ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 травня 2016 року Справа № 925/340/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Татькова В.І. - головуючого (доповідача), Плюшка І.А., Губенко Н.М.,

розглянувши касаційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_3
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р.
у справі№ 925/340/15 господарського суду міста Києва
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_3
доПублічного акціонерного товариства "Златобанк"
простягнення 23 612,63 грн.

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р. у справі № 925/340/15. Разом з касаційною скаргою скаржником подано заяву про відновлення строку для подання касаційної скарги з посиланням на те, що належним чином засвідчену копію постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р. позивач отримав 28.03.2016 р.

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

З 01.09.2015 р. набрав чинності Закон України № 484-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 р., яким внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, в частині розміру ставок судового збору.

В силу ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При зверненні до господарського суду з позовною заявою, позивачем було сплачено 1 827,00 грн. судового збору.

Отже, при зверненні до Вищого господарського суду України Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 необхідно було сплатити 2 192,40 грн.

Проте, скаржник, звертаючись до суду касаційної інстанції, наведеного вище не врахував та сплатив судовий збір в меншому, ніж потрібно розмірі, а саме: 1 653,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.02.2016 р. № 766.

Згідно з ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК України постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Отже, перебіг встановленого процесуального строку починається з дня прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення, а не з дня підписання повного тексту, надсилання сторонам чи отримання його копії.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

В силу ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Таким чином, закон пов'язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з наявністю саме поважних причин його пропуску; поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Враховуючи наведені норми законодавства, останнім днем для оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р. у касаційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 51 ГПК України, є 02.11.2015 р. (01.11.2015 р. - неділя). Проте, касаційну скаргу подано 16.04.2016 р., що підтверджується штемпелем поштового відділення зв'язку на конверті, в якому скаржник надіслав касаційну скаргу, після спливу двадцятиденного строку.

При цьому, причина, на яку посилається Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, як на підставу для відновлення строку на касаційне оскарження, не є поважною у розумінні ст. 53 ГПК України.

Скаржник зазначає, що особисто не був присутній у судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного судового рішення, тому вважає, що пропустив строк для подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р. з поважних причин, обумовлених тим, що копія повного тексту цього судового рішення отримана останнім лише 28.03.2016 р.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, скаржник був повідомлений про розгляд апеляційної скарги, призначеної на 12.10.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було отримане скаржником особисто 21.09.2015 р. Проте, до Київського апеляційного господарського суду із письмовою заявою з проханням надіслати повний текст постанови на поштову адресу, як зазначає скаржник, він звернувся 02.12.2015 р.

Крім того, як вбачається з копії листа Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 р. № 09-26/361/16, доданого скаржником до касаційної скарги, апеляційний суд рекомендував звернутись з відповідною заявою про отриманні повного тексту постанови до господарського суду міста Києва, проте з такою заявою скаржник звернувся аж 15.03.2016 р.

Таким чином, Вищий господарський суд України вважає, що можливість вчасного подання касаційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника та мала суб'єктивний характер. Інших причин, які є дійсно непереборними і які не залежали від волі скаржника, останній не наводить, а тому суд не вбачає підстав для відновлення пропущеного скаржником строку на касаційне оскарження.

Керуючись ст.ст. 53, 86, 111, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 у відновленні пропущеного строку для подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р. у справі № 925/340/15.

Касаційну скаргу з доданими до неї документами повернути заявнику.

Матеріали справи № 925/340/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя (доповідач) В.І. Татьков

Суддя І.А. Плюшко

Суддя Н.М. Губенко