РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016Справа №910/7225/13

За позовом Публічного акціонерного товариства "Молочноконсервний комбінат"

До Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

Про відшкодування збитків у розмірі 56 079,00 грн.

Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явилися

від відповідача не з'явилися

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство "Молочноконсервний комбінат" (надалі - «Товариство») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі - «Банк») про відшкодування збитків у розмірі 56079,00 грн., крім того просив покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання вимог п.п. 8.1.2, 8.1.3 Договору застави №1205ЦИК/0905 від 16.09.2005 позивач уклав з ПП «Корпус-1» Договір про надання послуг з охорони об'єктів №02-07/10 від 16.07.2010, належним чином виконував зобов'язання по оплаті послуг, проте, власник майна, відповідач, неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо відшкодування понесених витрат позивачем щодо схоронності об'єкту застави, а тому ПАТ «Молочноконсервний комбінат» вказує на підстави для стягнення з відповідача збитків у розмірі 56 079,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2013 було порушено провадження у справі №910/7225/13 та призначено розгляд справи на 15.05.2013.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.05.2013 зупинено провадження у справі №910/7225/13 до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/2297/13.

Відповідно до наказу Голови Господарського суду міста Києва № 415-К від 16.10.2014 прізвище судді Митрохіної А.В. змінено на Яковенко А.В.

Як вбачається із відомостей програми "Діловодство спеціалізованого суду" 09.07.2014 р. Господарським судом міста Києва за наслідками розгляду справи №910/2297/13 було прийнято відповідне рішення, яке не оскаржувалося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 21.03.2016.

Судове засідання 21.03.2016 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 у зв'язку із поверненням судді Яковенко А.В. з лікарняного справу №910/7225/13 призначено до розгляду на 20.04.2016.

Представники сторін в судове засідання 20.04.2016 не з'явилися, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується відмітками на звороті ухвал суду.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони, повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання сторони були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2006 р. між Банком (заставодержатель) та Відкритим акціонерним товариством «Молочноконсервний комбінат» (після зміни організаційно-правової форми - Публічним акціонерним товариством «Молочноконсервний комбінат») (заставодавець) було укладено договір застави №205/ЦИК/0905 Єдиного майнового комплексу (надалі - Договір застави).

За змістом п. 1 Договору застави заставодавець передає в заставу заставодержателю наступне майно: майновий комплекс підприємства - заставодавця, який складається з усіх видів майна, призначених для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, а також право на торговельну марку та інші права, які належать заставодавцю. Зазначений склад Єдиного майнового комплексу, який передається в заставу, є вичерпним.

Нерухоме майно Єдиного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Тальнівський район, м. Тальне, вул. Польова, буд. 1-а.

Пунктами 8.1.2, 8.1.3 Договору застави встановлено, що заставодавець зобов'язаний вживати всіх необхідних заходів щодо захисту предмету застави від посягань будь-яких третіх осіб та не припускати погіршення (пошкодження) предмету застави та зменшення його вартості.

На виконання пунктів 8.1.2, 8.1.3 Договору застави між Товариством (замовником) та Приватним підприємством «Корпус-1» (виконавець) укладено договір №02-07/10 від 16.07.2010 р. про надання охоронних послуг (надалі - Договір про надання охоронних послуг).

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання охоронних послуг виконавець надає замовнику охоронні послуги і бере під охорону приміщення, споруди, склади, матеріальні цінності в т.ч. продукцію виробництва, зовнішні комунікації та прилеглу територію , що розташовані за адресою: 20400, Черкаська обл.., м. Тальне, вул. Польова, 1.

Згідно п. 7.1. Договору про надання охоронних послуг за надані охоронні послуги замовник сплачує виконавцю щомісячно суму передбачену у Додатку №8 до даного Договору «Розрахунок вартості послуг охорони» після підписання акту здачі-прийняття робіт Додаток №6 та Звіту Додаток №5. Зміна розміру та порядку оплати охоронних послуг не може змінюватись в односторонньому порядку.

Пунктом 7.2 Договору про надання охоронних послуг встановлено, що оплата щомісячної суми Договору здійснюється до 15 числа місяця, наступного за звітним, за безготівковим розрахунком. У разі дострокового розірвання договору оплата повинна здійснюватися на протязі 10 банківських днів з моменту підписання Акту здачі-прийняття робіт.

На виконання умов Договору про надання охорони послуг Товариством сплачено 81 405,00 грн. у період з 28.12.2012 по 01.03.2013 р. ПП «Корпус-1» надані послуги з охорони, що підтверджується платіжними дорученнями №377 від 28.12.2012 на суму 27 135,00 грн., №434 від 23.01.2013 р. на суму 27 135,00 грн., №539 від 01.03.2013 р. на суму 27 135,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконання відповідачем зобов'язань щодо відшкодування витрат понесених позивачем у зв'язку з оплати охоронних послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на обов'язок відповідача відшкодувати збитки завдані позивачу діями або бездіяльністю у розмірі 56 079,00 грн.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Господарського кодексу України збитки, завдані підприємцю внаслідок порушення громадянами чи юридичними особами, органами державної влади чи органами місцевого самоврядування його майнових прав, відшкодовуються підприємцю відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Згідно ч. 3 ст. 216 Господарського кодексу України господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Разом з тим, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Тобто підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком не отримання позивачем доходу, на який він розраховував.

З огляду на викладене, Товариство вказує, що Банк своєю бездіяльністю завдало збитки, які полягали в понесені витрат по охороні Єдиного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Тальнівський район, м. Тальне, вул. Польова, буд. 1-а, що становить 56 079,00 грн.

Проте, судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 171 від 17.09.2015, прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України № 612 від 17.09.2015, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних, у відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці - з 18.09.2015 по 17.12.2015.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

В подальшому, відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 17.12.2015 № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Частинами 1, 2, 4 та 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд у семиденний строк з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Частиною 2 ст. 49 названого Закону встановлюється, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду (ч. 6 ст. 49 Закону).

Отже, враховуючи рішення, прийняті Національним банком України та Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію відповідача, задоволення вимог кредиторів банку має здійснюватися виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 вказаного Закону та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Тому вимога позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" грошових коштів в період його ліквідації не може бути задоволена судом, оскільки це фактично порушить порядок здійснення ліквідаційної процедури, встановлений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За таких обставин в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Молочноконсервний комбінат" необхідно відмовити з викладених підстав.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Молочноконсервний комбінат" відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Дата складання повного тексту рішення 23.05.2016 р.

Суддя А.В. Яковенко