донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

31.05.2016 справа №908/5710/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

При секретарі: Поляковій А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:ОСОБА_4, за довіреністю ОСОБА_5., за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від22.12.2015р.
у справі№ 908/5710/15 /суддя Алейникова Т.Г./
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корт Інвест", м.Запоріжжя
пророзірвання договору купівлі-продажу та повернення обєктів приватизації до державної власності

В С Т А Н О В И В:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корт Інвест» про розірвання договору купівлі-продажу та повернення обєкта приватизації до державної власності.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.12.2015р. по справі №908/3710/15 у задоволені позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корт Інвест» про розірвання договору купівлі-продажу та повернення обєкта приватизації до державної власності відмовлено. Рішення обґрунтовано недоведеністю з боку позивача наявності обставин, з якими закон повязує можливість розірвати договір саме за рішенням суду.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято без врахування усіх обставин справи. Зокрема, без врахування приписів Закону України «Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва», яким встановлено, що у разі не виконання умов договору купівлі-продажу, зазначений договір підлягає розірванню з поверненням обєкту приватизації до комунальної власності. Вважає, що не виконання умов договору з боку відповідача, свідчить про то, що він є неефективним власником, а тому мета приватизації не досягнута.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.04.2016р. по справі №908/5710/15 порушено апеляційне провадження по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі, просив рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення залишити без змін.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу за наявними у справі документами і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються судом якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість прийнятого рішення у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції .

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, вислухав пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, між РВ ФДМУ по Запорізькій області (продавець та позивач по цій справі) та ТОВ «Корт Інвест» (покупець та відповідач по цій справі) підписано договір № 989 купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні.

Відповідно до п.1.1. договору, продавець зобовязується передати у власність покупця державне майно обєкт незавершеного будівництва заводу силікатної цегли, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Луначарського, 15-в, а покупець зобовязаний прийняти обєкт приватизації і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі. Право власності на обєкт приватизації виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі (п.1.2. договору).

Ринкова вартість обєкта приватизації становить 187 480 грн. без врахування ПДВ. Податок на додану вартість становить 37 496 грн.

Зазначений у договорі обєкт приватизації продано за 247 474 грн. в т.ч. ПДВ 41 245,67 грн. (п.1.5 договору).

Відповідно до п.3.1. договору передача обєкта здійснюється у 5 денний термін після повної сплати за обєкт і посвідчується актом приймання передачі, який підписується сторонами.

Покупець зобовязаний завершити будівництво протягом трьох років без збереження первісного призначення обєкта (п.5.1. договору).

Крім того, покупець зобовязаний забезпечити виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього середовища після переходу права власності під час добудови та подальшого введення обєкта приватизації в експлуатацію (п.5.2.3. договору), а також протягом одного року з моменту переходу права власності оформити дозвіл на виконання будівельних робіт на обєкти приватизації згідно чинного законодавства (п.5.2.4. договору).

Згідно п.6.1. договору продавець зобовязаний передати обєкт приватизації у встановлений у договорі термін, повідомляти покупця у разі несвоєчасного внесення платежів за обєкт приватизації, здійснювати контроль за виконанням умов цього договору до завершення будівництва та введення обєкта в експлуатацію. За невиконання в строк зобовязань, обумовлених п.5.2.1., 5.2.2. та п.5.2.3. договір підлягає розірванню в установленому законом порядку (п.7.3. договору).

Договір посвідчено нотаріального 03.08.3005 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу у Запорізькій області ОСОБА_6

До зазначеного вище договору, сторони неодноразово вносили зміни шляхом підписання договорів про зміну.

Договором про зміни № 989/1223-7 від 26.06.2012р. до договору купівлі-продажу були внесено зміни, а саме п.5.2.1 договору викладено у новій редакції:

« 5.2.1 Завершити будівництво та ввести обєкт в експлуатацію без збереження первісного призначення обєкта в термін до 31 травня 2015р.».

Договором про внесення змін від 17.10.2014р. до договору купівлі-продажу були внесено зміни, а саме п.5.2.4 договору викладено у новій редакції:

« 5.2.4 Оформити дозвіл на виконання будівельних робіт на обєкті приватизації (згідно чинного законодавства) в термін до 30 квітня 2015р.».

Як стверджує позивач свої зобовязання за договором відповідач не виконав, у звязку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Як зазначалося вище, у задоволені позову відмолено з посиланням, зокрема, на відсутність вини відповідача у не виконанні умов договору.

Переглядаючи зазначений спір, судова колегія зазначає наступне.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором (ч. 1 ст.651 ЦК України).

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору (ч.2 ст.651 ЦК України).

Аналогічні вимоги щодо недопустимості розірвання або зміни договору в односторонньому порядку містяться і в ч. 1 ст.188 ГК України.

Як свідчать матеріали справи, позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу та повернути обєкт приватизації у державну власність у звязку з невиконанням відповідачем (покупець за спірним договором купівлі-продажу) умов договору купівлі-продажу в частині завершення будівництва.

Право позивача ставити питання щодо розірвання договору у звязку з невиконанням його умов закріплено, зокрема у ст.19 Законі України «Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва».

Відповідно до приписів ст.19 Закону України «Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва» (в редакції, яка діє на час прийняття оскаржуваного рішення), обовязковими умовами приватизації обєктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання є встановлення строку завершення будівництва обєкта незавершеного будівництва, забезпечення вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію обєкта приватизації. У разі неможливості завершення будівництва в установлені строки за наявності відповідних обґрунтувань строки завершення будівництва можуть бути змінені за рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається додатковий договір. У разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі-продажу підлягає розірванню у встановленому законом порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає обєкт приватизації в державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору.

Таким чином, розірвання договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва є правовим наслідком порушення відповідачем своїх зобовязань за договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених місцем зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) Припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) Зміна умов договору;

3) Сплата неустойки;

4) Відшкодування збитків та моральної шкоди.

При цьому, згідно приписів ст.614 ЦК України, ст.218 ГК України відповідальність за порушення господарського зобовязання настає за умови наявності вини в особи, яка його порушила. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Відповідно до приписів ст.24 Закону України «Про планування та забудови території», який діяв під час підписання договору купівлі-продажу, фізичні та юридичні особи, заінтересовані в здійсненні будівництва обєктів містобудування, подають письмову заяву про надання дозволу на будівництво до виконавчого органу відповідної ради або Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. До заяви додається документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або документ про згоду власника земельної ділянки на забудову цієї ділянки.

Стаття 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції яка діяла на час прийняття рішення по справі, передбачає, що для отримання права на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт необхідно отримати дозвіл на їх виконання. Для отримання дозволу необхідно ,зокрема, надати копію документа , що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, або копію договору суперфіцію.

Статтею 8 Закону України «Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва» в редакції, що діяла до 13.01.2012 (тобто під час укладання договору купівлі-продажу) було визначено, що відведення земельної ділянки, на якій розташовано обєкт незавершеного будівництва, оформлюється відповідним рішенням згідно з вимогами законодавства. У разі відсутності рішення про відведення земельної ділянки в натурі, на якій розташований обєкт незавершеного будівництва за поданням органів приватизації спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його органи на місцях разом з адміністрацією підприємства, установи, організації, на балансі яких перебуває обєкт незавершеного будівництва, у місячний термін вживають у встановленому порядку заходів щодо відведення земельної ділянки несільськогосподарського призначення, на якій розташований обєкт незавершеного будівництва. Роботи повязані з відведенням земельної ділянки, на якій розташований обєкт незавершеного будівництва та підготовкою технічної документації, необхідної для її придбання, а також оформлення державного акта на право власності на землю виконуються за рахунок коштів, передбачених на підготовку та проведення приватизації.

Таким чином, зобовязання щодо належного оформлення прав на земельну ділянку, на якій розташований обєкт незавершеного будівництва, що підлягає приватизації, законом покладався саме на органи приватизації, а не на покупця. Не зважаючи на це, позивач (продавець) переклав зазначений обов'язок (оформлення земельної ділянки) саме на відповідача по цій справі.

Як свідчать матеріали справи та відповідно до пояснень представника відповідача, під час приватизації питання щодо оформлення земельної ділянки, на якій розташовано обєкт незавершеного будівництва, вирішено не було. Доказів, що продавцем (позивачем по цій справі) в подальшому приймалися заходи щодо вирішення питання по оформленню земельної ділянки, матеріали справи не містять.

Відсутність документів на право користування земельної ділянки робить неможливим отримати відповідний дозвіл на проведення будівельних робіт, що в свою чергу призводить до неможливості завершити будівництво у встановлені у договорі купівлі-продажу строки.

Стаття 33 ГПК України передбачає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку колегії суддів, позивач не довів належними та допустимими доказами факту саме істотного порушення умов договору у звязку з незакінченням будівництва в строки, визначені договором, в розумінні ч.2 ст.651 ЦК України, зокрема, наявності шкоди, внаслідок якої РВ ФДМУ по Запорізькій області значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладанні договору № 989 від 02.08.2005р.

Матеріалами справи також не підтверджено, що невиконання умов договору купівлі-продажу щодо завершення будівництва в обумовлені договором строки, відбулося з вини саме відповідача по цій справі, а також, що невиконання умов договору, за таких обставин, свідчить що відповідач є неефективним власником обєкту приватизації.

Навпаки, відповідачем приймалися заходи щодо отримання відповідних дозволів, зокрема , відповідач неодноразово звертався до виконавчого комітету Запорізької міської ради з листами про надання в користування земельної ділянки під обєктом будівництва, однак питання з земельною ділянкою під обєктом незавершеного будівництва по теперішній час не вирішено з незалежних від відповідача підстав (лист № 1/7 від 17.07.2012р.). Останній раз відповідач листом № 4 від 04.08.2015 р. звертався до міського голови м. Запоріжжя з проханням надати в оренду земельну ділянку по вул. Луначарського,15в, площею 1,88 га для розташування спортивно-оздоровчого комплексу. Відповіді на дане звернення не отримано.

З огляду на наведене, судова колегія вважає. що позовні вимоги позивача не підлягали задоволенню, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування відповідного рішення.

Щодо сплати судового збору, то судова колегія зазначає наступне. Як свідчать матеріали справи, при зверненні позивача з апеляційною скаргою, позивач просив відстрочити сплату судового збору з посиланням на відсутність коштів, які можуть бути направлені на оплату судового збору. На виконання постанови Вищого господарського суду України від 21.03.2016р. апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області була прийнята Донецьким апеляційним господарським судом без сплати судового збору та порушено апеляційне провадження по справі № 908/5710/15 (ухвала ДАГС від 31.03.2016р.). Цією ж ухвалою Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Запорізькій області було відстрочено сплату судового збору до 26.04.2016 та зобовязано надати докази його сплати .

Докази сплати судового за подання апеляційної скарги позивачем до матеріалів справи так і не надано. Рішення щодо звільнення позивача по цій справі від сплати судового збору за подання апеляційної скарги судом не приймалося. У звязку з чим, враховуючи не задоволення апеляційної скарги, судовий збір підлягає стягненню з заявника апеляційної скарги на користь Державного бюджету.

Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви .

Оскільки позивачем при зверненні до місцевого господарського суду сплачено судовий збір у сумі 2 756грн., тому за подання апеляційної скарги судовий збір складає 3 031,60 грн., який підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України на спеціальний рахунок Донецького апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 49, 98, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.2015р. по справі № 908/5710/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.2015р. по справі №908/5710/15 залишити без змін.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 031,60 грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена на адресу Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.:

1. позивачу

1. відповідачу

1. ДАГС

1. до справи

1. ГСЗО