КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. Справа№ 910/33142/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року

у справі № 910/33142/15 (суддя:Смирнова Ю.М.)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про розірвання договору оренди, виселення, зобов'язання вчинити дії та стягнення 157708, 67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач ) про розірвання договору оренди від 17.03.2008 року № 191-Упр(дв)-08, укладений між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2; виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з нерухомого майна (частини вестибюлю/переходу), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Либідська", загальною площею 16,0 кв.м.; зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі- підприємцю ОСОБА_2 та знаходяться за адресою: станція метро "Либідська", загальною площею 16,0 кв.м.; стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість за договором оренди №191-Упр (дв)-08 від 17.03.2008 року у розмірі 137510,38 грн, пеню у розмірі 19167,91 грн та 3% річних у розмірі 1030,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, відповідач в порушення умов договору оренди від 17.03.2008 року № 191-Упр(дв)-08 не сплачує позивачу орендну плату, у зв'язку з чим позивач просить суд розірвати договір оренди, виселити відповідача з орендованого нерухомого майна та зобов'язати відповідача демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), що йому належать. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу (суму орендної плати) у розмірі 137510,38 грн, пеню у розмірі 19167,91 грн та 3% річних у розмірі 1030,38 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року у справі № 18.02.2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 з нерухомого майна (частини вестибюлю/переходу), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Либідська", загальною площею 16,0 кв.м. Зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі- підприємцю ОСОБА_2 та знаходяться за адресою: станція метро "Либідська", загальною площею 16,0 кв.м. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" суму основного боргу у розмірі 137510,38 грн, 3% річних 1030,38 грн та судовий збір у розмірі 4514,11 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник вказав, що позивач не має фактичного та юридичного відношення до нерухомого майна за оренду якого стягує грошові кошти та з якого виселяє відповідача. Також судом першої інстанції необґрунтовано зроблено висновок, що договір оренди №191-Упр (дв)-08 від 17.03.2008 року є розірваним.

Крім того, скаржник вказав, що зважаючи на відключення його на початку 2015 року від електропостачання, останній відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України є звільненим від виконання зобов'язання щодо сплати на користь позивача орендної плати за договором оренди після початку 2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до провадження.

Представники сторін у судове засідання 02.06.2016 року не з'явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 20.04.2016 року на відповідні адреси, що підтверджується поштовим повідомленням №07619064.

Крім того, 27.05.2016 року від відповідача через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надійшла заява з клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю представника бути присутнім у судовому засіданні 02.06.2016 року.

Розглянувши в судовому засіданні дане клопотання, колегія суддів дійшла до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (далі -ГПК) господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Проте, відповідачем відповідно до вимог ст.ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості бути присутнім в судовому засіданні або забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, сторони не скористалися належними їм процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 02.06.2016 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

17.03.2008 року між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди № 191-Упр(дв)-08 ( далі - договір), за умовами якого орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря) за адресою: станція метро "Либідська" для торгівлі непродовольчими товарами (п.1.1), об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 16,0 кв.м., згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Згідно п. 2.4 договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Відповідно до п. 3.1 договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 року № 34/91 та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору становить 418,06 грн за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на березень 2008 року (з врахуванням індексу інфляції по лютий 2008) складає 6869,47 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2 договору),

Відповідно до п. 3.4. договору, додатково орендар сплачує орендодавцю разом з орендною платою: податок на додану вартість у розмірах, порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою; відшкодовує вартість спожитих комунальних послуг.

Сума відшкодування згідно з розрахунком (додаток № 2) на момент укладення договору складає 272,00 грн. (без ПДВ) та повинна бути переглянута в разі зміни цін на комунальні послуги для орендодавця (п.3.4). всього сума по договору з урахуванням ПДВ 20 % з розрахунку на березень 2008 складає 8569,76 грн. Оплата по договору проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (п.3.5 договору).

Згідно п. 3.6 договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди. У разі не підписання акта приймання-передачі в силу вступає рішення Київради (п.4.1), орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі (п.4.2 договору),

Відповідно до п. 4.9 договору, орендар зобов'язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожити комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями (водопостачання, каналізація, газ, електрична та теплова енергія, вивіз сміття, технічне обслуговування обладнання і т.п.) за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання, та пропорційну орендованій площі частку витрат на утримання прибудинкової території, на ремонт покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо, та послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж. У місячний термін після укладення цього договору орендар повинен надати орендодавцю копії договорів, передбачених цим підпунктом

Згідно п. 4.14 договору, орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14. в силу вступає рішення Київради. При цьому оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

При несплаті орендарем орендної плати протягом 3 місяців з дня закінчення строку поточного платежу орендодавець порушує справу в господарському суді про дострокове розірвання договору та примусове виселення орендаря (п.5.2 договору), за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України. У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати, у порядку, встановленому законодавством України, з орендаря також стягуються у повному обсязі втрати, пов'язані з таким стягненням (п.6.2 договору).

Згідно п. 6.7 договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду

Відповідно до п. 7.5 договору у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

У разі припинення дії цього договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю/переходу станції метро "Либідська" в термін, визначений п. 4.14 цього договору, від своїх огороджуючи конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками) (п. 8.5.6 договору).

Згідно п. 9.1 договору цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до отримання відповідного рішення Київської міської ради, але не довше ніж до 31.09.2008 року.

Після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради (п. 9.3 договору).

Згідно п. 9.5 договору договір припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 9.7 договору на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду, господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту прийому-передачі майна в оренду 17.03.2008 року позивач передав, а відповідач прийняв частину переходу станції метро "Либідська", визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) загальною площею 16,0 кв.м.

Додатковою угодою від 01.10.2008 року до договору, у зв'язку з довгостроковим розглядом Київською міською радою питання щодо надання дозволу КП "Київський метрополітен" на переукладання договорів оренди нерухомого майна на станціях метрополітену, сторони продовжили термін дії договору оренди № 191-Упр(дв)-08 від 17.03.2008 року до отримання відповідного рішення Київської міської ради, але не довше ніж до 31.12.2008 року.

Додатковою угодою від 31.12.2008 року до договору, у зв'язку з довгостроковим розглядом Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) звітів щодо оцінки вартості об'єкта оренди, сторони дійшли згоди продовжити термін дії договору оренди № 191-Упр(дв)-08 від 17.03.2008 року до отримання затвердженого Головним управлінням комунальної власності м. Києва звіту щодо оцінки вартості об'єкта оренди та переукладання договору оренди, але не довше ніж до 31.03.2009 року.

Додатковою угодою від 01.06.2009 року до договору сторонами погоджено зміну суми орендної плати за договором, встановлено її у розмірі 10619,36 грн та визначено, що розмір місячної орендної плати складається із базової ставки орендної плати за червень 2009 року.

Додатковою угодою 01.04.2010 року сторони виклали п.3.4 договору в новій редакції і передбачили, що орендар додатково сплачує орендодавцю разом з орендною платою податок на додану вартість у розмірах та в порядку, визначеному законодавством та відшкодовує витрати на утримання об'єкта оренди за окремим договором, укладеним з орендодавцем.

Так, даний договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України, а також Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до отримання відповідного рішення Київської міської ради, але не довше ніж до 31.09.2008 року, а додатковою угодою від 31.12.2008 року до цього ж договору сторони дійшли згоди продовжити термін дії договору оренди № 191-Упр(дв)-08 від 17.03.2008 року до отримання затвердженого Головним управлінням комунальної власності м. Києва звіту щодо оцінки вартості об'єкта оренди та переукладання договору оренди, але не довше ніж до 31.03.2009 року.

Відповідно до п. 9.3. договору після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції положення п. 9.3 договору містять умови, що ставлять процедуру продовження дії цього договору в залежність від наявності прийнятого Київською міською радою відповідного рішення, тобто виключають його автоматичну пролонгацію (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 22.04.2014 року по справі № 910/12657/13).

Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення строку дії договору, який визначено у п. 9.1. спірного договору та додатковою угодою від 31.12.2008 року, Київрадою не приймалося рішення з питання користування відповідачем об'єктом оренди. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, які б надавали відповідачу право користування об'єктом площею 16,00 кв.м. (частина вестибюлю/переходу) станції метро "Либідська" після закінчення строку оренди (а саме після 31.03.2009 року).

В силу ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, у випадку закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір оренди припинив свою дію 31.03.2009 року.

Тобто, позивач фактично просить суд розірвати не існуючий на час вирішення спору договір, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору оренди від 17.03.2008 року №191-Упр(дв)-08.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

Аналогічний обов'язок орендаря щодо повернення орендованого майна передбачено також пунктами 4.14, 7.5 договору оренди. При цьому, п. 4.14 договору орендарю надано десятиденний строк для повернення об'єкта оренди.

Пунктом 7.5. договору передбачено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

З огляду на викладене та враховуючи, що з моменту припинення договору № 191-Упр(дв)-08 від 17.03.2008 року відповідач втратив статус орендаря, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині виселення відповідача з нерухомого майна (частини вестибюлю/переходу), визначених тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Либідська", загальною площею 16,0 кв.м. підлягає задоволенню.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі- підприємцю ОСОБА_2 та знаходяться за адресою: станція метро "Либідська", загальною площею 16,0 кв.м., з огляду на наступне.

Згідно п. 8.5.6. договору у разі припинення дії цього договору, орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю/переходу станції метро метро "Либідська" в термін, визначений п. 4.14. цього договору від своїх огороджуючих конструкцій.

Тобто, умовами договору прямо передбачений обов'язок відповідача звільнити орендовану частину приміщення від своїх тимчасових огороджувальних конструкцій. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду міста Києва у справі №910/24959/15 від 16.02.2016 року у справі між тими ж сторонами щодо орендних правовідносин та постанові Вищого господарського суду України № 910/193/15-г від 21.10.2015 року).

Також позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 137510,38 грн недоплати орендних платежів за період з 10.04.2015 року по 10.10.2015 року.

Відповідно до п. 3.5 договору орендна плата по договору проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акта приймання - передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при повернені об'єкта оренди орендодавцеві.

Згідно п. 4.14 оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, за період з квітня 2015 року до жовтня 2015 року відповідачу було нараховано до сплати орендну плату у розмірі 146510,38 грн, з якої відповідачем було сплачено 9000,00 грн (146510,38 грн - 9000,00 грн

= 137510,38 грн).

Згідно із п. 3 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі.

Орендна плата згідно ст. 284 Господарського кодексу України є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до п. 3.1 договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 року № 34/91 та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору становить 418,06 грн за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на березень 2008 року (з врахуванням індексу інфляції по лютий 2008) складає 6869,47 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2 договору),

Відповідно до п. 3.4. договору, додатково орендар сплачує орендодавцю разом з орендною платою: податок на додану вартість у розмірах, порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою; відшкодовує вартість спожитих комунальних послуг.

Сума відшкодування згідно з розрахунком (додаток № 2) на момент укладення договору складає 272,00 грн (без ПДВ) та повинна бути переглянута в разі зміни цін на комунальні послуги для орендодавця (п.3.4) всього сума по договору з урахуванням ПДВ 20 % з розрахунку на березень 2008 складає 8569,76 грн Оплата по договору проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (п. 3.5 договору).

Згідно п. 3.6 договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Доказів повернення об'єкта оренди позивачу сторони суду не надали, тобто у відповідача існує обов'язок сплачувати оренду плату по дату підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві з урахуванням п.п. 3.5, 3.6, 4.14 договору.

Так, факт порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо повної і своєчасної оплати орендної плати за договором був вірно встановлений місцевим господарським судом та не був спростований відповідачем.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого господарського суду про стягнення заборгованості з орендних платежів у розмірі 137510,38 грн підлягає залишенню без змін.

Також позивач просив стягнути 19167,91 грн пені та 1030,38 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Оскільки позивач просить стягнути пеню за період з 10.04.2015 року по 10.10.2015 року, тобто після закінчення дії договору оренди (31.03.2009 року), то колегія суддів приходить до висновку, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відмови в стягненні 19167,91 грн пені за період квітень-жовтень 2015 року, оскільки законодавчо розмір пені для правовідносин між сторонами не визначено, а підставою для нарахування пені у даних правовідносинах може бути тільки діючий договір.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зробила перерахунок розміру 3% річних та дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно стягнув 3% річних в розмірі 1030,38 грн.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що позивач не має фактичного та юридичного відношення до нерухомого майна за оренду якого стягує грошові кошти та з якого виселяє відповідача, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Пунктом 5.2 Статуту Підприємства, текст якого міститься на офіційному сайті Підприємства (http://www.metro.kiev.ua/en/node/357), передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Згідно з п. 2.4 договору оренди № 191-Упр(дв)-08 від 17.03.2008 року об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Крім того, наказом Головного управління комунальної власності м. Києва КМДА від 23.04.2003 року № 98 за позивачем закріплено на праві повного господарського відання майно, що є об'єктом договору оренди.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Отже, враховуючи, що майно, передача якого в оренду є предметом договору, закріплене за позивачем на праві господарського відання, а згідно з п. 3.2 Статуту Підприємства предметом його діяльності є, зокрема, надання в оренду приміщень, обладнання іншим підприємствам та установам, саме підприємство має достатній обсяг повноважень як повідомляти орендаря про припинення дії договору, так і звертися до суду з позовом про витребування майна після закінчення строку його дії (аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 24.02.2016 року за №910/24717/15).

Крім того, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що зважаючи на відключення його на початку 2015 року від електропостачання, останній відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України є звільненим від виконання зобов'язання щодо сплати на користь позивача орендної плати за спірний період, як безпідставне та необґрунтоване.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року у справі №910/33142/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року у справі №910/33142/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/33142/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк