ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа № 925/274/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем Петрик І.О. за участю представників сторін: позивача не явився, відповідача ОСОБА_1 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Жашківського підприємства теплових мереж про стягнення 51 067,20грн.

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалась перерва з 21 квітня по 12 травня 2016 року.

Заявлено позов про стягнення з відповідача 51067,20грн. заборгованості по договору №13/3986-ТЕ-36 від 30.09.2013р. купівлі продажу природного газу з яких: 33583,93 грн. інфляційних втрат, 13114,41 грн. пеня та 4368,86 грн. 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за договором купівлі - продажу природного газу, а саме відповідач допустив прострочення оплати вартості отриманого за договором природного газу.

Представник відповідача у відзиві на позов та у судовому засіданні проти позову заперечував. Заперечення вмотивовано тим, що 31.10.2013 року оплату за поставлений природний газ за цей період здійснили частково, а саме в сумі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн..) тому, що за період жовтень-грудень 2013 року на підприємстві виникла різниця в тарифах (різниця між повною собівартістю виробленої одиниці теплової енергії та встановленого тарифу на теплову енергію) у сумі 172 323,00 грн., що підтверджується витягом з протоколу № 14 засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу області від 20.08.2014р.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 між учасниками взаєморозрахунків, до яких належить також ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та Жашківське підприємство теплових мереж (позивач та відповідач), був укладений договір про організацію взаєморозрахунків від 07.10.2014 року № 642/30, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання субвенції.

28.10.2014 на виконання умов договору № 642/30 від 07.10.2014 про організацію взаєморозрахунків кошти у сумі 172 323,00 грн. перераховані з рахунку Жашківського ПТМ на рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" згідно з платіжним дорученням №507 від 28.10.2014 року у якості оплати за спожитий природний газ, отриманий за Договором № 13/3986-ТЕ-36 від 30.09.2013 року.

Таким чином, уклавши зазначений договір про організацію взаєморозрахунків сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

30 вересня 2013 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - Позивач, Компанія, Постачальник) та Жашківським підприємством теплових мереж (далі - Відповідач, Покупець) укладений договір купівлі - продажу природного газу № 13/3986-ТЕ-36 (далі - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору продавець зобов'язався передати Покупцеві у 2013 році природний газ для вироблення теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ на умовах, визначених договором.

На виконання договору позивач поставив протягом жовтня 2013 року - грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 182323,11грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 24.01.2014 року на суму 33083,48грн., від 24.01.2014 року на суму 68300,96 грн., від 24.01.2014 року на суму 80938,67 грн.

Відповідно до п. 6.1. та п. 6.2 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати вартості обсягів газу в термін до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Однак, оплату за спожитий газ Відповідач вчасно та в повному обсязі не здійснював.

В той же час судом встановлено, що 07 жовтня 2014 року між сторонами у справі та Головним управлінням Державної казначейської служб і України у Черкаській області, Департаментом Фінансів Черкаської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Жашківської райдержадміністрації укладене договір № 642/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до 2 статті 16 Закону України Про державний бюджет України на 2014 рік і Порядку та Умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29 січня 2014 року № 30.

Положеннями пункту 7 угоди про організацію взаєморозрахунків передбачено, що Жашківське підприємство теплових мереж перераховує на рахунок НАК Нафтогаз України кошти у сумі 172323,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 28720,50 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 30.09.2013 № 13/3986-ТЕ-36.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 10 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Кошти в сумі 172323,00 були перераховані на рахунок позивача платіжним дорученням від 28.10.2014 №507.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм частини 1 та частини 2 статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Нормами частини 1 статті 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України та пені, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків від 07 жовтня 2014 року і відповідно до пункту 16 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Судом встановлено, що така оплата була здійснена саме в строки, визначені цим договором

За таких обставин підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України відсутні, оскільки уклавши угоду про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

На даний час заборгованість по договору за спожитий природний газ в 2013 році відсутня. Розрахунок відбувся в порядку і строки вказані в угоді про організацію взаєморозрахунків, які Відповідачем порушені не були. Про вказане свідчать додані до справи докази, а саме копія Договору, акту звірки розрахунків та платіжного доручення на оплату спожитого природного газу.

Таким чином, в розумінні статті 610 ЦК України не мало місце виконання зобов'язання відповідачем з порушенням умов, визначених змістом угоди про організацію взаєморозрахунків ( неналежне виконання).

Аналогічна правова позиція щодо відсутності підстав для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України викладена в постановах Вищого господарського суду у справі № 910/21577/15 від 02.03.2016 у справі № 922/4231/15 від 16.03.2016.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.05.2016р.

СУДДЯ К.І.Довгань