/26385/15 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи № 910/26385/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

В.В. Шипко