КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р. Справа№ 910/14566/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

на рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р.

у справі №910/14566/15 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»

про відшкодування шкоди в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення з відповідача в порядку регресу матеріальних збитків у сумі 8 357,89 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися. Позивач про причини неявки суд не повідомив. Від відповідача надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності їх повноважного представника.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представників сторін.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами від 14.03.2016 р., 29.03.2016 р., 11.04.2016 р. та 16.05.2016 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17.07.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір №2000-1-06024-2-9-13401 добровільного страхування наземного транспорту (далі - Договір).

За умовами Договору предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Ford Focus», державний номер НОМЕР_1.

Пунктом 20.1 Договору встановлено, що страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, наведеними у п. 20.2 цього договору.

Пункт 20.2.2 Договору визначає серед інших страхових ризиків, спричинення збитків внаслідок ДТП - будь-якого пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

28.02.2014 р. у м. Тернопіль відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки «Ford Focus», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортним засобом марки ЗАЗ VIDA B1, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Вищезазначена ДТП за взаємним погодженням водіїв, оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом) (а.с.19).

14.03.2014 р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування, згідно умов договору №2000-1-06024-2-9-13401 від 17.07.2013 р.

Згідно з п. 15 Договору відновлення ТЗ здійснюється на базі авторизованої СТО.

Відповідно до п. 25.10 Договору, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ, на підставі рахунків СТО, чи, в окремих випадках, на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи аварійним комісаром.

Вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку №218 від 17.03.2014 р. із ремонтною калькуляцією Audatex №1.001.14.03385_MISSION102731 від 17.03.2014р., виставлених ТОВ «ОСОБА_5 Інтернешнл» становить 10 178,34 грн.

Згідно страхового акта №1.001.14.03385/VESKO9083 від 27.03.2014 р. та розрахунку до нього, позивач визначив розмір страхового відшкодування, відповідно до вказаного вище рахунку у розмірі 9 357,89 грн.

Сума страхового відшкодування у розмірі 9357,89 грн. перерахована позивачем на рахунок ТОВ «ОСОБА_5 Інтернешнл», що підтверджується платіжним дорученням №98772 від 28.03.2014 р. (а.с. 28).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4, який керував транспортним засобом марки ЗАЗ VIDA B1, державний номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» за полісом №АС/1802581 (а.с. 18).

03.10.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою вих.№8495/26цв про відшкодування шкоди у порядку регресу, у відповідь на яку відповідач надав лист вих.№1464 від 22.10.2014 р. із зауваженням, що звернень від ОСОБА_4 щодо настання ДТП до ТДВ «СТ «Домінанта» не надходило.

З огляду на відмову ТДВ «СТ «Домінанта» перерахувати зазначені кошти, ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача шкоду в порядку регресу в розмірі 8 357,89 грн.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту настання ДТП з вини ОСОБА_4, від якого також не надходило жодних повідомлень щодо настання вищезазначеної ДТП.

Згідно ч. 1 ст. 352 ГК України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Статтею 983 ЦК України передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» встановлений порядок і умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування, відповідно до яких, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування).

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

ДТП, що мала місце 28.02.2014 р. у м. Тернополі, оформлена европротоколом - повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 р., яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин дозволено спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються з п. 33.2 ст.33 зазначеного вище Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 р. №274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Вказаною Інструкцією передбачено, що у европротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Згідно з европротоколом, дорожньо-транспортна пригода, що сталась 28.02.2014 р. о 08.55 год. у м. Тернопіль, між ТЗ марки «Ford Focus», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ТЗ марки ЗАЗ VIDA B1, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем - Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

При заповнені п. 12 европротоколу, а саме обставин ДТП, гр.ОСОБА_4 обрано для пояснення схеми ДТП п.п.2 - під час виїзду з місяця стоянки/під час відкривання дверей, та гр.ОСОБА_2 - п.п.13 - під час повороту ліворуч. До п.12 европротоколу міститься пояснення, що це не є визнанням відповідальності, а є коротким звітом про особливості та обставини, які прискорять врегулювання претензій.

Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є, відповідно, підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

При цьому, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди у такий спосіб (складення її учасниками європротоколу без виклику відповідного підрозділу МВС України) не складається постанова про адміністративне правопорушення та не направляються матеріали дорожньо-транспортної пригоди до суду для притягнення відповідальної за вчинення такої пригоди особи до відповідальності.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Колегією враховано, що страховик за договором добровільного страхування прийняв спірний европротокол як належний доказ настання страхового випадку і виплатив за ним відшкодування, звернувшись з даним позовом про відшкодування здійснених виплат.

Таким чином, даний європротокол є належним доказом настання страхового випадку та страхової виплати, проте, як вказано вище, для відшкодування витрат у порядку регресу необхідно обов'язково встановити винну особу.

У зв'язку з тим, що жодним із учасників ДТП відповідальність за її скоєння не була взята, судом першої інстанції призначалась судова трасологічна експертиза задля з'ясування механізму скоєння ДТП, проте матеріали справи повернулись з експертної установи до суду без висновку через ненадання сторонами додаткових вихідних даних, які необхідні для надання відповіді на поставлене запитання.

Крім того, на вимогу суду апеляційної інстанції в ухвалах від 29.03.2016 р., 11.04.2016 р., 16.05.2016 р. було витребувано матеріали страхової справи за полісом № АС/1802581, які відповідачем так і не були надані.

Отже, судовою колегією, з урахуванням положень ст.ст. 34, 43 ГПК України, було вчинено всі дії, а також запропоновано надати суду документи, на підставі яких можливо було б встановити особу винну у ДТП. Проте, сторонам таких документів суду надано не було.

Оскільки у европротоколі відповідальність за скоєння ДТП жодним з учасників не взята та ніяких пояснень чи фото щодо механізму скоєння ДТП матеріали справи також не містять, то відсутня можливість визначення винної у спричиненні даної ДТП особи та покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди у порядку регресу на відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в порядку регресу матеріальних збитків у сумі 8 357,89 грн. є необґрунтованими, документально недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р. у справі №910/14566/15 залишити без змін.

Справу №910/14566/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

А.І. Мартюк