РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016Справа №910/31256/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайтаун"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Постачгарант"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Горбунов С.В. - за довіреністю від 01.01.2016 року;

від відповідача: Гічко Ю.М. - за довіреністю від 26.01.2016 року.

В судовому засіданні 23 березня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайтаун" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Постачгарант" (відповідач) про стягнення 38 298,00 грн. вартості неякісного товару.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов'язань за видатковою накладною № РН-00548 від 10.09.2015 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/31256/15. Розгляд справи призначено на 13.01.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2016 року розгляд справи було відкладено на 08.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 року розгляд справи було відкладено на 16.03.2016 року.

У судове засідання, призначене на 16.03.2016 року з'явились представники сторін, надали усні пояснення, відповіли на запитання суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 23.03.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Постачгарант» (постачальник) виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Скайтаун» (покупець) рахунок-фактуру № СФ-004892 на суму 47 089,50 грн.

Покупцем здійснено попередню оплату поставленого товару за рахунком-фактурою № СФ-004892 на суму 47 089,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 848 від 09.09.2015 року.

10.09.2015 року постачальником здійснено поставку товару (труба 100х100х4, труба 100х50х4, лист 8х1500х6000) покупцю за видатковою накладною № РН-00548 на суму 47 089,50 грн.

В подальшому було складено акт про поставку товару неналежної якості від 14.09.2015 року, яким встановлено, що сторонами погоджено поставку труби 100х100х4 мм, в той час як поставлено трубу 100х100х3 мм). Вказаний акт підписано ОСОБА_3 (ТОВ «Скайтаун») та ОСОБА_4 (ТОВ «Постачгарант»).

14.09.2015 року позивач звернувся до відповідача із листом № 14/9/1, у якому вказав, що відповідачем поставлено товар неналежної якості (замість труб 100х100х3 мм поставлено труби 100х100х4 мм), у зв'язку із чим просить повернути 38 298,00 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання умов договору поставки за видатковою накладною № РН-00548 від 10.09.2015 року щодо поставки товару належної якості, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 38 298,00 грн. вартості неякісного товару.

Відповідач у відзиві зазначив, що акт про поставку товару неналежної якості від 14.09.2015 року підписано ОСОБА_4, який не знаходився у трудових відносинах із відповідачем або будь-яким чином був уповноважений на вчинення відповідних дій.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина 2 статті 640 Цивільного кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір поставки.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 687 Цивільного кодексу України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам. Якщо порядок перевірки додержання продавцем умов договору купівлі-продажу не встановлений відповідно до частини першої цієї статті, перевірка здійснюється відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться в таких випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару. У разі невиконання покупцем цього обов'язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов'язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Відповідно до п.п. 16, 20, 29, 40 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості № П-7, затвердженої постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 (далі - Інструкція), у разі виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, вказаним в маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 Інструкції) отримувач призупиняє подальше приймання продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. При нез'явленні представника виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця) у встановлений строк і у випадках, коли виклик представника іногороднього виробника (відправника) не є обов'язковим, перевірка якості продукції робиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції за якістю. За відсутності відповідної інспекції за якістю або бюро товарних експертиз в місці знаходження одержувача (покупця), при відмові їх виділити представника або нез'явленню його за викликом одержувача (покупця) перевірка робиться: за участю компетентного представника іншого підприємства (організації), виділеного керівником або заступником керівника цього підприємства (організації), або за участю компетентного представника громадськості підприємства-одержувача, призначеного керівником підприємства з числа осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського або місцевого комітету профспілки цього підприємства, або односторонньо підприємством-одержувачем, якщо виконавець (відправник) дав згоду на одностороннє приймання продукції. За результатами приймання продукції за якістю і комплектністю за участю представників, зазначених в п.п. 19 та 20 даної Інструкції, складається акт про фактичну кількість і комплектність отриманої продукції. Акт має бути складений в день закінчення приймання продукції за якістю і комплектністю. Претензія з постачання продукції невідповідної за якістю, комплектністю, тарою, упаковкою та маркуванням стандартам, технічним умовам, пред'являється покупцем виробнику (постачальнику) у встановлений термін.

Як встановлено судом, 09.09.2015 року постачальник виставив покупцю рахунок-фактуру № СФ-004892 на суму 47 089,50 грн.

Покупцем здійснено попередню оплату поставленого товару за рахунком-фактурою № СФ-004892 на суму 47 089,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 848 від 09.09.2015 року.

10.09.2015 року постачальником здійснено поставку товару (труба 100х100х4, труба 100х50х4, лист 8х1500х6000) покупцю за видатковою накладною № РН-00548 на суму 47 089,50 грн.

14.09.2015 року позивач звернувся до відповідача із листом № 14/9/1, у якому вказав, що відповідачем поставлено товар неналежної якості (замість труб 100х100х3 мм поставлено труби 100х100х4 мм), у зв'язку із чим просить повернути 38 298,00 грн.

В подальшому було складено акт про поставку товару неналежної якості від 14.09.2015 року, яким встановлено, що сторонами погоджено поставку труб 100х100х4 мм, в той час як поставлено труби 100х100х3 мм.

Вказаний акт підписано ОСОБА_3 (ТОВ «Скайтаун») та ОСОБА_4 (ТОВ «Постачгарант»).

Стаття 237 Цивільного кодексу України визначає представництво як правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана за повноваженням вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

В силу статті 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Однак, доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_4 як представника відповідача, який уповноважений на підписання акту про поставку товару неналежної якості від 14.09.2015 року суду не представлено.

Крім того, відповідно до штатного розпису ТОВ «Постачгарант» (чинного на день складання акту про поставку товару неналежної якості від 14.09.2015 року) та довідки № 1 від 18.03.2016 року ОСОБА_4 ніколи не працював у останньому.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що ОСОБА_4 не був наділений відповідачем повноваженнями щодо підписання акту про поставку товару неналежної якості від 14.09.2015 року, вказаний акт не є підтвердженням поставки позивачу товару неналежної якості, що зумовлює відхилення позовної вимоги про стягнення 38 298,00 грн. вартості неякісного товару.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайтаун" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Постачгарант" про стягнення 38 298,00 грн. вартості неякісного товару відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 04.04.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало