ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"23" травня 2016 р. Справа № 911/1385/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС, м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП, с. Мархалівка, Васильківський р-н

2. Публічного акціонерного товариства ТЕРНІВСЬКЕ , с. Терни, Краснолиманський р-н, Донецька обл.

про стягнення 8770,07 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1 предст. дов. б/н від 02.06.2014р.;

відповідач 1 не зявився.

відповідач 2 не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП (відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства «ТЕРНІВСЬКЕ» (відповідач-2), в якому просить суд солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 92,29 грн. інфляційних втрат, 1000, 00 грн. витрат на послуги адвоката, 1378,00 грн. судового збору та стягнути з відповідача 2 528,17 грн. заборгованості, 309,12 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.04.2016 у справі №911/1385/16 було порушено провадження та призначено до розгляду на 23.05.2016 року.

16.05.2016 року через канцелярію суду від відповідача-2 надійшла заява, в якій останній повідомив про те, що представник ПАТ «ТЕРНІВСЬКЕ» не має можливості зявитись в судове засідання, однак відповідач-2 погоджується перерахувати позивачу 929,58 грн.

20.05.2016 року через канцелярію суду позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 інфляційні втрати у розмірі 1 361 гривня 74 копійки згідно договору поруки №11-03-2013-18 від 11 березня 2013 року та на підставі Угоди №16-01-2014 від 16 січня 2014 року про часткове прощення боргу; стягнути з відповідача-2 заборгованості у розмірі 5 128 гривень 17 копійок, 3%-річних у розмірі 339 гривень 36 копійок, інфляційних втрат у розмірі 1 940 гривень 80 копійок згідно Угоди №16-01-2014 від 16 січня 2014 року про часткове прощення боргу.

Крім того, просив солідарно стягнути з відповідачів 1000, 00 грн. витрат на послуги адвоката та 1378,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 4 статті 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 55 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) поряду.

Враховуючи те, що у відповідності до вищезазначених норм законодавства, ціну позову вказує позивач, суд зазначає, що має місце нова ціна позову 8770,07 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

Відповідачі в судове засідання 23.05.2016 року не забезпечили явку своїх повноважних представників, хоча були повідомлені належним чином про дату та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення № 460 та №823.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи, що неявка відповідачів в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представників відповідачів.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позові та в заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті. Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 23.05.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд,-

встановив:

16 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (Сторона-1) та Публічним акціонерним товариством «ТЕРНІВСЬКЕ» (Сторона-2) була укладена Угода №16-01-2014 про часткове прощення боргу згідно Угоди №87/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ГПК України) від 02 липня 2012 року та договору №14 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 березня 2009 року.

Відповідно до п. 1. угоди, сторони підтверджують те, що станом на дату складення даної угоди, заборгованість сторони-2 згідно Угоди №87/07-12 про заміну кредитора у зобовязані(відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ГПК України) від 02 липня 2012 року та договору №14 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 березня 2009 року становить 22 128,17 грн.

Згідно п. 3. угоди, сума боргу сторони-2, котра підлягає прощенню (списанню) згідно Угоди №87/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ГПК України) від 02 липня 2012 року та договору №14 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 березня 2009 року, в порядку ст. 605 ЦК України, становить 5128,17 грн.

Відповідно до п. 4. угоди, сума боргу сторони-2, котра підлягає прощенню (списанню) згідно Угоди №87/07-12 про заміну кредитора у зобовязані(відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ГПК України) від 02 липня 2012 року та договору №14 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 березня 2009 року, в порядку ст. 605 ЦК України, становить 17 000,00 грн.

Пунктом 5. угоди встановлено, що сторона-2 зобовязується сплатити суму, зазначену у пункті 4 даної угоди, на користь сторони-1 наступним чином: грошову суму в розмірі 7 000 гривень 00 копійок в строк до 22 січня 2014 року включно; грошову суму в розмірі 5 000 гривень 00 копійок в строк до 05 лютого 2014 року включно; грошову суму в розмірі 5 000 гривень 00 копійок в строк до 12 лютого 2014 року включно.

Згідно п. 6. угоди, сторони погодили те, що зобовязання вважається виконаним в момент надходження грошових коштів на поточний рахунок сторони-1.

Відповідно до п. 8. угоди, сторони також підтвердили те, що у випадку порушення строною-2 зобовязань згідно пункту 5 даного договору (неналежне, несвоєчасне та неповне виконання), сторона-2 зобовязується сплатити на користь сторони-1 грошову суму в повному обсязі, передбаченому пунктом 1 даної угоди.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, 11 березня 2013 року між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (Кредитор) та ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (Поручитель) було укладено Договір поруки №11-03-2013-18, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Закритим акціонерним товариством ТЕРНІВСЬКЕ () щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру інфляційних втрат у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується «основний договір»). - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду №87/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, укладену згідно договору №14 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 березня 2009 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки Поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності Поручителя та розмір поруки:

Пункт 3.1. - Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою суми інфляційних втрат розмірі 1 361 гривня 74 копійки.

Пункт 4.1. - У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обов'язку за основною угодою, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Судом встановлено, що відповідач-2 неналежним чином виконав взяті на себе зобовязання згідно п. 5. угоди, порушивши строки встановлені даним пунктом, сплативши грошову суму в розмірі 7 000,00 грн. 27 січня 2014 року; 5 000,00 грн. 14 лютого 2014 року; 5 000,00 грн. 03 березня 2014 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками.

Позивач звернувся до відповідача-1 як солідарного боржника із вимогою вих. №15-18/03 від 15 березня 2013 року, котра була одержана відповідачем-1 18 березня 2013 року, проте була залишена без виконання.

Враховуючи те, що ані відповідач-2, ані відповідач-1 не сплатили заборгованість, позивач за захистом свого права звернувся з позовом до господарського суду з позовом:

- про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 інфляційних втрат у розмірі 1 361 гривня 74 копійки згідно договору поруки №11-03-2013-18 від 11 березня 2013 року та на підставі Угоди №16-01-2014 від 16 січня 2014 року про часткове прощення боргу;

- про стягнення з відповідача-2 заборгованості у розмірі 5 128 гривень 17 копійок, 3%-річних у розмірі 339 гривень 36 копійок, інфляційних втрат у розмірі 1 940 гривень 80 копійок згідно Угоди №16-01-2014 від 16 січня 2014 року про часткове прощення боргу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання,забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», який є вірним та відповідає обставинам справи, враховуючи те, що доказів оплати відповідачами заборгованості до суду не надано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивач посилаючись на приписи ст.ст. 44, 49 ГПК України, просив суд покласти пропорційно на відповідачів понесені ним витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 1000,00 грн.

В підтвердження понесених судових витрат на послуги адвоката у розмірі 1000,00 грн., позивач посилається на договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 01.04.2015 № 01-1/04-15, платіжне доручення від 21.05.2015 № 793, на підставі якого було сплачено надані адвокатські послуги за вказаним договором в розмірі 1000, грн., акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09.03.2016, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009р., виданого на імя ОСОБА_1, посвідчення адвоката на імя ОСОБА_2 від 29.10.2009р. № 3888.

Згідно ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 1 розділу I цього Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із приписами п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7 відшкодування витрат повязаних з оплатою послуг адвоката здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Зважаючи на вищевикладене, та те, що матеріалами справи доведена вимога позивача про стягнення з відповідачів витрат на послуги адвоката, а статус особи, яка представляла інтереси позивача, відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд прийшов до висновку, що вимога позивача про відшкодування за рахунок відповідачів витрат на послуги адвоката в сумі 1000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Разом з тим, варто зазначити, що у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в пп. 4.1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що відшкодування витрат зі сплати судового збору та витрат на оплату послуг адвоката, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, покладається судом на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства ТЕРНІВСЬКЕ (84440, Донецька область, Краснолиманський район, село Терни, вул. 50-років Жовтня, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, АДРЕСА_1, ) 1361 (одну тисячу триста шістдесят одну) грн. 74 коп. інфляційних втрат.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства ТЕРНІВСЬКЕ (84440, Донецька область, Краснолиманський район, село Терни, вул. 50-років Жовтня, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, АДРЕСА_1, ) 5 128 (пять тисяч сто двадцять вісім) гривень 17 копійок заборгованості, 339 (триста тридцять девять) гривень 36 копійок 3% річних, 1 940 (одну тисячу девятсот сорок) гривень 80 копійок інфляційних втрат.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, ідентифікаційний код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, АДРЕСА_1, ) 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 500 (пятсот) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства ТЕРНІВСЬКЕ (84440, Донецька область, Краснолиманський район, село Терни, вул. 50-років Жовтня, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, АДРЕСА_1, ) - 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 500 (пятсот) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 01.06.2016р.

Суддя О.В. Щоткін