РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016Справа №910/3011/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "ОТІС"

до Комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим господарством

Дарницького району міста Києва"

про стягнення 6 963,44 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Мацюк В.В. - представник, довіреність № 8 від 29.01.2016;

Від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ОТІС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" про стягнення коштів у розмірі 6 963,44 грн., а також стягнення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору D 21Т №063/21 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 10.11.2014 в частині своєчасної та повної плати за виконані роботи, в результаті чого виникла заборгованість у вище зазначеному розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/3011/16 та призначено до розгляду на 31.03.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.03.2016 розгляд справи відкладено на 21.04.2016.

У судові засідання 31.03.2016 та 21.04.2016 з'явився уповноважений представник позивача.

Уповноважений представник відповідача у вказані судові засідання не з'явився.

Про дату, час і місце розгляду даної справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень: № 084, № 332.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 21.04.16 р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи б/н б/д, яке судом задоволено, документи долучено до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем на час проведення судового засідання 21.04.16 р. суду не надано.

Від відповідача заяв та клопотань процесуального характеру на час проведення судових засідань 31.03.16 р. та 21.04.16 р. до суду не надходило.

Документи, витребувані ухвалами суду від 25.02.16 р. та 31.03.16 р. відповідачем суду не надані.

Про поважні причини неявки представника відповідача суд не повідомлено.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представника відповідача в судові засідання обов'язковою не визнавалась, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, беручи до уваги відсутність процесуальних заяв та клопотань відповідача на час розгляду справи, а також той факт, що представник позивача проти розгляду справи без участі представника відповідача не заперечував, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань представника позивача щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи в судових засіданнях представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судових засіданнях повідомив суд, що права та обов'язки стороні зрозумілі.

Відводу судді представником позивача не заявлено.

В судовому засіданні 21.04.16р. представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, відповів на питання суду.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими позивачем доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, 10 листопада 2014 між Приватним акціонерним товариством "ОТІС" (позивач у справі, підрядник за договором) та Комунальним підприємством "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" (відповідач у справі, замовник за договором) укладено Договір D 21T №063/21 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник забезпечує виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів (заміна гальмівних котушок після викрадення), розташованих за адресами: вул. Срібнокільська, 8 (3 під'їзд - реєстраційні №№ 23300, 23298), вул. Срібнокільська, 16 (3 під'їзд - реєстраційні №№23172, 23171) та вул. Урлівська, 3 (2 під'їзд - реєстраційні №№23877, 23876), замовник зобов'язується сплатити підряднику вартість матеріалів та робіт, яка визначена в договірній ціні.

Розділами 2 - 4 Договору сторони узгодили договірну ціну та порядок розрахунків, робочу силу та термін виконання робіт, відповідальність сторін тощо.

Згідно п. 6.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

Вказаний Договір підписаний представниками підрядника та замовника та скріплений печатками юридичних осіб.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який регулюється нормами §1 глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 2 ст. 844 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1.2 Договору необхідність виконання робіт обумовлюється дефектними актами, в яких визначаються фізичні обсяги робіт та умови їх виконання, складеним представником замовника разом з представником підрядника.

Зокрема, позивачем надані суду копії дефектних актів від 21.10.14р. та 22.10.14р. за адресами: вул. Срібнокільська, 8 (3 під'їзд), вул. Срібнокільська, 16 (3 під'їзд) та вул. Урлівська, 3 (2 під'їзд), згідно яких зазначено вид необхідних робіт, матеріалів та обладнання для їх виконання.

Згідно п. 2.1 Договору договірна ціна визначається на основі твердого кошторису, складеного за Правилами визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (із змінами та доповненнями), що є невід'ємною частиною договору. При складанні договірної ціни обчислення загальновиробничих, адміністративних витрат та прибутку здійснюється за показниками, які враховані у складі інвесторської кошторисної документації. Заготівельно-складські витрати розраховуються за усередними відсотковими показниками до кошторисної вартості матеріалів, передбаченими в інвесторській кошторисній документації. Договірна ціна є твердою, узгоджена сторонами і використовується при проведенні взаєморозрахунків. Договірна ціна складає: всього - 5 802,87 грн., ПДВ 20 % - 1160,57 грн.. Разом по Договору - 6 963,44 грн.

Як свідчать матеріали справи, сторонами узгоджено та підписано 10.11.14 р. Договірну ціну та локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на відновлювальні роботи з ремонту ліфта житловий будинок, копія яким містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 2.2 Договору зазначена тверда договірна ціна встановлюється незмінною на весь обсяг робіт і може уточнюватись за згодою сторін лише у випадках, передбачених 6.3.2.2 ДСТУ Б-Д.1.1-1:2013, а саме якщо:

а) замовник змінює в процесі виконання робіт проектні рішення, що призводить до зміни обсягів робіт та вартісних показників;

б) виникають обставини непереборної сили - надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання договору;

в) змінюється законодавство з питань оподаткування та з інших питань, обов'язкове застосування положень якого призводить до зміни вартості робіт.

Пунктом 3.1. Договору зазначено, що транспортування матеріалів на об'єкт входить в кошторисну вартість робіт.

У відповідності до п. 3.3 Договору підрядник зобов'язується виконати роботи з ремонту ліфтів протягом 5 робочих днів з дня погодження кошторисної документації.

За умовами п. 2.3 Договору виконання робіт оформляється актом приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідкою КБ-3 не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Згідно частини 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В силу ч. 2 ст. ст. 853 Цивільного кодексу України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

За наданими позивачем матеріалами судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем виконані, а відповідачем прийняті по обсягу та якості роботи (відновлювальні роботи з ремонту ліфтів в житлових будинках) на суму 6 963,44 грн., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими печатками обох підприємств актом №063/21 110-Т1 приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ (форма №КБ-3) за листопад 2014 р. від 14.11.14 р., копії яких наявні в матеріалах справи. Як встановлено за змістом вказаних акту та довідки, вказані документи підписані з боку замовника 27.11.14 р.,

Як вбачається із наданих позивачем акту приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) за листопад 2014 р. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) за листопад 2014 р. , а також підтверджено представником позивача в судовому засіданні, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання робіт за вказаними актами відсутні.

Доказів пред'явлення відповідачем претензій щодо виявлення відхилень при виконанні робіт від належної якості, обсягів та ціни робіт, а також термінів виконання робіт, як і приписів про їх усунення, до суду не надходило, будь-які докази відступів від умов Договору та відмови від приймання виконаних робіт та підписання акту приймання останніх (форма №КБ-2в) за листопад 2014р., а також заперечення щодо повного та належного виконання позивачем умов Договору з боку відповідача відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов'язання по виконанню відновлювальних робіт з ремонту ліфтів, обумовлених Договором та в обсягах, зазначених в акті приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) за листопад 2014 р. та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) за листопад 2014 р., а відповідачем, у свою чергу, прийнято виконання цих робіт у вказаних обсягах без будь - яких зауважень.

Згідно частини 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до п. 2.4. Договору оплата вартості відновлювальних робіт з ремонту ліфтів, згідно п. 2.1 Договору здійснюється замовником на умовах відстрочки платежу на 120 банківських днів з дня підписання відповідних актів виконаних робіт.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно визначень ч.ч. 1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Проте, за твердженнями позивача, в порушення умов Договору відповідач - Комунальне підприємство "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» свого грошового зобов'язання в частині оплати вартості виконаних позивачем відновлювальних робіт з ремонту ліфтів належним чином не виконав та у визначений п. 2.4. Договору строк грошові кошти не перерахував, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість в сумі 6963,44 грн.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З метою добровільного врегулювання спору позивачем на адресу відповідача 20.10.2015 була направлена грошова вимога № 673-юр (про оплату бору за виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів) в якій позивач вимагав, зокрема, сплати коштів в сумі 6963,44 грн. за виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфта згідно Договору D 21T №063/21 від 10.11.2014.

Факт отримання вказаної вимоги відповідачем 23.10.15 р. підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення поро вручення поштового відправлення № 397.

Проте, вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, оплата за виконані позивачем роботи проведена не була.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Комунальне підприємство "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" свої зобов'язання щодо перерахування коштів за виконані позивачем - Приватним акціонерним товариством "Отіс" відновлювальні роботи з ремонту ліфтів в розмірі 6 963,44 грн. у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору, не виконав, в результаті чого у останнього станом на час звернення до суду утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором у встановленому судом вище розмірі, яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів розірвання чи визнання недійсним вказаного Договіру D 21T №063/21 від 10.11.2014 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів або окремих його положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення Договору на час його підписання та виконання з боку сторін відсутні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що факт невиконання відповідачем зобов'язань підтверджується матеріалами справи, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 963,44 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 р. "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва" (02091, м. Київ, Харківське шосе, 148-А; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Отіс" (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 37; ) 6 963,44 грн. (шість тисяч дев'ятсот шістдесят три гривні 44 копійки) основного боргу та 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 26 травня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання та підписання повного тексту рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Суддя А.М. Селівон