донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

31.05.2016р. справа №908/265/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (довіреність від 05.01.2015р.);
від відповідача: ОСОБА_6 (довіреність №05/766 від 25.02.2016р.);
від третьої особине зявився.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000», м.Дніпропетровськ
на рішення господарського суду Запорізької області
від30.03.2016р. (повний текст підписано 01.04.2016р.)
по справі№908/265/16 (головуючий суддя Алейникова Т.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000», м.Дніпропетровськ
до Запорізького державного медичного університету, м.Запоріжжя
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача Управління державної казначейської служби України в м.Запоріжжі Запорізької області
про стягнення 356931,42грн.

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рим 2000», м. Дніпропетровськ (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Запорізького державного медичного університету, м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 356931,42грн. за договором про закупівлю товару за державні кошти №283 т-13 від 18.11.2013р., з якої основного боргу в розмірі 194629,92грн., трьох відсотків річних в розмірі 11053,91грн., інфляційних витрат в розмірі 151247,59грн. та суму витрат, повязану з наданням правової допомоги адвоката в розмірі 54342,81грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.02.2016р. в порядку ст.27 Господарського процесуального кодексу України було залучено в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Управління державної казначейської служби України в м. Запоріжжі Запорізької області (Третя особа)

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2016р. (повний текст підписано 01.04.2016р.) по справі №908/265/16 у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» було відмовлено в повному обсязі з мотивів недоведеності Позивачем факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань за договором про закупівлю товару за державні кошти, оскільки спірна грошова сума була перерахована Казначейством на зазначені в договорі банківські реквізити Позивача в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №658, в свою чергу, зміна банківських реквізитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» належним чином оформлена не була, що зумовлює відсутність підстав для подання Відповідачем до Казначейства уточнення реквізитів до реєстру фінансових зобовязань та відсутність правових підстав у Казначейства для здійснення платежів за даним договором на інші банківські реквізити ніж ті, які зазначені в договорі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рим 2000», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2016р. скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги Позивача у повному обсязі. Окрім того, апелянт просить стягнути з Відповідача судові витрати, повязані з наданням правової допомоги адвоката на стадії апеляційного провадження у розмірі 9000,00грн.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає невідповідність висновку останнього щодо неналежного оформлення зміни банківських реквізитів загальним обставинам справи, оскільки наявні в матеріалах справи листи про зміну банківських реквізитів засвідчують волю сторін та вчинення ними правочину у розумінні ч.1 ст.205, ч.ч.1,2 ст.207, п.1 ч.1 ст.208 Цивільного кодексу України, окрім того, в матеріалах справи наявний поданий Відповідачем до Казначейства пакет оновлених документів з реквізитами КБ «Приватбанку», який був зареєстрований останнім 12.08.2014р., що виключає висновок суду про відсутність правових підстав у Казначейства для здійснення платежів за даним договором на змінені банківські реквізити Позивача. Також Відповідач, як розпорядник бюджетних коштів не забезпечив здійснення платежів у порядку визначеному ст.49 Бюджетного кодексу України, оскільки наразі оплати поставленого товару на рахунок Позивача не поступала, що було залишено місцевим господарським судом поза увагою.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Марченко О.А. та Зубченко І.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2016р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 31.05.2016р. о 11.30 год.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представники Скаржника у судове засідання 31.05.2016р. зявився, доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник Відповідача у судове засідання 31.05.2016р. також зявився, проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.а.с.55-58 т.2)

Представник Третьої особи у судове засідання, попри належну обізнаність про час і місце його проведення (а.с.36 т.2), не зявився, про причини неявки не повідомив, що, за висновком суду, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 18.11.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рим 2000», найменованим (Продавець) та Запорізьким державним медичним університетом (Покупець) було укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № 283т-13 (Договір а.с.а.с.15-17 т.1), відповідно до п.1.1. якого, Продавець зобов'язується протягом дії договору передати у власність Покупця товар для навчально-наукового процесу, в асортименті та кількості, які узгоджуються Сторонами в рахунках-фактурах та специфікаціях, а Покупець зобов'язався прийняти цей товар та сплатити його вартість на умовах, встановлених даним Договором:

- найменування: згідно специфікації;

- категорія (відповідно до ДК 016:2010): згідно специфікації;

- загальна ціна 194 629,92грн. з ПДВ

На виконання умов означеного договору сторони підписали Специфікацію до договору (а.с.18 т.1), відповідно до якої було визначено предмет, а саме: телевізор LG 42 LN540V 42 LED FULL НD в кількості 10 шт., вартістю з ПДВ 53721,60грн.; телевізор: LG 50LА620V, телевізор LЕD 3D 50 в кількості 8 шт., вартістю з ПДВ 98168,64грн.; телевізор: LG 60LА620V 60 LED ЗD, 1920x1080, 800 гц. в кількості 2 шт., вартістю з ПДВ 42739,68грн. Всього на суму 194 629,92грн.

Відповідно до п.2.1.1. було зазначено, що Покупець зобов'язаний своєчасно у встановленому порядку прийняти належним чином наданий товар, своєчасно провести оплату товару, прийнятого до умов цієї угоди, своєчасно та належним чином реагувати на запити і пропозиції Постачальника та нести повну юридичну відповідальність за своєчасне і належне виконання взятих на себе зобов'язань в порядку, передбаченому даним Договором та чинним законодавством України.

В п. 3.2. договору сторони узгодили, що кінцевий термін поставки товару 31.12.2013р. Товар надається Продавцем особисто, передавання товару здійснюється на умовах DDP склад Покупця (згідно правил ІНКОТЕРМС 2010) у місці поставки м. Запоріжжя, вул. Маяковського 26. (п.3.4 договору)

Згідно п.3.6 договору встановлено, що оплата доставки товару здійснюється на рахунок Продавця, належна поставка товару фіксується відповідно видаткової накладної, яка є підставою для проведення оплати за даним договором.

Окрім того, в п.3.11 зазначено, що оплата за цією угодою здійснюється у безготівковому порядку, на підставі підписаної сторонами видаткової накладної, протягом 30 банківських днів від дати поставки товару. Датою поставки товару вважається дата підписання Покупцем видаткової накладної про отримання товару з Продавця.

Строк дії договору, відповідно до п.5.1 становить з дати його підписання Сторонами та до 31.12.2013р. Закінчення терміну дії даного договору не звільняє Сторін від обовязку повного та належного виконання ними своїх зобовязань за цією угодою (п.5.2 договору)

Також в розділі 7 договору сторони зазначили свої реквізити, а саме: Покупець Запорізький державний університет (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського 26; р/р 4323; МФО 813015; ; в Банку ГУДКСУ Запорізької області; ІПН 97; Свід.плат.ПДВ №11785521), Продавець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» (49600, м.Дніпропетровськ, вул. Панікахи, 2, корп.12; п/р 1535 в ПАТ «Актабанк»; МФО 307394; ; ІПН 25; Свід.плат.ПДВ №200104964)

На виконання умов договору та Специфікації до нього Продавцем був поставлений товару на загальну суму 194 629,92грн.: телевізор LG 42 LN540V 42 LED FULL НD в кількості 10 шт.; телевізор: LG 50LА620V, телевізор LЕD 3D 50 в кількості 8 шт.; телевізор: LG 60LА620V 60 LED ЗD, 1920x1080, 800 гц. в кількості 2 шт., що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін (отримав з боку Покупця ОСОБА_7 (довіреність №350 від 20.11.2013р.(а.с.19 т.1) видатковою накладною №13145 від 25.11.2013р. (а.с.21 т.1)

Також в матеріалах справ наявний виставлений Позивачем рахунок на оплату №1442943/01 від 20.11.2013р. на суму 194 629,92грн. (а.с.20 т.1)

Між тим, як було встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, п/р Позивача 1535 в національній валюті в ПАТ «Актабанк» (зазначений в розділі 7 укладеного договору) було закрито з 06.08.2014р., що підтверджується відповідною довідкою №2034/1 від 06.08.2014р. наданою означеним банком (а.с.22 т.1). Окрім того, з листа Публічного акціонерного товариства «Актабанк» №2925 від 26.11.2014р.(а.с.23 т.1) вбачається, що після закриття поточного рахунку зарахування грошових коштів на такий рахунок не відбувається.

Таким чином, у зв'язку зі змінами платіжних реквізитів Товариства з обмеженою відповідальністю «РИМ 2000», останній своїм листом №405/1 від 30.07.2014р. (а.с.24 т.1) повідомив Запорізький державний медичний університет (Відповідача) про здійснення усіх платежів на нові платіжні реквізити: КБ «Приватбанк»; МФО 305299; п/р4001; .

Відповідно до матеріалів справи означений лист був отриманий Запорізьким державним медичним університетом за вх.№1438/67 від 07.08.2014р. та переданий Управлінню державного казначейства у м. Запоріжжі Головного управління Державного казначейства України в Запорізькій області 12.08.2014р. (а.с.25 т.1)

Між тим, з огляду на нездійснення Відповідачем оплати поставленого йому товару, 21.08.2015р. Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію № 471 від 17.08.2015р.(а.с.26 т.1) з вимогою терміново погасити існуючу заборгованість в розмірі 194629,92грн. та перерахувати борг на змінений рахунок: п/р 4001 в КБ «Приватбанк», МФО 305299, .

У відповіді на претензію №05/3332 від 09.09.2015р. (а.с.27 т.1) Відповідач заперечив свій борг, посилаючись при цьому на наступне:

- по-перше, Покупцем було підготовлено та передано на проведення оплати за товар згідно договору № 283Т-13 від 18.11.2013р. пакет документів до Управління Державного казначейства в м. Запоріжжі;

- по-друге, 12.08.2014р. Університетом було повідомлено про зміни банківських реквізитів Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» Управління Державного казначейства в м.Запоріжжі, даний факт підтверджується листом Постачальника №405/1 від 30.07.2014р. з відповідною відміткою Управління Державного казначейства в м.Запоріжжі, реєстром бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 11.08.2014р. № 302, реєстром платіжних доручень розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 11.08.2014р.;

- по-третє, 29.08.2014р. Управлінням державного казначейства в м.Запоріжжі на виконання умов договору № 283Т-13 від 18.11.2015 р. згідно платіжного доручення №658 від 20.01.2014р. було перераховано суму в розмірі 194629, 92грн. на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000».

Окрім того, Відповідач зазначив, що реквізити сторін, в яких зазначаються зокрема і банківські рахунки, є невідємною частиною договору, а отже їх зміна можлива шляхом підписання додаткової угоди, пропозиції укласти яку Позивачем висунуто не було, отже зі свого боку Університет виконав всі необхідні умови спрямовані на належне виконання договору.

Також в підтвердження своєї позиції Відповідачем було надано документи, підтверджуючі належність та своєчасність виконання останнім своїх зобовязань (а.с.а.с.61-90 т.1)

В свою чергу, Позивач зазначив, що відповідно до банківської виписки від 29.08.2014р., наданої Відповідачем (а.с.28 т.1) та з платіжного доручення №658 від 20.01.2014р. (а.с.88 т.1) вбачається, що перерахування суми заборгованості в розмірі 194629,92грн. було здійснено на закритий 06.08.2014р. колишній рахунок Позивача: п/р 1535 в ПАТ « Актабанк » , МФО 307394, . Також, відповідно до довідки від 04.12.2015р., наданої Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват банк» (а.с.29 т.1) вбачається, що за період з 01.01.2014р. по 01.12.2015р. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» грошові кошти від Запорізького державного медичного університету не надходили.

Також з матеріалів справи вбачається, що 01.12.2015р. Позивачем супровідним листом за вих.№727 (а.с.а.с.30-32) Відповідачу було направлено акт звірки взаємних розрахунків в двох екземплярах, але належний Позивачу екземпляр акту звірки на даний час від Відповідача не повертався.

Таким чином, враховуючи несплату Запорізьким державним медичним університетом (Відповідачем) суми заборгованості за договором про закупівлю товару за державні кошти №283 т-13 від 18.11.2013р. в розмірі 194629,92грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» звернулось до суду з вимогою про стягнення означеної суми заборгованості та нарахованих на неї трьох відсотків річних та інфляційної індексації. Окрім того, Позивач вимагав стягнути з Відповідача витрати, повязані з наданням правової допомоги адвоката в розмірі 54342,81грн., що підтверджується договором на надання правової допомоги в господарському процесі від 19.06.2015р. (а.с.а.с.33-37 т.1) та платіжним дорученням №6243 від 18.12.2015р. (а.с.38 т.1)

Між тим, Господарський суд Запорізької області відмовив у задоволені позовних вимог Позивача в повному обсязі, мотивуючи це недоведеністю останнім факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань за договором про закупівлю товару за державні кошти, оскільки спірна грошова сума була перерахована Казначейством на зазначені в договорі банківські реквізити Позивача в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №658, в свою чергу, зміна банківських реквізитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» (Позивачем) належним чином оформлена не була, що зумовлює відсутність підстав для подання Відповідачем до Казначейства уточнення реквізитів до реєстру фінансових зобовязань та відсутність правових підстав у Казначейства для здійснення платежів за даним договором на інші банківські реквізити ніж ті, які зазначені в договорі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне:

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будьякого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Виходячи з правової природи та змісту укладеного між сторонами договору про закупівлю товару за державні кошти №283 т-13 від 18.11.2013р., який у розумінні ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, оцінка правомірності заявлених позовних вимог, як вірно було зазначено місцевим судом, має здійснюватися з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу.

Як встановлено ст.655, ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення розрахунку за поставлений товар відповідно до видаткової накладної №13145 від 25.11.2013р. (рахунку на оплату №1442943/01 від 20.11.2013р.) на суму 194629,92грн. на умовах передбачених в п.3.11 договору про закупівлю товару за державні кошти №283 т-13 від 18.11.2013р. (протягом 30 банківських днів від дати підписання Покупцем видаткової накладної про отримання товару)

Між тим, відмовляючи у задоволені позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що підставою для оплати, відповідно до п.3.11 договору, є видаткова накладна, яка містить в собі реквізити як Постачальника так і Покупця, при цьому в якості банківського рахунку Позивача було зазначено: р/р 1535, у банку ПАТ «Актабанк», м. Дніпропетровськ, МФО 307394., окрім цього, зміна своїх банківських реквізитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Рим 2000», всупереч умовам договору, належним чином оформлена не була (не було підписано додаткову угоду, яка б вносила зміни до означеного договору), що свідчить про відсутність підстав для подання Відповідачем до Казначейства уточнення реквізитів до реєстру фінансових зобовязань та відсутність правових підстав у Казначейства для здійснення платежів за даним договором на інші банківські реквізити ніж ті, які зазначені в договорі. Таким чином, враховуючи наявність в матеріалах справи платіжного доручення №658 від 20.01.2014р., відповідно до якого Управлінням державного казначейства в м. Запоріжжі на виконання умов договору № 283Т-13 від 18.11.2015р. було здійснено оплату в розмірі 194629, 92грн. на зазначений в договорі (видатковій накладній) рахунок Позивача, Відповідачем були вжиті всі заходи з належного виконання свого грошового зобовязання.

Втім, враховуючи суть заявлених позовних вимог та розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що означений висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Конкретні банківські реквізити Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» (Продавця) не є умовами укладеного між сторонами договору № 283Т-13 від 18.11.2015р., зміст яких якимось чином впливає на виконання узгоджених відповідно до умов цього договору зобовязань. Більш того, конкретний зміст банківських реквізитів Продавця визначається в межах його правовідносин з відповідною банківською установою згідно ст.ст. 1066,1067 Цивільного кодексу України та не перебуває в залежності від думки та пропозицій Покупця з цього приводу при укладені договору. Таким чином, факт зміни банківської установи, яка обслуговує Позивача, не тільки не залежить від укладення з Відповідачем додаткової угоди з цього приводу, оскільки така угода не може породжувати виникнення зобовязань у відповідної банківської установи, яка не є стороною даного договору, але і не змінює ніяких умов виконання грошових зобовязань Покупцем, передбачених п.п.1.1, 3.1 договору (розміру та строку платежу, форми розрахунків тощо).

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що зміна банківських реквізитів Позивача (Продавця за укладеним договором) не потребує внесення змін у договір в розумінні ст.654 Цивільного кодексу України, враховуючи відсутність правових наслідків таких змін, передбачених ст.653 Цивільного кодексу України.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що Позивач належним чином та своєчасно повідомив Відповідача, а той Казначейство - про зміну банківських реквізитів зазначених у договорі, що вказує на відсутність прострочення кредитора у розумінні ст.613 Цивільного кодексу України. При цьому, подання Відповідачем оновленого пакету до Казначейства для здійснення розрахунку із зазначенням належних поточних банківських реквізитів Позивача достатньою мірою вказує на сприйняття і врахування Покупцем відповідних обставин на стадії виконання свого грошового зобовязання, які, відповідно до п.2.3.2. договору №116 про здійснення розрахунково-касового обслуговування від 28.12.2011р. (а.с.а.с.144-147 т.1) мали бути враховані Казначейством при виконанні платежу за реквізитами нового платіжного доручення (а.с.88 т.1) При цьому, зміна банківських реквізитів отримувачем коштів не може кваліфікуватися як зміна бюджетного зобовязання у розумінні п.2.8. Порядку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012р.

Поряд з цим, слід зазначити, що закриття рахунку в банківській установі вказує на припинення відповідних правовідносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» (Продавцем) та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» щодо такого рахунку за змістом глави 20 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003р. Таким чином, перерахування Казначейством (обізнаного про закриття рахунку і зміну платіжних реквізитів отримувача коштів) грошових коштів в сумі 194629,92грн. на вже закритий колишній рахунок Позивача, не припиняє спірних грошових зобовязань у розумінні п.30.1. ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а отже Відповідач не може вважатися таким, що виконав грошового зобовязання. При цьому, зважаючи на відсутність доказів набуття Продавцем перерахованих Казначейством коштів, Позивач не є учасником правовідносини щодо повертання таких коштів за змістом п.2.33. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. №22

Таким чином, прострочення оплати Відповідача у розумінні ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, є порушенням відповідного грошового зобовязання згідно із ст.610 Цивільного кодексу України та зумовлює застосування визначених ст.625 цього Кодексу наслідків, а саме - стягнення суми заборгованості в розмірі 194629,92грн. та нарахованих на неї 3% річних та інфляційної індексації за визначений період прострочення з 09.01.2014р. по 30.11.2015р.

Проаналізувавши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.6,7 т.1), апеляційний суд погодився з правильністю розрахунку та правомірністю стягнення 3% річних за період з 09.01.2014р. по 30.11.2015р. в розмірі 11053,91грн., проте, що стосується інфляційних втрат має місце безпідставне збільшення Позивачем періоду нарахування інфляційних втрат, оскільки, зважаючи на порядок формування індексу інфляції (впродовж усього календарного місяця та за цілий місяць) період нарахування має визначатися цілими місяцями, починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р.).

З урахуванням цього за підрахунками апеляційного суду належна до стягнення сума інфляційної індексації становить:

- за видатковою накладною №13145 від 25.11.2013р., прострочену в оплаті з 09.01.2014р. по 30.11.2015р., період індексації становить з лютого 2014р. по листопад 2015р. із сукупним індексом інфляції 177,4%, з урахуванням чого втрати від інфляції за цей період становлять відповідно 150557,21грн., а не 151247,59грн.

Таким чином, безпідставно заявлена Позивачем сума інфляційної індексації становить 690,38грн.

В свою чергу, з приводу стягнення з Відповідача витрат, повязаних з наданням правової допомоги адвоката в розмірі 54342,81грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить також оплата послуг адвоката, при цьому, з урахуванням п.п.6.3., 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р., суд при визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, може брати до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

В даному випадку Позивачем не було доведено доцільність стягнення з Відповідача суми витрат в розмірі 54342,81грн., повязаних з наданням правової допомоги адвоката, оскільки:

- з матеріалів справи не вбачається співрозмірний обєм виконаної останнім роботи і понесення через це адвокатом відповідних витрат;

- у судове засідання 29.02.2016р. представник Позивача не зявився, згадуваних докази поважності причини незявлення не надав, хоча представництво інтересів у суді першої інстанції охоплювалося обовязками адвоката;

- вимоги ухвали суду від 29.02.2016р. у відношенні направлення копії позовної заяви з усіма додатками на адресу Третьої особи, не виконав, що також вбачається з клопотання Управління державної казначейської служби України в м. Запоріжжі Запорізької області (а.с.130 т.1).

Крім того, враховуючи частковість задоволення позовних вимог через припущені недоліки у розрахунку та мотивування правомірності таких вимог не в аспекті запропонованої адвокатом кваліфікації змін банківських реквізитів, охоплення вказаним платежем і послуг адвоката щодо досудового врегулювання господарського спору (п.4.3. договору про надання правової допомоги в господарському процесі від 19.06.2015р. - а.с.а.с.33-37 т.1), апеляційний суд дійшов висновку про зменшення компенсації заявленої суми витрат, повязаних з наданням правової допомоги адвоката до 5434,28грн.

Між тим, щодо можливості задоволення вимог про стягнення з Відповідача витрат, повязаних з наданням правової допомоги адвоката на стадії апеляційного провадження у розмірі 9000,00грн., апеляційний суд зазначає, що за змістом п.п.3.3. і 3.5. договору про надання правової допомоги в господарському процесі від 19.06.2015р., в межах якого і були понесені вказані витрати Позивача, сторонами було узгоджено на стадії апеляційного провадження оплачуване представництво інтересів лише в Харківському та Дніпропетровському апеляційних господарських судах. Таким чином підстави для стягнення означеної суми з Відповідача відсутні.

З огляду на допущене місцевим судом неправильне застосування норм матеріального права, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги і скасування переглядуваного рішення, з прийняттям нового - про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю « Рим 2000 », що за змістом ст.49 Господарського процесуального кодексу України зумовлює і розподіл витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги і перерозподіл витрат зі сплати судового збору за подання позову між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000», м.Дніпропетровськ на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2016р. (повний текст підписано 01.04.2016р.) по справі №908/265/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2016р. (повний текст підписано 01.04.2016р.) по справі №908/265/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі №908/265/16, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000», м. Дніпропетровськ до Запорізького державного медичного університету, м. Запоріжжя задовольнити частково.

4. Стягнути з Запорізького державного медичного університету (69035, м. Запоріжжя, пр.Маяковського 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» (49600, м. Дніпропетровськ, вул. Панікахи, 2, корп.12, ) основного боргу в розмірі 194629,92грн., трьох відсотків річних в розмірі 11053,91грн., інфляційних втрат в розмірі 150557,21грн. та суму витрат, повязану з наданням правової допомоги адвоката в розмірі 5434,28грн., судовий збір в розмірі 5343,67грн.

5. В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Запорізького державного медичного університету (69035, м. Запоріжжя, пр.Маяковського 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рим 2000» (49600, м. Дніпропетровськ, вул. Панікахи, 2, корп.12, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 5878,04грн.

7. Доручити Господарському суду Запорізької області видати накази на примусове виконання цієї постанови, оформивши їх у відповідності до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

8. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О.Попков

Судді: О.А.Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.: 1,2 - сторонам, 3- третій особі; 4 - у справу, 5 - ДАГС, 6 - ГСЗО