ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2016 р.Справа № 916/476/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за дорученням № 21/17-5 від 04.01.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 11.06.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства „Одесагаз до товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд про стягнення 260 307,35 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Одесагаз (далі по тексту ПАТ „Одесагаз) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд (далі по тексту ТОВ „Метабуд) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 281 445,93 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 111 406,05 грн., пені в сумі 129 839,74 грн., трьох відсотків річних в сумі 10 511,30 грн. та збитків від інфляції в сумі 29 688,84 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором на постачання природного газу та планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання з єдиним вузлом обліку (з коректором) № 0111000 від 01.01.2010р. щодо своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого позивачем природного газу.

Під час розгляду даної справи ПАТ „Одесагаз неодноразово уточнювало заявлені ним позовні вимоги. Так, відповідно до заяви (вх. № 2-2715/16 від 20.05.2016р.) позивач зменшив розмір заявлених позовних вимог та просив суд стягнути з ТОВ „Метабуд заборгованість в загальній сумі 260 307,35 грн.., яка складається із суми основного боргу в розмірі 92 706,05 грн., пені в сумі 128 451,02 грн., трьох відсотків річних в сумі 10 404,45 грн. та збитків від інфляції в сумі 28 745,83 грн. Вказана редакція позовних вимог ПАТ „Одесагаз була прийнята судом до розгляду як остаточна.

Відповідач визнає заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу, проте заперечує проти здійснених позивачем розрахунків штрафних санкцій та просить зменшити нараховану ПАТ „Одесагаз суму пені. Крім того, відповідач просив суд надати йому розстрочку виконання рішення суду терміном на 6 місяців.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

01.01.2010р. між відкритим акціонерним товариством „Одесагаз, найменування якого було змінено на ПАТ „Одесагаз на виконання вимог Закону України „Про акціонерні товариства (Облгаз) та ТОВ „Метабуд (Замовник) було укладено договір на постачання природного газу та планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання з єдиним вузлом обліку (з коректором) № 0111000 (далі по тексту договір № 011000 від 01.01.2010р.), у відповідності до якого Предметом договору є умови споживання та постачання природного газу Замовнику в пункти споживання, розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Шампанський, 2/1. Постачання природного газу здійснюється виключно для забезпечення побутових потреб населення, що мешкає у будинку Замовника. Даний договір набрав чинності з моменту його підписання і діяв до 31.12.2014р.

В подальшому, на підставі додаткової угоди від 30.06.2015р. сторонами було погоджено, що строк дії договору № 011000 від 01.01.2010р. встановлюється до 30.06.2015р.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Виходячи з положень п. 4.18 договору № 011000 від 01.01.2010р. прийом-передача газу, спожитого у відповідному місяці, оформлюється актом прийому-передачі газу між Облгазом і Замовником. Акти прийому-передачі за відповідний місяць уповноважені представники сторін складають до 2 числа, наступного за звітним, місяця. Акт прийому-передачі є підставою для остаточних розрахунків.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Позивачем прийняті на себе за договором № 011000 від 01.01.2010р. зобов'язання щодо постачання відповідачу природного газу протягом періоду з лютого по червень 2015р. включно виконувались належним чином, а відповідачем було прийнято від ПАТ „Одесагаз поставлений протягом вищезазначеного періоду природний газ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу № 011000/01 від 31.01.2015р.., № 011000/02 від 28.02.2015р., № 011000/03 від 31.03.2015р., № 011000/04 від 30.04.2015р.,№ 011000/05 від 31.05.2015р. та № 011000/06 від 30.06.2015р.

Положеннями п. 6.1 договору № 011000 від 01.01.2010р. передбачено, що оплата за постачання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок Облгазу 100% вартості газу до 10-го числа місяця, наступного за звітним.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, відповідач здійснював оплату вартості природного газу, поставленого позивачем протягом спірного періоду із порушенням строків здійснення платежів, встановлених договором № 011000 від 01.01.2010р., в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору за ТОВ „Метабуд рахується прострочена заборгованість перед позивачем в сумі 92 706,05 грн., факт наявності якої був визнаний відповідачем під час розгляду даної справи.

В результаті викладеного, позовні вимоги ПАТ „Одесагаз в частині стягнення із ТОВ „Метабуд суми основного боргу в розмірі 92 706,05 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості природного газу, поставленого на виконання умов договору № 011000 від 01.01.2010р., позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано ТОВ „Метабуд до сплати 3% річних в суму 10 404,45 грн. Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок відсотків річних /а.с. 124 125/ , господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги ПАТ „Одесагаз про стягнення із відповідача трьох відсотків річних в сумі 10 404,45 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, з посиланням на положення ст. 625 ЦК України позивачем було нараховано відповідачу до сплати збитки від інфляції в сумі 28 745,83 грн. через порушення останнім власних зобовязань у спірних правовідносинах. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги ПАТ „Одесагаз у названій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч.ч. 1 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п. 7.2 договору № 011000 від 01.01.2010р. передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг по постачанню природного газу та ТОЗ у строки, зазначені в розділі 6 даного договору, Замовник сплачує на користь Облгазу, крім суми заборгованості, пеню за кожний день прострочення платежу, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пеня.

З посиланням на наведені умови договору № 011000 від 01.01.2010р. позивачем було нараховано ТОВ „Метабуд до сплати пеню в сумі 128 451,02 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунки штрафної санкції, заявленої до стягнення, господарський суд доходить висновку про їх правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, визнає обґрунтованим факт нарахування відповідачу до сплати пені в сумі 128 451,02 грн.

Проте, вирішуючи питання про розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню із відповідача на користь ПАТ "Одесагаз" в межах даної справи, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з положеннями п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При розгляді даного питання суд вважає за доцільне звернутися також до приписів п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. № 18 (з наступними змінами та доповненнями), якими встановлено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи надане законом право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, а також приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного з боку ТОВ „Метабуд порушення власних грошових зобовязань щодо внесення орендної плати, перевищення розміру штрафних санкцій над сумою боргу, що заявлена до стягнення, та їх істотний розмір, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України та принципом збалансованості інтересів сторін вважає за правомірне зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій до суми 65 000,00 грн. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 65 000 грн.

При цьому, суд звертає відповідача на той факт, що у звязку із укладенням договору про розстрочення грошових зобовязань від 30.10.2015р., яким сторони погодили погашення відповідачем існуючої заборгованості в розмірі 149 906,05 грн. за новим графіком, не мала місце новація, оскільки раніше існуючі зобовязання не були припинені та на суму 111 406,05 грн. є непогашеними на теперішній час. У звязку з викладеним, заперечення проти позову, засновані на відповідних твердженнях, судом відхиляються.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ТОВ „Метабуд перед ПАТ „Одесагаз в загальній сумі 196 856,33 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 92 706,05 грн., збитків від інфляції в сумі 28 745,83 грн., пені в сумі 65 000,00 грн. та трьох відсотків річних в сумі 10 404,45 грн., витікає з умов укладених між сторонами по справі угод, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог частково на суму 196 856,33 грн. Таким чином, із ТОВ „Метабуд слід стягнути на користь ПАТ „Одесагаз суму основного боргу в розмірі 92 706,05 грн., збитки від інфляції в сумі 28 745,83 грн., пеню в сумі 65 000,00 грн. та три відсотки річних в сумі 10 404,45 грн. відповідно до ст. 12 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу", ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610 612, 615, 617, 625, 629, 632, 662, 664, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 231, 232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі зважаючи на зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій за ініціативою суду відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Що стосується клопотання відповідача про надання йому розстрочки виконання рішення суду терміном на шість місяців, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно п.п. 7.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, в обґрунтування наявності підстав для надання розстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на скрутний фінансовий стан. Проте, всупереч вимогам ст.ст. 32, 33 ГПК України ТОВ „Метабуд, останнім не надано суду жодного документу, підтверджуючого виключність спірного випадку порушення зобовязання. Також, враховуючи розмір присудженої до стягнення заборгованості, її примусове стягнення не призведе до повного зупинення господарської діяльності відповідача та загрози неплатоспроможності. Більш того, суд бере до уваги необхідність дотримання принципу збалансованості інтересів сторін, який, в даному випадку, буде порушений із наданням явної переваги відповідачу через наявність інфляційних процесів в економіці та різкої девальвації гривні як валюти виконання спірного зобовязання.

За таких обставин, клопотання ТОВ „Метабуд про надання розстрочки виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Метабуд /65031, м. Одеса, вул. Промислова, 31, / на користь публічного акціонерного товариства „Одесагаз /65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, / суму основного боргу в розмірі 92 706 грн. 05 коп. /девяносто дві тисячі сімсот шість грн.. 05 коп./, збитки від інфляції в сумі 28 745 грн. 83 коп. /двадцять вісім тисяч сімсот сорок пять грн.. 83 коп./, три відсотки річних в сумі 10 404 грн. 45 коп. /десять тисяч чотириста чотири грн. 45 коп./, пеню в сумі 65 000 грн. 00 коп. /шістдесят пять тисяч грн. 00 коп./, судовий збір в сумі 3 904 грн. 61 коп. /три тисячі девятсот чотири грн. 61 коп./. Наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 25.05.2016р.

Суддя С.П. Желєзна