ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 травня 2016 року Справа № 927/14/4/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Владимиренко С.В.,

Воліка І.М.,

розглянувши касаційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 березня 2016 року у справі № 927/14/4/13 Господарського суду Чернігівської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс-плюс", м. Чернігів, до Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", м. Чернігів, про зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення, за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс-плюс на дії Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

В С Т А Н О В И В:

Подана Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

01.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон), який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання касаційної скарги до господарського суду на ухвалу суду (у редакції Закону від 22.05.2015, чинної на момент звернення заявника із касаційною скаргою) ставки судового збору встановлюються у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (п. 7 ч. 2 ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", у січні 2016 встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1 378 грн.

Отже, при подачі касаційної скарги заявник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 378 грн.

У касаційній скарзі заявник клопоче про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі посилаючись на неможливість сплати судового збору у встановлений законом строк.

Проте, заявником не надано доказів на підтвердження того, що, необхідні кошти для сплати судового збору у встановленому розмірі можуть бути реально виділені протягом періоду ймовірної граничної відстрочки, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, тобто в межах п'ятнадцятиденного терміну розгляду касаційної скарги, передбаченого статтею 1118 Господарського процесуального кодексу України, що могло бути вагомою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2 частини 3 статті 129 Конституції України та статтею 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб'єкти господарювання та громадяни поставлено законом у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг бюджетним установам перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для задоволення клопотання заявника касаційної скарги про відстрочку сплати судового збору, тому касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених в пункті 4 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку та з відповідним клопотанням про відновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Зважаючи на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, скарга не дає підстав для перегляду постанови апеляційного господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 березня 2016 року у справі № 927/14/4/13 разом з доданими до неї документами повернути скаржнику, а справу - Господарському суду Чернігівської області.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: С.В. Владимиренко

І.М. Волік