РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2016Справа №912/1431/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБА-Агросвіт"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Креатив"

про стягнення 20 354,30 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Петрик Ю.М. - представник за довіреністю;

Дігтяр Р.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "УБА-Агросвіт" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Креатив" про стягнення 3% річних у сумі 9 907, 02 грн. та інфляційних втрат у сумі 10 447,28 грн. відповідно до договору поставки продукції від 07.04.2015 № С14-02639.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 11.04.2016 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УБА-Агросвіт" надіслано до господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач у судовому засіданні стверджує, що його права порушені, просить позов задовольнити повністю.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 07.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УБА-Агросвіт" (продавець) та Приватним акціонерним товариством "Креатив" (покупець) укладено договір поставки № С14-02639, далі Договір, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується поставити і передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року на умовах даного Договору.

На виконання умов Договору відповідачем здійснено передоплату за Договором в сумі 1 373 600 грн. У зв'язку з чим, позивачем здійснено поставку 179,91 тон насіння соняшнику відповідачу на загальну суму 1 817 091 грн.

Разом з тим, у порушення умов Договору відповідачем залишок коштів в розмірі 20% позивачу сплачено не було.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УБА-Агросвіт" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Креатив" про стягнення 443 491, 00 грн. основної заборгованості за Договором. Приймаючи до уваги прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання позивачем заявлено до стягнення збитків від інфляції за період з 14.05.2015 року по 07.07.2015 року в сумі 9 756, 80 грн. та 3 % річних за період з 14.05.2015 року по 07.07.2015 року в сумі 2 004, 82 грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2015 у справі № 912/2740/15: позов задоволено; з Приватного акціонерного товариства "Креатив" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБА-Агросвіт" 443 491 грн. основної заборгованості, 9 756, 80 грн. втрат від інфляції, 2 004, 82 грн. - 3% річних та 9 105, 05 грн. судового збору. На примусове виконання цього рішення господарським судом Кіровоградської області було видано наказ від 02.09.2015.

Кіровоградським відділом ДВС Кіровоградського МУЮ було відкрито виконавче провадження за наказом господарського суду Кіровоградської області від 02.09.2015 та 23.10.2015 стягнуто та перераховано на рахунок позивача 345, 92 грн., інших виплат здійснено не було.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2015 залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016.

Проте враховуючи, що станом на день подання позову, відповідач заборгованість в сумі 443 145, 08 грн. не погасив, тому позивач з посиланням на приписи ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 9 907, 02 грн. та інфляційні втрати у сумі 10 447, 28 грн. за період з 08.07.2015 по 04.04.2016.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Судом прийнято до уваги що учасниками судового процесу є суб'єкти господарювання в розумінні ст. 55 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, згідно з пунктом 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Одночасно, частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність грошового зобов'язання відповідача підтверджується рішенням господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2015 у справі № 912/2740/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, визнані учасниками судового процесу і відображені в судових рішеннях, є преюдиціальними в розумінні ч. 3 статті 35 ГПК України (п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202-205 ГК України, ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, заборгованість у розмірі 443 145, 08 грн. є грошовим зобов'язанням на яку в силу ст. 625 ЦК України можуть бути нараховані 3% річних та інфляційні втрати, після винесення рішення суду.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки мало місце прострочення грошового зобов'язання, відповідач доказів повної оплати заборгованості суду не надав, суд здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат та періоду їх нарахування, вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 9 907, 02 грн. та інфляційних втрат у сумі 10 447, 28 грн. за період з 08.07.2015 по 04.04.2016 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378, 00 грн. покладаються на відповідача у справі - Приватне акціонерне товариство "Креатив", згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.05.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 530, 625, 625, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 265 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, 44, 82, 821, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УБА-Агросвіт" до Приватного акціонерного товариства "Креатив" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Креатив" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 75, ) на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "УБА-Агросвіт" (07545, Київська область, Баришівський район, с. Волошинівка, вул. Червоноармійська, буд. 41А, ) 3% річних у сумі 9 907, 02 грн., інфляційні втрати у 10 447, 28 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн., видавши наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 01.06.2016

Суддя Ю.О.Підченко