КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р. Справа№ 910/5646/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

заявника: Кінда Н.М., Фрідман Д.А.;

ТОВ "ЕКСПО ВЕБ": Яцько Р.М.;

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 06.04.2016р.

у справі №910/5646/16 (суддя Балац С.В.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "ЛІЗИНГ

ІНФОРМАЦІЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ"

особа, щодо якої заявник просить вжити запобіжні

заходи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ"

про вжиття запобіжних заходів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/5646/16 заяву Приватного акціонерного товариства "ЛІЗИНГ ІНФОРМАЦІЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ" про вжиття запобіжних заходів щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" було задоволено. Накладено арешт на нежиле приміщення за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, будинок 28, група приміщень №319 (нежилі приміщення №1-17) (в літ. "А"), загальна площа - 289,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/5646/16 та винести постанову, якою у задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт наголошував на наступному:

- наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації права, встановленого нормами закону щодо захисту прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються. Отже, суд повинен встановити наявність у особи, яка має намір звернутись з позовом та звернулась з заявою про вжиття запобіжних заходів, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано заяву про вжиття запобіжних заходів, та повинен встановити наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання охоронюваного законом інтересу і, відповідно, ухвалити рішення про захист порушеного права або відмовити позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог;

- нерухоме майно набуте скаржником на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який не суперечить закону, на час розгляду справи є чинним;

- з тексту заяви про вжиття запобіжних заходів не зрозуміло, якого змісту позовна заява буде подана та невідомо до суду якої юрисдикції, оскільки заявником вказано, що в майбутньому буде оскаржено «рішення ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про держану реєстрацію прав на нежитлове приміщення», а позовна заява такого характеру подається до адміністративного суду, а отже і не підлягають застосуванню запобіжні заходи господарського провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2016р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Коршун Н.М.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.05.2016р.

13.05.2016р. Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку із перебуванням судді Коршун Н.М. з 16.05.2016р. у відпустці, для розгляду справи №910/5646/16 було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.05.2016р.

16.05.2016р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання, призначене на 16.05.2016р., а також про продовження строку розгляду апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 69, 102 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання 16.05.2016р. з'явився лише представник заявника. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" в судове засідання не з'явився.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" було задоволено, строк розгляду апеляційної скарги продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 30.05.2016р.

30.05.2016р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 30.05.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/5646/16 та відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" про вжиття запобіжних заходів.

В судовому засіданні 30.05.2016р. представники Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" заперечували проти апеляційної скарги, просили суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін як таку, що була винесена з дотриманням норм процесуального права, а також з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

В судовому засіданні 30.05.2016р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ", дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій" (далі - заявник, ПрАТ "Лізинг ІТ") звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про вжиття запобіжних заходів, в якій просило суд накласти арешт на нежиле приміщення за адресою: м. Київ, пр-т. Оболонський, 28, група приміщень №319 (нежилі приміщення № 1-17) (в літ. "А"), загальна площа 289,9 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

03.10.2012р. між ПАТ «Міський комерційний банк» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» було укладено Кредитний договір №886/980-ЮО (далі - Кредитний договір).

03.10.2012р. між ПАТ «Міський комерційний банк» та ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» було укладено Договір іпотеки №886/980-ЮО/І від 03.10.2012р. (далі - Договір іпотеки), який забезпечує виконання зобов'язань ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» за Кредитним договором. Предметом іпотеки є нежиле приміщення за адресою м. Київ, проспект Оболонський, 28, група приміщень №319 (нежилі приміщення №1-17) (в літ. «А»), загальна площа 189,9 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00. Правовстановлюючим документом на нежиле приміщення є Свідоцтво про право власності серії САВ №869041. При цьому, договір іпотеки містить в собі ще один договір (про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку) в формі застереження.

05.02.2016р. ПрАТ «Лізинг ІТ» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» отримали листи з заявами-вимогами від ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про усунення порушень в порядку ст. ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку», в яких ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» повідомило, що 26.01.2016р. набуло права іпотекодержателя внаслідок послідовності відступлення прав іпотекодержателя за Договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов'язань ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» за Кредитним договором. В Заявах-вимогах зазначалась наступна послідовність відступлень прав:

- від ПАТ «Міський комерційний банк» право іпотекодержателя перейшло до ПАТ «Банк професійного фінансування» - Договір відступлення права вимоги №1/2014 від 26.08.2014р. Договір відступлення прав за договором іпотеки від 12.09.2014р. При чому, 06.01.2015р. ПрАТ «Лізинг ІТ» вже отримувало від ПАТ «Профін Банк» інформацію про перехід до нього прав кредитора та іпотекодержателя, але на чисельні запити ПрАТ «Лізинг ІТ» до ПАТ «Профін Банк» останній не надав жодних доказів переходу прав до нього;

- від ПАТ «Профін Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» - Договори від 25.01.2016р.;

- від ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - Договір про відступлення прав вимоги від 25.01.2016 р. та Договір про відступлення прав за іпотечним договором від 26.01.2016р.

В Заявах-вимогах, про які зазначалося вище, ПрАТ «Лізинг ІТ» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» повідомлялися про те, що станом на 25.01.2016р. існує заборгованість ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» за Кредитним договором та у разі непогашення заборгованості у 30-денний термін, буде ініційоване примусове стягнення предмету іпотеки відповідно до умов Договору іпотеки в судовому порядку або в інший спосіб, відповідно до законодавства України.

16.02.2016р. ПрАТ «Лізинг ІТ» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» направили на адресу ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» вимоги про надання доказів виникнення прав іпотекодержателя відповідно до ч.2 ст. 527 Цивільного кодексу України, а також направили повідомлення про свої вимоги на адресу нотаріуса, який передавав заяви-вимоги ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» до ПрАТ «Лізинг ІТ» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ». Водночас, ПрАТ «Лізинг ІТ» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» повідомили, що норми ч.2 ст. 517 Цивільного кодексу України дозволяють боржнику не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а виходячи зі змісту ст. 613 Цивільного кодексу України, строк надання таких доказів є часом прострочення кредитора.

02.03.2016р. ТОВ «Фінансова ломпанія Інвест-Кредо» надало копії документів, але ці документи, на думку ПрАТ «Лізинг ІТ» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ», не підтверджували реальну наявність у ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» прав іпотекодержателя та кредитора, оскільки серед наданих документів були відсутні докази перерахування грошових коштів новим кредитором попередньому кредитору, а згідно з наданими договорами про відступлення, права вимоги до нового кредитора переходять виключно після перерахування новим кредитором коштів попередньому кредитору.

В той же день, тобто 02.03.2016р., ПрАТ «Лізинг ІТ» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» направили до ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» повторні вимоги, в яких вказали які саме документи ПрАТ «Лізинг ІТ» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» будуть вважати доказами реальної наявності у ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» прав вимоги за Кредитним договором та права іпотекодержателя за Договором іпотеки.

24.03.2016р. ПрАТ «Лізинг ІТ» (заявник) за власною ініціативою отримало Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, з якої дізналося про те, що спірне нежиле приміщення має нового власника, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО ВЕБ» (далі - ТОВ «ЕКСПО ВЕБ»). При чому, право власності на нежиле приміщення 16.03.2016р. перейшло до ТОВ «ЕКСПО ВЕБ» від ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» за договором про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі Договору іпотеки, який було укладено 14.03.2016р. між ТОВ «ЕКСПО ВЕБ» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», який в свою чергу забезпечував зобов'язання ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» перед ТОВ «ЕКСПО ВЕБ» на суму 3 200 000,00 грн. зі строком виконання 29.03.2016р.

Заявник, як іпотекодавець спірного нерухомого майна за Договором іпотеки, наголошував на тому, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» не мало права на стягнення нежилого приміщення з ПрАТ «Лізинг ІТ» до надання ПрАТ «Лізинг ІТ» та ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» доказів реального переходу до ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» прав кредитора за Кредитним договором та доказів реального переходу до ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» права іпотекодержателя за Договором іпотеки.

Окрім того, на думку заявника, ПАТ «Міський комерційний банк», як кредитор за Кредитним договором та іпотекодержатель за Договором іпотеки, не мав права на передачу прав іпотекодержателя без погодження такої передачі з ПрАТ «Лізинг ІТ», як з іпотекодавцем, оскільки таке погодження вимагається за умовами Договору іпотеки.

В своїй заяві ТОВ «Лізинг ІТ» зазначав про свій намір звернутись до господарського суду з метою відновлення його прав на спірне нежиле приміщення з вимогами про визнання незаконними дій ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» щодо реєстрації прав на нежиле приміщення за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та щодо подальшої передачі цього права ТОВ «ЕКСПО ВЕБ», а також про скасування державної реєстрації цих прав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/5646/16 заяву про вжиття запобіжних заходів щодо ТОВ "ЕКСПО ВЕБ" було задоволено. Накладено арешт на нежиле приміщення за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, будинок 28, група приміщень №319 (нежилі приміщення №1-17) (в літ. "А"), загальна площа - 289,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

При цьому суд виходив з того, що задоволення заяви про вжиття запобіжних заходів відповідає вимогам адекватності і співмірності, оскільки не покладає на заінтересованих осіб ніякого зайвого обтяження, проте дозволяє створити належні умови для реалізації заявником права на судовий захист. Водночас, суд визнав обґрунтованим припущення заявника щодо можливості незаконного відчуження майна, на яке заявник просить накласти арешт, у тому числі шляхом його продажу чи в інший спосіб.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, викладеними в ухвалі від 06.04.2016р., з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 43-1, 43-2 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43-2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову. Запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Отже, до подання заяви про вжиття запобіжних заходів особу спонукає її суб'єктивне уявлення про те, що в майбутньому може бути утруднене чи унеможливлене подання до суду доказів, або суб'єктивне уявлення про порушення чи загрозу порушення її права. Тобто, певним чином подача заяви про запобіжні заходи є превентивним заходом запобігання порушенню права. Законодавець допускає превентивну процесуальну діяльність суду, яка спрямовується на гарантування прав, в тому числі процесуальних, та законних інтересів осіб в майбутньому. Тому запобіжні заходи в господарському судочинстві слід розглядати саме крізь призму такої превентивної діяльності.

Запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи реальності виконання рішення суду. Ефект запобіжних заходів досягається завдяки несподіваності цих заходів для порушника прав заявника.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову. Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

В процесі перегляду справи колегією суддів було встановлено, що права іпотекодержателя на належне заявнику нерухоме майно (нежиле приміщення за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 28, група приміщень №319 (нежилі приміщення №1-17) (в літ. «А»), загальна площа 289,9 кв. м.), яке виступало об'єктом іпотеки за Договором іпотеки №886/980-ЮО/І від 03.10.2012р. в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» за Кредитним договором №886/980-ЮО від 03.10.2012р., шляхом укладання низки договорів, без згоди заявника, були передані ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Про перехід права власності на спірне нежиле приміщення від ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» до ТОВ «Експо Веб» за договором про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі договору іпотеки, укладеного 14.03.2016р. між ТОВ «Експо Веб» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», який забезпечував зобов'язання ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» перед ТОВ «Експо Веб» на суму 3 200 000,00 грн. зі строком виконання 29.03.2016р. свідчить наявна у справі Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (том справи - 1, аркуші справи - 53-54).

Відповідно до ч.3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Таким чином, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

До того ж, у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи щодо якої просять вчинити запобіжні заходи; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений ч.3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України; імовірності настання обставин, зазначених у ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб (аналогічна правова позиція викладена в Інформаційному Листі Вищого господарського суду України від 20.04.2007р. №01-8/251 «Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів» та п.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності»).

Колегія суддів враховує доводи відповідача про те, що позовну заяву заявника до ТОВ «ЕКСПО ВЕБ», за участю третіх осіб: ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. про визнання права власності на спірне нерухоме майно було повернуто без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2016р., а апеляційна скарга на вказану ухвалу місцевого господарського суду повернута без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, судом перевіряється правильність ухвали про вжиття запобіжних заходів саме на дату її винесення Господарським судом міста Києва. Питання щодо припинення запобіжних заходів не є предметом дослідження в даному конкретному випадку.

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Заперечуючи проти доводів заявника щодо можливості незаконного відчуження нерухомого майна, на яке заявник просив накласти арешт, зокрема, шляхом його продажу чи в інший спосіб, відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про протилежне.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що вид запобіжного заходу, який заявник просив суд вжити (накладення арешту на нерухоме майно), відповідає вимогам ст. 43-2 Господарського процесуального кодексу України. Припущення заявника про можливе відчуження спірного майна, з урахуванням низки вже укладених договорів про передачу права іпотекодержателя на це майно, про що зазначалося вище, є обґрунтованим. До того ж, задоволення заяви про вжиття запобіжних заходів відповідає вимогам адекватності і співмірності, оскільки не покладає на заінтересованих осіб ніякого зайвого обтяження, проте дозволяє створити належні умови для реалізації заявником права на судовий захист.

Відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, наведених в заяві про вжиття запобіжних заходів.

Зважаючи на вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/5646/16 прийнята з дотриманням норм процесуального права, а також з повним і всебічним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, тоді як доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення скарги відсутні.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за її подання покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" (апелянта).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43-1 - 43-10, 49, 77, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПО ВЕБ" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2016р. у справі №910/5646/16 - без змін.

2. Матеріали справи №910/5646/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк