ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р.Справа № 922/1169/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОСОБА_3" м. Київ
до ОСОБА_4 акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" м. Харків , ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова
про стягнення 193448,26 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_5, за довіреністю № 24-12/15-1 від 24.12.2015 року.

відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" - не з'явився.

відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОСОБА_3" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_4 акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" про солідарне стягнення заборгованості в сумі 193448,26 грн. за неналежне виконання ПАТ "Харківський підшипниковий завод" умов договору фінансового лізингу № LC4106-09/10 від 24.09.2010 року щодо вчасної сплати лізингових платежів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.04.2016 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 25.04.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 21.04.2016 року представник відповідача (ОСОБА_4 акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод") надав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 13534), у зв`язку з неможливістю забезпечення явки представника ПАТ "Харківський підшипниковий завод" у дане судове засідання.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 25.04.2016 року представник позивача супровідним листом (вх. № 13713) надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.04.2016 року розгляд справи було відкладено на 10.05.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 05.05.2016 року представник відповідача (ПАТ "Харківський підшипниковий завод") надав клопотання про відкладення розгляду справи з метою врегулювання спору мирним шляхом (вх. № 14811).

Ухвалою господарського суду Харківської області 10.05.2016 року розгляд справи було відкладено на 23.05.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 16.05.2016 року представник позивача надав пояснення по справі (вх. № 15669).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 19.05.2016 року представник відповідача (ОСОБА_4 акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод") супровідним листом (вх. № 16470) надав документи для долучення до матеріалів справи. Також, відповідач просить суд відкласти розгляд справи, у зв`язку із зайнятістю представника в інших судових процесах.

Суд, розглянувши клопотання відповідача (ОСОБА_4 акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод") про відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд уважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

В даному разі на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача для можливості надати нові докази тощо). Проте, нових доказів відповідачем (Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод") не надано та про можливість їх надання в майбутньому в клопотанні про відкладення справи не зазначено.

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Клопотання позивача є необґрунтованим і таким, що не відповідає принципу добросовісності в користуванні процесуальними правами. В клопотанні жодним чином не пояснюється з яких підстав представником відповідачас(Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод") віддана перевага іншому судовому засіданню всупереч засіданню у даній справі, про яке він був повідомлений завчасно.

Крім того, суд відмовляючи в задоволенні цього клопотання і вважаючи неповажними причини неявки представника відповідача (Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод") у судове засідання, керується ч. 1 ст. 28 ГПК України. Згідно її положень справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Причини неявки керівника відповідача (Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод") в судове засідання позивачем суду не повідомлені. Не надано також пояснень щодо причин неприбуття в судове засідання інших представників відповідача (Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод").

Враховуючи вищенаведені обставини, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача (Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод") про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 23.05.2016 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача (ОСОБА_4 акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод") в судове засідання 23.05.2016 року не зявився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про, що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою про отримання.

Представник відповідача (ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод") в судове засідання 23.05.2016 року не зявився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про, що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою про отримання.

Присутній в судовому засіданні 23 травня 2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представників відповідачів, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 травня 2016 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, враховуючи також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

24.09.2010 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ОСОБА_3» (позивач) та ОСОБА_4 акціонерним товариством «Харківський підшипниковий завод» (відповідач) був укладений договір фінансового лізингу № LС4106-09/10, згідно з п. 1.1 якого Лізингодавець (позивач) зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Спеціфікації (Додаток №2 до договору), а Лізингоодержувач (відповідач) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

01.10.2013 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої додаток № 1 до договору «Графік розрахунку заборгованості» викладено в новій редакції.

Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 Договору Лізингоодержувач (відповідач) зобов'язався за цим договором сплачувати відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

На підставі п. 4.2 Договору Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у період моменту передачі Предмета лізингу до настання першого періоду лізингу за ставкою LIBOR 3М плюс 9,00% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього Договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за Курсом продажу (Розділ 1 «Визначення» Загальних умов Додатку 4 до цього Договору), крім того ПДВ.

Згідно з п.4.3 Договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмета лізингу та комісії Лізингодавця.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 цього Договору, від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до Договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за Курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості лізингоодержувача згідно даних колонки D Графіку (Додаток 1 до Договору).

Перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється Лізингодавцем за Курсом продажу плюс комісія АТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» з купівлі валюти, згідно офіційного сайту Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla/com/ua (п.4.5 Договору).

Згідно п.4.6 Договору, оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 4.8 Договору передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в Загальних умовах (Додаток 4 до цього Договору), а також ті, які не визначені цим Договором та необхідність в яких може виникнути у Лізингоодержувача, оплачуються Лізингоодержувачем окремо за тарифами Лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla/com/ua.

У відповідності до п. 5.1. Договору за несвоєчасну сплату будь-якого платежу (його частини) за договором Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, починаючи з п'ятого дня прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Загальними умовами фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому, у разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

В цьому випадку Лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.5.3, п.5.4 Загальних умов).

Крім того, відповідно до п.6.1. Загальних умов Лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись):

6.1.1. У випадку зміни встановленого на день укладення Договору розміру ставки EURIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7 Договору Сторони обрали валюту - Євро) або розміру ставки USD LIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7. Договору Сторони обрали валюту Долари США) розмір комісії змінюється відповідно за кожний з періодів лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу. При цьому для визначення LIBOR на період 3 місяці застосовується календарний квартал.

6.1.2. у випадку зміни чинного законодавства щодо лізингової діяльності лізингодавця, системи оподаткування, розміру податків, зборів, обов'язкових платежів, пов'язаних з Предметом лізингу та/або виконанням Лізингодавцем своїх обов'язків за договором.

6.1.3. В інших випадках, визначених Договором та додатками до нього, в тому числі у і виникнення у Лізингодавця додаткових витрат, які виникли в період дії цього Договору та пов'язані з ним.

Відповідно до п. 6.3 Загальних умов змінений за правилами п.п. 6.1 та 6.2 Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку Лізингодавця та підлягає сплаті Лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Пунктом 7.4. загальних умов за 5 (п`ять) днів до закінчення дії страхового договору та/або граничного строку сплати страхових платежів (платежу)/чергової частини страхового платежу Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів, то Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий Предмет лізингу на власний розсуд, а Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування Предмета лізингу, крім того ПДВ у розмірах, зазначених чинним законодавством України.

На виконання умов вищезазначеного договору, позивач (Лізингодавець) передав у тимчасове володіння відповідачу (Лізингоодержувачу) предмет лізингу згідно специфікації, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 10.05.2011 р.

Проте, відповідач в порушення умов договору, зокрема, п.п. 5.1-5.5, п. 7.4, п. 8.1.4 Загальних умов фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору, належним чином не виконував свої зобов'язання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість на загальну суму 193448,26 грн. за наступними рахунками №№: LC4106-09/10/52-107 від 01.09.2015 року на суму 25931,02 грн., LC4106-09/10/53-109 від 01.10.2015 року на суму 25071,65 грн., LC4106-09/10/54-111 від 02.11.2015 року на суму 26857,86 грн., LC106-09/10/55-113 від 01.12.2015 року на суму 27805,70 грн., LC4106-09/10/56-115 від 04.01.2016 року на суму 27694,93 грн., LC4106-09/10/57-117 від 01.02.2016 року на суму 29307,86 грн., LC4106-09/10/58-119 від 01.03.2016 року на суму 30779,24 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач з заявами або листами про неотримання рахунків до позивача не звертався.

Крім того, 24.09.2010 року між позивачем та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» (відповідач) було укладено договір поруки № 4103-09/10.

Відповідно до п.1.2 Договору поруки Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Лізингодавцем відповідати по зобов'язанням Лізингоодержувача - ПАТ «Харківський підшипниковий завод»., які виникають за Договором лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах Договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Договором лізингу, а також виконати інші умови Договору лізингу в повному обсязі.

Договором поруки забезпечується виконання зобов'язань за договором фінансового лізингу №LC4106-09/10 від 24.09.2010 р., укладеним між ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» та ПАТ «Харківський підшипниковий завод».

Відповідно до п.2.1. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за Договором лізингу, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Лізингодавцем у тому ж обсязі, що і Лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за Договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Відповідно до п.2.5. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем перед Лізингодавцем зобов'язань за Договором лізингу Поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання таких зобов'язань в обсязі, заявленому Лізингодавцем, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Лізингодавця. Виконання грошових таких зобов'язань здійснюється Поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок Лізингодавця, який буде повідомлено Поручителю додатково.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як було зазначено вище, Договором поруки встановлено солідарну відповідальність боржника (Лізингоодержувача) та Поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку часткового або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо.

Позивачем, з метою досудового врегулювання спору лізингоодержувачу була направлена вимога №253- 03/16 від 09.03.2016 р.

Також, позивачем, з метою досудового врегулювання спору поручителю була направлена вимога №251-03/16 від 09.03.2016 р.

Відповідач, в порушення умов, укладеного між сторонами договору фінансового лізингу, не здійснив вчасну оплату лізингових платежів за період з вересня 2015 року по березень 2016 року.

За твердженням позивача, відповідно до рішень суду по справах № 922/4026/14, № 922/2428/15 та № 922/5224/15 стягнуто заборгованість з лізингоодержувача та поручителя за договором №LC4106-09/10 від 24.09.2010 р., що виникла до серпня 2015 року, тобто заборгованість заявлена позивачем у даному позові не була предметом розгляду попередніх позовів.

Як зазначає позивач, на теперішній час відповідач не виконав свого обов`язку щодо оплати лізингових платежів.

Відповідно до п.3.1. договору поруки поручитель і лізингоодержувач несуть солідарну відповідальність перед лізингодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Відповідно до абзацу 2 п.4.1. договору поруки порука припиняється, якщо Лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання Боргових Зобов'язань не пред'явить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Враховуючи неналежне виконання відповідачами умов договору лізингу та договору поруки, позивач був змушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків ( ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про фінансовий лізинг, відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, з урахуванням особливостей, що встановлюються цим законом.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 6 Закону України Про фінансовий лізингдоговір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 16 Закону України Про фінансовий лізингсплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Статтею 10 Закону України Про фінансовий лізинг, передбачені права та обовязки лізингодавця, а саме: інвестувати на придбання предмета лізингу як власні, так і залучені та позичкові кошти; здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов користування предметом лізингу та його утримання; відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору; вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов'язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу. Лізингодавець зобов'язаний: у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров'я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу; відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором; прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу або в разі закінчення строку користування предметом лізингу.

Стаття 11 Закону України Про фінансовий лізинг визначає права та обовязки лізингоодержувача, а саме: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України, та ст.526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачі не надали доказів, які б спростували наявність заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог ТОВ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" про солідарне стягнення з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» заборгованості у сумі 193448,26 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 16 ЗУ "Про фінансовий лізинг" ст.ст. 525, 526, 530, 612, 629, 806 ЦК України, ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» (61089, м. Харків, проспект Фрунзе (Індустріальний), буд. 3, п/р 4474 в АТ «ОТП ОСОБА_2», м. Київ, МФО 350750, ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, 24, п/р 0089 в АТ «ОТП ОСОБА_2», м. Київ, МФО 300528, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ОСОБА_3" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, оф. 101, р/р 3 в АТ ОСОБА_2 ОСОБА_3, МФО 380805, ) 193448,26 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №LС4106-09/10 від 24.09.2010 року та 2901,72 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_6

922/1169/16