ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" травня 2016 р.Справа № 916/654/16

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 на підставі довіреності № 21/17-8 від 04.01.2016р.;

від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Одесагаз до відповідача ОСОБА_2 басейнової лікарні на водному транспорті про стягнення пені, інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних у сумі 15 735,78 грн., -

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: 21.03.2016р. публічне акціонерне товариство "Одесагаз", звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 басейнової лікарні на водному транспорті про стягнення пені, інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних у сумі 19 563,19грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2016р. за вищезазначеною позовною заявою було порушено провадження у справі №916/654/16 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Судове засідання по справі № 916/654/16 призначене на "06" квітня 2016 р. о 14:45год., не відбулося у зв'язку із тим, що 06.04.2016р. з 14 год. 20 хв. до 16 год. 00 хв. всі працівники та відвідувачі суду були евакуйовані з адміністративної будівлі, у звязку з проведенням ГУДСНС України в Одеській області спільно з ГУНП в Одеській області оперативно-розшукових заходів з приводу анонімного повідомлення про закладення вибухового приладу в адміністративній будівлі та з 17 год. 15 хв. внаслідок повторного анонімного повідомлення про закладення адміністративній будівлі вибухового приладу, всіх працівників та відвідувачів суд знову було евакуйовано для проведення оперативно-розшукових заходів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.04.2016р. справу №916/654/16 було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 20.04.2016р. представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

04.05.2016р. електронною поштою до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні 23.05.2016р. представником позивача було надано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, з урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності, відповідно до якої, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, інфляційне збільшення складової боргу та трьох відсотків річних у загальній сумі 15 735,78грн.

23.05.2016р. відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

09 січня 2015р. між публічним акціонерним товариством "Одесагаз" (Постачальник) та ОСОБА_2 басейновою лікарнею на водному транспорті (Споживач) було укладено договір на постачання за врегульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансується з державного і місцевих бюджетів №008311-БТ(15), згідно умов п.2.1. якого, за Договором Постачальник зобов'язується надати Споживачу послуги з постачання та транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів Споживача (далі пункт споживання) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п.5.6. Договору оплата за постачання природного газу здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100% вартості запланованих обсягів газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу на розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача за його письмовою вимогою. У випадку збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково поставлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому Договором порядку.

Пунктом 7.2.1. Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V Договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на термін до 31 грудня 2015р. Даний Договір розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з "01" січня 2015р. згідно Цивільного кодексу України (п.11.1. Договору).

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що на виконання умов вищенаведеного договору, публічне акціонерне товариство "Одесагаз" протягом січня травня 2015р. поставило, а відповідач прийняв природний газ, обсягом 69,811 тис. куб. метрів на загальну суму 617 872,65 грн., однак відповідачем вартість отриманих послуг здійснювалась несвоєчасно, у зв'язку з чим, позивачем було нараховано до стягнення 3% річних в сумі 764,66 грн., 5 385,14 грн. інфляційного збільшення та пеню в розмірі 9 585,98грн.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань за вищенаведеним договором в частині здійснення оплати отриманого газу і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Таким чином, позивачем заявлено позовні вимоги з урахуванням уточнення про стягнення з відповідача 15 735,78 грн., де 764,66 грн. -3% річних, 5 385,14 грн. інфляційне збільшення та 9 585,98грн. пеня.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за отриманий природний газ.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунок позивача трьох процентів річних в сумі 764,66 грн. та 5 385,14грн. інфляційного збільшення суми боргу, суд встановив, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, у звязку з чим підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадках, передбачених законом, штрафні санкції за порушення господарських зобов'язань стягуються судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Як було вище встановлено судом, за порушення зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу у відповідності до приписів договору пеню в сумі 9 585,98 грн., при цьому судом встановлено що наданий позивачем розрахунок пені, здійснений належним чином, у зв'язку з чим стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 9 585,98 грн. пені.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Одесагаз до відповідача ОСОБА_2 басейнової лікарні на водному транспорті про стягнення пені, інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних у сумі 15 735,78 грн. задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 басейнової лікарні на водному транспорті (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, буд. 182/1; ) на користь публічного акціонерного товариства "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, б.1, код ЄДРЮОФОПГФ 03351208) 3% річних в сумі 764 /сімсот шістдесят чотири/ грн. 66 коп., пеню в сумі 9 585 /девять тисяч пятсот вісімдесят пять/ грн. 98 коп., інфляційні витрати в сумі 5 385 /пять тисяч триста вісімдесят пять/ грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 30 травня 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев