номер провадження справи 1/38/15-27/33/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 Справа № 908/3308/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001 м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа (71600 Запорізька область, Василевський район, м. Василівка, вул. Шевченка, 85 А)

про стягнення 35 732 грн. 44 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 14-109 від 18.04.2014р.,

від відповідача: ОСОБА_2, дов. б/н від 04.01.2016р., ОСОБА_3, дов б/н від 04.01.2016р., ОСОБА_4, наказ № 33 від 23.06.2014р.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа пені за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 27 337 грн. 29 коп., три проценти річних в сумі 5 818 грн. 00 коп., інфляційні втрати в сумі 2 577 грн. 16 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.07.2015р. у справі № 908/3308/15, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.11.2015р., позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Василівкатепломережа" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 124,28 грн. пені, 891,78 грн. 3% річних, 256,67 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2016р. рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.11.2015р. у справі № 908/3308/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2016р., справу № 908/3308/15 передано для розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 23.03.2016р. справу № 908/3308/15 прийнято до свого провадження суддею Дроздовою С.С., присвоєно справі номер провадження 1/38/15-27/33/16 та призначено судове засідання на 20.04.2016р.

У судовому засіданні 20.04.2016р. судом оголошено перерву до 18.05.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, з метою надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 18.05.2016р. продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, судове засідання призначено на 01.06.2016р.

01.06.2016р. продовжено судовий розгляд справи № 908/3308/15.

До початку розгляду справи представники позивача та відповідача заявили клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 01.06.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у засіданні суду 01.06.2016р. проти позову заперечив на підставах викладених у письмовому відзиві (міститься в матеріалах справи), просить суд припинити провадження у справі на підставі п. 1.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, в частині стягнення суми 2 124 грн. 28 коп. пені, 891 грн. 78 коп. 3 % річних, 256 грн. 67 коп. інфляційних витрат та 275 грн. 95 коп. судового збору, оскільки дана сума сплачена відповідачем у повному обсязі 3 548,68грн., копії доказів оплати додані до матеріалів справи. В іншій частині позовних вимог просить суд відмовити. Крім того, відповідач надав додаткові пояснення по справі (приєднані до матеріалів справи).

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Господарським судом встановлено, що 21.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавцем, позивачем у справі) та Приватним акціонерним товариством Василівкатепломережа (покупцем, відповідачем у справі) був укладений договір купівлі-продажу природного газу №13/2293-ТЕ-13.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязує передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Розділом другим договору встановлена щомісячна кількість (обсяг) газу.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця покупцю в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Згідно п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється атом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно з п. 3.4 договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 4.1 договору визначено, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця з урахуванням вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 р. № 288 Про затвердження ОСОБА_4 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів.

Ціна газу узгоджена сторонами в розділі 5 договору.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

На виконання умов договору, з січня по грудень 2013р. продавець передав, а покупець прийняв газ на загальну суму 2 188 301 грн. 61 коп., що підтверджується актами приймання передачі природного газу: 30.04.2013р. за отриманий природний газ у січні 2013 року на суму 437 585 грн. 70 коп.; 28.02.2013р. за отриманий природний газ у лютому 2013 року на суму 328 116 грн. 94 коп.; 31.03.2013р. за отриманий природний газ у березні 2013 року на суму 324 218 грн. 14 коп.; 30.04.2015р. за отриманий природний газ у квітні 2013 року на суму 90 163 грн. 29 коп..; 31.10.2013р. за отриманий природний газ у жовтні 2013 року на суму 152 672 грн. 35 коп.; 30.11.2013р. за отриманий природний газ у листопаді 2013 року на суму 256 625 грн. 46 коп.; від 31.12.2013р., за отриманий природний газ у грудні 2013 року на суму 467 398 грн. 80 коп.

Враховуючи зупинення з 30.12.2012р. дії ОСОБА_4 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 15.07.2010р. №288, на яку є посилання у первісно оформлених актах, та за якою здійснювалися розрахунки обсягів та вартості газу, 21.10.2013р. сторонами, за ініціативою позивача, за період січень-квітень 2013 року, були складені інші акти.

За отриманий природний газ у січні 2013 року підписаний акт на суму 486 531 грн. 46 коп.; за отриманий природний газ у лютому 2013 року - на суму 364 415 грн. 82 коп.; за отриманий природний газ у березні 2013 року - на суму 360 266 грн. 96 коп.; за отриманий природний газ у квітні 2013 року - на суму 100 390 грн. 76 коп.

Як свідчать матеріали справи, на початку дії договору у відповідача перед позивачем була переплата за природний газ.

Крім того, відповідачем здійснювалась оплата отриманого від позивача природного газу згідно підписаних і чинних у відповідний період часу актів приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2013 року.

Слід зазначити, що умовами договору не передбачено умов щодо перепідписання актів прийому-передачі та анулювання попередньо складених, а тому анульованими попередньо складені акти можуть вважатись такими не раніше дати підписання нових актів, а саме з 21.10.2013р.

Як визначено вище остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

Відповідачем порушені строки оплати вартості природного газу, на підставі актів приймання-передачі від 21.10.2013р., отриманого у січні-квітні 2013р., оскільки відповідно до п. 6.1 договору, відповідач зобовязаний був розрахуватись за фактично переданий газ, згідно цих актів від 21.10.2013р., до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого позивачем газу належним чином не виконав, за поставлений газ вчасно не розраховувався, позивачем нараховано пеню за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 27 337 грн. 29 коп., 3% річних в сумі 5 818 грн. 00 коп. та інфляційні втрати в сумі 2 577 грн. 16 грн.

Враховуючи оплату відповідачем позивачу заборгованості із простроченням, позивач просить стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційних.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

21.10.2013р. сторонами був перепідписаний (переоформлений) акт приймання-передачі природного газу за січень 2013р. на загальну суму 486531,46 грн. (замість суми 437585,70 грн. за актом від 30.04.2013р.).

21.10.2013р. сторонами був перепідписаний (переоформлений) акт приймання-передачі природного газу за лютий 2013р. на загальну суму 364415,82 грн. (замість суми 328116,94 грн. за актом від 28.02.2013р.).

21.10.2013р. сторонами був перепідписаний (переоформлений) акт приймання-передачі природного газу за березень 2013р. на загальну суму 360266,96 грн. (замість суми 324218,14 грн. за актом від 31.03.2014р.).

21.10.2013р. сторонами був перепідписаний (переоформлений) акт приймання-передачі природного газу за квітень 2013р. на загальну суму 100390,76 грн. (замість суми 90163,29 грн. за актом від 30.04.2013р.).

Отже, відповідач станом на час підписання сторонами нових актів приймання-передачі від 21.10.2013 р. не міг знати остаточні узгоджені суми для розрахунку і сплатити їх до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу (тобто до 14 лютого, березня, квітня, травня 2013 року), які стали йому відомі лише із підписанням нових актів, тобто 21.10.2014 р.

Як вже зазначалось, договором не встановлено строку оплати газу у випадку переоформлення та перепідписання актів приймання-передачі природного газу, із зазначенням інших обсягів поставок та вартості газу за минулий період часу.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач не предявляв відповідачу вимоги про оплату природного газу за переоформленими актами приймання-передачі від 21.10.2013р. Про наявність сум до оплати, узгоджених сторонами 21.10.2013р., відповідач міг дізнатись тільки на момент підписання цих актів, які згідно п. 3.4 договору є підставою для остаточних розрахунків між сторонами

Заборгованість по первісно підписаним актам за період січень - квітень 2013 р. була сплачена відповідачем у строк до підписання нових актів.

Таким чином, суд вважає, що відповідач в період з січня по квітень 2013р. не може вважатися таким, що прострочив виконання зобов'язання по оплаті за отриманий природний газ по переоформленим актам приймання-передачі природного газу від 21.10.2013р., тобто по актам, складених набагато пізніше.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 договору встановлено обовязок сплати відповідачем позивачу пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, у разі не виконання п. 6.1 договору.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочку оплати суми 486531,46 грн. (за спожитий газ у січні 2013р.), починаючи з 14.02.2013р., - є безпідставним, оскільки за станом на 14.02.2013р. сторонами не було узгоджено такої суми, внаслідок того, що на вказану дату діяв акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2013р. на суму 437585,70 грн. Як вказувалось вище, акт від 30.04.2013р. за січень 2013р. переоформлено сторонами лише 21.10.2013р., тобто значно пізніше.

Нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочку оплати суми 364415,82 грн. (за спожитий газ у лютому 2013р.), починаючи з 14.03.2013р., - є безпідставним, оскільки за станом на 14.03.2013р. сторонами не було узгоджено такої суми, внаслідок того, що на вказану дату діяв акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2013р. на суму 328116,94 грн. Як вказувалось вище, акт за лютий 2013р. переоформлено сторонами лише 21.10.2013р., тобто значно пізніше.

Нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочку оплати суми 360266,96 грн. (за спожитий газ у березні 2013р.), починаючи з 14.04.2013р., - є безпідставним, оскільки за станом на 14.04.2013р. сторонами не було узгоджено такої суми, внаслідок того, що на вказану дату діяв акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2013р. на суму 324218,14 грн. Як вказувалось вище, акт за березень 2013р. переоформлено сторонами лише 21.10.2013р., тобто значно пізніше.

Нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочку оплати суми 100390,76 грн. (за спожитий газ у квітні 2013р.), починаючи з 14.05.2013р., - є безпідставним, оскільки за станом на 14.05.2013р. сторонами не було узгоджено такої суми, внаслідок того, що на вказану дату діяв акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2013р. на суму 90163,29 грн. Як вказувалось вище, акт за квітень 2013р. переоформлено сторонами лише 21.10.2013р., тобто значно пізніше.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

З урахуванням здійсненого судом перерахунку суми пені за допомогою ІПС Законодавство, беручи до уваги вищевикладені обставини щодо виникнення спірного боргу, умови договору, суму простроченого боргу, що існував протягом розрахункового періоду, дати початку нарахування (у т.ч. беручи до уваги дату переоформлених актів та положення ст. 530 ЦК України) та зазначену позивачем дату закінчення нарахування суми пені, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені є правомірними в розмірі 4 248 грн. 56 коп.

Як встановлено судом, відповідачем за рішенням господарського суду Запорізької області від 21.07.2015р. у справі 908/3308/15, залишеним без змін постановою від 25.11.2015р. сплачено на користь позивача у справі 2 124грн.28 коп. пені, 891,78грн. 3 % річних, 256,,67грн. інфляційних втрат та 275,95грн. судового збору.

Позивач та відповідач підтвердили загальну суму заборгованості по № 13/2293-ТЕ-13 від 21.12.2012р. у розмірі 3548,68 грн. (у т.ч. пеня, інфляційні, три відсотки) за станом на 31.10.2015р., та підписали двохсторонній акт звірки розрахунків від 26.11.2015р.

Сума 3 548 грн. 68 коп. складається з: 2 124 грн. 28 коп. пені, 891 грн. 78 коп. 3% річних, 256 грн. 67 коп. інфляційних втрат та 275,95 грн. судового збору.

Тобто, позивач висловив свою згоду з даною сумою заборгованості. Акт підписаний керівниками та бухгалтерами обох сторін.

Сума у розмірі 3 548 грн. 68 грн. була повністю сплачена відповідачем позивачу в грудні 2015р., що підтверджується банківською випискою.

Відповідач не висловив свою незгоду із даною сумою та прийняв цей платіж.

В цьому ж акті сторонами визначена умова про наступне: якщо на протязі 10 днів після отримання акту звіряння розрахунків, інформація в ньому споживачем не заперечується, то вона вважається узгодженою.

Позивачем та відповідачем не заперечувалась закріплена в акті інформація. А отже, сума у розмірі 3 548 грн. 68 коп. заборгованості (пеня, інфляційні, три відсотки) є узгодженою.

Обсяг газу повинен був бути оплачений відповідачем, встановлений не раніше дати підписання нових актів, а саме з 21.010.2013р., тому відповідач до цього моменту не може вважатися таким, що прострочив виконання зобовязання по оплаті за отриманий в січні-квітні 2013 року газ.

Також позивачем заявлено в позові 3% річних в сумі 5 818,00грн. та інфляційні втрати в сумі 2 577,16грн.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005р. та п.3.2 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.12.2014р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Судом перевірено розрахунки за допомогою ІПС «Законодавство», з урахуванням рекомендацій ВГСУ щодо нарахування річних та інфляційних втрат та Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, беручи до уваги вищевикладені обставини щодо виникнення спірного боргу, умови договору, суму простроченого боргу, що існував протягом розрахункового періоду, дати початку нарахування (у т. ч. беручи до уваги дату переоформлення актів та положення статті 530 ЦК України) та зазначену позивачем дату закінчення нарахування відповідних сум, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково: 3% річних в сумі 891грн.78коп. та інфляційні втрати в сумі 256 грн.67коп.

Таким чином, слід вважати, що на даний момент між сторонами спір врегульовано та відсутній предмет спору, що згідно з п. 1.-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України є підставою для припинення провадження у справі, в частині стягнення 3 548 грн. 68 коп., з яких: 3% річних в сумі 891грн.78коп. та інфляційні втрати в сумі 256 грн.67коп. та пеня 2124грн.28коп.

Пеня підлягає стягненню у розмірі 2 124 грн. 28 коп.

В іншій частині стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні 01.06.2016р.судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір відноситься на сторони пропорційно розміру задоволених вимог , з урахуванням правомірно заявленої до стягнення суми пені.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, п. 1.1 ст. 80, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа, м. Василівка, Василівський район, Запорізька область задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Василівкатепломережа (71600 Запорізька область, Василівський район, м. Василівка, вул. Шевченка, буд. 85 А, код 05541137) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001 м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 2 124 (дві тисячі сто двадцять чотири) грн. 28 коп. пені, 108 (сто вісім) грн. 61 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми боргу у розмірі 3 548 грн. 68 коп., провадження у справі припинити, на підставі п. 1.1 ст. 80 ГПК України.

В решті позовних вимог відмовити.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 07.06.2016р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.