номер провадження справи 3/86/15-17/19/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 Справа № 908/4010/15

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 124-А/85

до відповідача: підприємця ОСОБА_2, 8855100, Ізраїль, Ейлат, Ашахам 245/5, тел. 22

про стягнення 9 511,80 доларів США (що згідно курсу НБУ дорівнює 199 938,04 грн.)

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт, виданий 18.11.97 серія СА № 627923

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

07.07.15 до господарського суду Запорізької області звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1С.) з позовною заявою до підприємця ОСОБА_2 (надалі підприємець ОСОБА_2О.) про стягнення 9 511,88 доларів США.

07.07.15 автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено вищевказану позовну заяву до розгляду судді Соловйову В.М.

Ухвалою від 08.07.15 судом порушено провадження у справі № 908/4010/15, у сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті. Відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15.11.1965 р.) судове засідання призначено на 18.01.16.

Ухвалою від 13.08.15 судом зупинено провадження у справі № 908/4010/15 до надходження відомостей з Міністерства Юстиції Ізраїлю про вручення відповідачу підприємцю ОСОБА_2 ухвали господарського суду Запорізької області від 08.07.2015р. про порушення провадження у справі № 908/4010/15.

Ухвалою від 03.02.16 судом поновлено провадження у справі № 908/4010/15 з 03.02.16, судове засідання по розгляду справи призначено на 03.02.16.

Ухвалою від 03.02.16 судом відкладено розгляд справи на 29.02.16.

17.02.16 повторним автоматичним розподілом справ між суддями у звязку із звільненням судді-доповідача у справі ОСОБА_3, розгляд справи № 908/4010/15 призначено судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 22.02.16 судом (суддя Корсун В.Л.) прийнято справу № 908/4010/15 до свого провадження, справі присвоєно № провадження 3/86/15-17/19/16, розгляд справи розпочато спочатку, судове засідання призначено на 11.04.16.

Ухвалою від 11.04.16 судом відкладено розгляд справи на 23.05.16.

За заявою уповноваженого представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 23.05.16, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача розяснено про час написання рішення у повному обсязі.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, зазначав наступне. 14.01.15 між сторонами укладено контракт № 1, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 13 481,80 доларів США. Однак, зобовязання щодо оплати поставленого товару відповідач не виконав належним чином, сплативши частково 3 970 доларів США, внаслідок чого, за ним виникла заборгованість в розмірі 9 511,80 доларів США, еквівалент якої станом на 06.07.15 за розрахунком позивача становить 199 938,04 грн. На підставі викладеного, позивач керуючись ст. 193 ГК України та ст.ст. 525, 526, 530, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 5, 43, 76 Закону України Про міжнародне приватне право просить суд стягнути з відповідача 9 511,80 доларів США. При цьому, на вимогу суду, своїм листом без номеру від 23.05.16, який долучено до матеріалів справи, пояснив суду, ним як на останній сторінці так і в прохальній частині позовної заяви у цій справі помилково було зазначено до стягнення суму 9 511,88 доларів США, замість вірних 9 511,80 доларів США.

Відповідач в судові засідання за викликом жодного разу не зявився, 11.04.16 та 23.05.16 направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі підприємця ОСОБА_2 Також, у наданих клопотаннях відповідач вказує про отримання останнім позовної заяви від 06.07.15 разом з додатками, суть позовної заяви підприємцю ОСОБА_2 зрозуміла, будь-яких претензій або ж заперечень щодо суті спору не має.

Відповідно до Законів України від 19.10.00 № 2052-III та № 2051-III з 26 листопада 2000 р. набрали чинності для України Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965) із заявами та застереженнями.

У відповідності до приписів ст. 15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Матеріали цієї справи надають суду підстави виходити з того, що всі процесуальні документи у справі № 908/4010/15 (№ провадження 3/86/15-17/19/16) отримані відповідачем особисто, що підтверджується наявними в матеріалах цієї справи клопотаннями за підписом підприємця ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі.

Таким чином, викладене вище свідчить про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчить зміст позовної заяви, ФОП ОСОБА_1 зазначив найменування відповідача як індивідуальний підприємець ОСОБА_2.

Разом з тим, як вбачається із змісту доданого до матеріалів цієї справи свідоцтва підприємця, виданого Департаментом адміністрування податку на додану вартість м. Ейлата, держава Ізраїль від 01.01.15, ОСОБА_2 зареєстрований в якості підприємця відповідно до Закону про податок на додану вартість. Реєстраційний номер підприємця 332615368.

У звязку із викладеним, суд виходить з того, що вірним повним найменуванням відповідача у цій справі є підприємець ОСОБА_2 (реєстраційний номер підприємця 332615368).

14.01.15 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Продавець) та підприємцем ОСОБА_2 (Покупець) підписано контракт № 1 з додатковою угодою від 25.05.15 № 1, згідно із умовами якого (п.1.1.) Продавець зобовязався продавати, а Покупець набувати у власність керамічні вироби в асортименті, згідно специфікацій, які є невідємними частинами контракту (Додаток № 1) та на умовах, викладених в цьому контракті.

Покупець набуває товар для наступної реалізації (п. 1.2. контракту).

Пунктом 1.3. контракту визначено, що ціна, кількість та якість товару узгоджується в специфікаціях, які є невідємною частиною контракту (Додаток № 1).

У відповідності до п.п. 2.1., 2.2. контракту, ціна за товар, що продається, визначається в доларах США. Загальна сума контракту на момент укладення складає 100 000 доларів США. Сума контракту остаточно визначається сумарною вартістю фактично поставленого товару.

Згідно з п. 3.1. контракту, розрахунки за товар здійснюються Покупцем в доларах США.

Датою поставки вважається дата коносаменту. Товар вважається зданим Продавцем та прийнятим Покупцем за кількістю згідно обєму або ваги, визначеної в коносаменті (п.п. 4.2., 5.2. контракту).

Пунктами 9.1., 9.2. контракту визначено, що контракт вступає в силу з дати його підписання. Строк дії контракту 3 роки з моменту підписання, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним контракту.

Вирішуючи спір у даній справі суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно п. 1 розяснення Президії Вищого господарського суду України від 31.05.02 № 04-5/608 Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій, правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у т.ч. й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Закон України «Про міжнародне приватне право» (п. 1 ч. 1 ст. 1) визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

За ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у ст. 77 цього Закону.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право»), спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III ГПК України.

Пунктом 8.2. контракту (у редакції додаткової угоди від 25.05.15 № 1 до контракту) визначено, що у випадку неможливості врегулювання розбіжностей між сторонами шляхом перемовин, спір може бути переданий на розгляд господарському суду Запорізької області у відповідності до порядку, визначеному діючим законодавством України.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що сторони по справі передбачили своїм контрактом підсудність справи господарському суду Запорізької області, суд дійшов висновку, що спір у справі № 908/4010/15 підлягає вирішенню з урахуванням вимог розділу ІІІ ГПК у господарському суді Запорізької області.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Як свідчить зміст умов контракту від 14.01.15 № 1, за своєю правовою природою укладений між сторонами контракт є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в ін. цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів цієї господарської справи, на виконання умов спірного контракту від 14.01.15 та відповідно до узгодженої між сторонами специфікації, ФОП ОСОБА_1 передав відповідачу товар на загальну суму 13 481,80 доларів США.

Факт здійснення поставки товару відповідачу на вказану вище суму підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими доказами, а саме: інвойсом від 09.04.15 № 1, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR), експортною декларацією та коносаментом (Sea Waybill).

Умови оплати товару визначені сторонами в п. 3.2 контракту (в редакції додаткової угоди від 25.05.15 № 1 до контракту) яким передбачено, що Покупець здійснює оплату за товар поставлений у відповідності з цим контрактом згідно окремої специфікації протягом 80 днів з моменту поставки товару. Поставкою товару вважається дата завантаження товару на судно в Одеському порту та виписки коносаменту.

Згідно із п. 3.1. контракту, розрахунки за товар здійснюються Покупцем в доларах США.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали цієї справи свідчать, що відповідач прийнятих на себе договірних зобовязань належним чином не виконав, здійснив розрахунок за поставлений товар частково, сплативши позивачу 3 970 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням від 16.06.15, копія якого долучена до матеріалів справи.

Доказів сплати відповідачем решти суми боргу в розмірі 9 511,80 доларів США за поставлений за контрактом від 14.01.15 № 1 товар матеріали цієї справи не містять.

Таким чином, станом на час розгляду справи № 908/4010/15 в суді, основний борг відповідача за поставлений товар за контрактом складає 9 511,80 доларів США (9 511,80 дол. США = 13 481,80 дол. США - 3 970 дол. США), що за розрахунком позивача становить 199 938,04 грн.

Факт наявності основної заборгованості у розмірі 9 511,80 доларів США підтверджується матеріалами цієї господарської справи й визнаний відповідачем повністю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог ФОП ОСОБА_1 про стягнення з підприємця ОСОБА_2 9 511,80 доларів США, що за розрахунком позивача становить 199 938,04 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати у розмірі 3 998,76 грн. покладаються на відповідача.

Судом розяснюється, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 116 ГПК України (…) після набрання законної сили наказ видається судом за заявою стягувачу (…).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 55, 69, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Законом України від 19.10.00 № 2052-Ш «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах», Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з підприємця ОСОБА_2 (8855100, Ізраїль, Ейлат, Ашахам 245/5, реєстраційний номер підприємця 332615368, тел. 22) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 124-А/85, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 9 511 (девять тисяч пятсот одинадцять) доларів США 80 центів основного боргу, що еквівалентно 199 938 (сто девяносто девять тисяч девятсот тридцять вісім) грн. 04 коп. та 3 998 (три тисячі девятсот девяносто вісім) грн. 76 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.05.16.

Суддя В.Л. Корсун