УХВАЛА

19.05.2016Справа № 4/534

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Промтек"

на дії відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві

у справі 4/543

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Край"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Промтек"

про стягнення боргу 1 460 456,46 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від стягувача- не з'явився;

Від боржника (заявника) - Ястремський О.Я., за довіреністю;

Від ВДВС - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2011 у справі №4/543 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2012 рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2011 у справі № 4/534 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Промтек» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Край» забезпечувальний платіж за попереднім договором у розмірі 1224104 (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі сто чотири) грн. 99 коп., інфляційні втрати в розмірі 177128 (сто сімдесят сім тисяч сто двадцять вісім) грн. 80 коп., 3% річних із простроченої суми в розмірі 59222 (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті двадцять дві) грн. 67 коп., державне мито в розмірі 14605 (чотирнадцять тисяч шістсот п'ять) грн. 00 коп., витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Промтек» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Край» 14 605 (чотирнадцять тисяч шістсот п'ять) грн. 00 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.05.2012 постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2012 у справі № 4/534 скасовано в частині, що стосується задоволення позовних вимог про стягнення грошової суми збитків у розмірі 130 717,32 грн., а рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2011 у цій же частині залишено без змін. В іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2012 у справі № 4/534 залишено без змін. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Край" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Промтек" судовий збір у розмірі 1307,17 грн. за розгляд касаційної скарги у Вищому господарському суді України.

31.05.2012 на виконання постанови Вищого господарського суду України від 22.05.2012р., яка набрала законної сили 22.05.2012, видано наказ.

01.04.2016 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Промтек" надійшла скарга на дії відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у міста Києві по винесенню постанови №32959639 від 04.12.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору.

На обґрунтування поданої скарги скаржник посилається на те що, оскільки вимоги щодо стягнення з ТОВ «Компанії «Промтек» виконавчого збору виникли до порушення справи про банкрутство відповідача, останній повинен був їх заявити в терміни передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Оскільки дані вимоги заявлені не були, то вони вважаються погашеними та не підлягають стягненню. Окрім того, скаржник послався на порушення державним виконавцем вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначив, що державний виконавець в порушення вимог закону повинен був завершити виконавчі провадження після винесення ухвали про затвердження мирової угоди в межах провадження у справі про банкрутство (тобто після 29.08.2013), натомість державний виконавець закрив виконавче провадження лише 2015 році.

Відповідно до пункту 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги (п. 2 ст. 121-2 ГПК України).

Дослідивши доводи поданої скарги Господарський суд міста Києва вважає останню такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 115 ГПК України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження " (далі - Закон).

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема судових наказів (ст.17 Закону). Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону).

З матеріалів доданих до скарги вбачається, що 13.06.2012 Державною виконавчою службою Печерського районного управління юстиції у м. Києві на підставі наказу Господарського суду міста Києва №4/534 від 21.05.2012 було відкрито виконавче провадження № 32959639 про стягнення з ТОВ «Компанія «Промтек» на користь ТОВ «Край» боргу в розмірі 1 344 580,14 грн.

19 вересня 2012 року за заявою ТОВ «Тіко-Констракшен» Господарським судом міста Києва було порушено справу №5011-49/12831-2012 про банкрутство ТОВ «Компанія «Промтек».

Ухвалою підготовчого засідання від 25.10.2012 по справі №5011-49/12831-2012 визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - товариства з обмеженою відповідальністю «Тіко-Констракшен», зобов'язано заявника за його рахунок у десятиденний строк подати до офіційного друкованого органу Верховної Ради України чи Кабінету Міністрів України оголошення про порушення справи про банкрутство боржника з метою виявлення всіх кредиторів і можливих санаторів та інше.

ТОВ «Край» звернулось до Господарського суду м. Києва з грошовими вимогами до ТОВ «Компанія «Промтек» в розмірі 1 344 580,14 грн.

Ухвалою попереднього засідання від 21.01.2013 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Промтек», в тому числі і вимоги ТОВ «Край». Та п. 6 резолютивної частини ухвалено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі - не розглядаються і вважаються погашеними, що відповідало положенням статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла на момент розгляду справи) якою передбачалось, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

В подальшому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2013 між боржником та кредиторами було затверджено мирову угоду, провадження у справі про банкрутство припинено.

Протягом часу виконавчого провадження №32959639 до Закону України «Про виконавче провадження» вносились зміни, що впливали на правове регулювання спірних відносин, а тому на думку суду слід застосувати як норми названого Закону, чинні на час порушення виконавчого провадження постановою від 13.06.2012, так і норми, які діяли на час затвердження господарським судом мирової угоди, а також на час прийняття у межах виконавчого провадження спірної постанови від 04.12.2015.

За приписами Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження з виконання наказу у цій справі), державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (п. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, Закон України "Про виконавче провадження" надає боржнику можливість виконати судове рішення самостійно у встановлений для добровільного виконання строк оскільки, у разі його невиконання, судове рішення буде виконано в примусовому порядку що в свою чергу, буде мати негативні наслідки для боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Державним виконавцем, лише 04.12.2015 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, з посиланням на ухвалу №5011-49/12831-2012 від 29.08.2013 про затвердження мирової угоди, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції) виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Тобто, суд вказує, що майже через два з половиною роки після винесення ухвали про затвердження мирової угоди у справі про банкрутство (29.08.2013) була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (04.12.2015), що є неправомірним.

Затвердження мирової угоди, згідно положень Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для закриття виконавчого провадження. Тобто, по суті, затвердження господарським судом мирової угоди є закінченням примусового виконання рішення, оскільки з цього моменту рішення боржником виконується добровільно, без вчинення органом ДВС заходів для його виконання.

При цьому, слід відзначити відсутність передбачених чинним законодавством підстав, які б зумовлювали відстрочення закриття виконавчого провадження за наведених обставин.

Частиною 3 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Як було зазначено раніше виконавче провадження було відкрите 13.06.2012 року. Для добровільного виконання постанови був наданий семиденний строк. У п. 3 даної постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2012 вказано, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строку виконати його в примусового порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору 134 458,01 грн. та 50 грн. витрат пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Згідно з ч. 7 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу є виконавчими документами.

А, відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред'явленні до виконання протягом року.

Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Поряд з цим, на думку суду затвердження господарським судом мирової угоди тягне за собою лише ті правові наслідки, які були передбачені чинним на той момент законодавством, і зміна цього законодавства в подальшому не може бути підставою для застосування будь-яких інших наслідків щодо вже вчинених дій сторін, ніж ті, які були встановлені чинними на момент затвердження мирової угоди правовими нормами.

Мирову угоду затверджено Господарським судом міста Києва 29.08.2013, у зв'язку з чим вказане було підставою для закриття виконавчого провадження, відтак винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору 04.12.2015 є неправомірним, при цьому положення статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", якими обґрунтовано постанову ДВС України від 04.12.2015, змінювались (згідно із Законом України від 19.09.2013 р. N 583-VII, у редакції Закону України від 12.02.2015 р. N 191-VIII), що унеможливлює їх застосування до спірних правовідносин, а редакції станом на 04.12.2015.

28.01.2015 Верховний Суд України зробив правовий висновок у справі №3- 217гс14, відповідно до якого сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Відповідно до ст. 32 Закону «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, визначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням

В даному випадку, в рамках процедури про банкрутство ТОВ «Компанія «Промтек» було затверджено мирову угоду між боржником та кредиторами. Мировою угодою встановлений порядок та строки погашення заборгованості. В тому числі й боргу перед ТОВ «Край».

Державним виконавцем не було вчинено жодних заходів примусового характеру, передбачених статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження», а тому законних підстав для стягнення з боржника виконавчого збору немає.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення скарги на дії державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України "Про виконавче провадження", статтями 33, 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Промтек" на дії відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Визнати незаконними дії відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві по винесенню постанови від 04.12.2015 №32959639.

Визнати недійсною постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 134 458,01 грн. від 04.12.2015 ВП№32959639.

Ухвала може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя І.І. Борисенко