ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року Справа № 904/8112/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Дмитренко Г.К., Подобєд І.М.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, дов. № б/н від 20.04.2016

ОСОБА_2, представник, дов. №б/н від 29.02.2016

від відповідача: ОСОБА_3, представник, дов. №ББУ/П215/ББ/15 від 10.12.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 року у справі № 904/8112/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Гранделектро", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 451 157 грн. 48 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 року (суддя Загинайко Т.В.) замінено позивача - Приватне акціонерне товариство "КЕМ" його правонаступником - Приватним акціонерним товариством "Гранделектро" .

Позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області на користь Приватного акціонерного товариства "Гранделектро" 1 337 432 грн. 02 коп. заборгованості, 395 433 грн. 91 коп. пені, 404 669 грн. 39 коп. інфляційних нарахувань, 38 341 грн. 70 коп. річних та 32 638 грн. 16 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду щодо часткового задоволення позову мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору № 14-16/529-КП, щодо оплати позивачу вартості поставленої продукції. Зменшуючи суми пені, суд керувався помилкою в розрахунках.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що:

- прострочка виконання зобов'язання з оплати повинна відраховуватись з дати, що вказана на видаткових накладних про приймання товару;

- з доданих до позовної заяви видаткових накладних не вбачається такої дати;

- для розрахунку суми позову позивач використав не дату, яка повинна бути зазначена представником покупця, а дату видаткової накладної, що не передбачено договором;

- позивачем не доведено факт порушення відповідачем строку на виконання грошового зобов'язання;

- відсутні підстави для застосування до відповідача заходів судового примусу у вигляді стягнення суми грошового зобов'язання, пені, відсотків річних, інфляційних та судового збору.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі. Просив її задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач та його представник в судовому засіданні вказали, що фактично всі посилання відповідача на підстави скасування рішення суду є те, що відповідач не визнає дати поставки продукції, зазначеної у видаткових накладних. Втім відповідач, звертаючись з позовом до позивача у справі № 904/8368/15 про стягнення штрафу за порушення строків поставки за договором, в позовній заяві зазначив дати поставки саме ті, які зазначені у видаткових накладних. Фактично відповідач зловживає своїм правом, перекручує факти та намагається таким чином затягнути розгляд справи та уникнути відповідальності за порушення своїх господарських зобовязань. Господарський суд вірно застосував норми матеріального та процесуального права. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

18.09.2014р. між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (покупець) та Приватним акціонерним товариством "КЕМ", правонаступником якого є ПАТ « Гранделектро» ( постачальник), укладено Договір №14-16/529-КП.

Згідно п. 1.1, Договору, в порядку та на умовах, передбачених даним договором, постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (в подальшому продукцію), в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами даного договору.

Відповідно до п. 1.2 договору покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, яка поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.

Товар вважається прийнятим покупцем та переданим постачальником: - по фактичній кількості продукції поставленої в узгоджене місце призначення поставки, згідно даним, які зазначені в залізничних ( автомобільних) накладних, пакувальних листах; - за якістю згідно з якісними показниками, зазначеними в сертифікаті якості завода-виробника, технічним характеристикам й іншим вимогам до зазначеної продукції (п. 2.5. договору).

Згідно п.4.1. Договору, поставка продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, погоджені сторонами в специфікаціях до договору. Під партією Продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної по своїм якісним показникам, яка супроводжується одним документом про якість, та одним товаросупровідним документом.

Товар поставляється на умовах поставки продукції - DDP, згідно "Інкотермс -2000". Місце пункту призначення вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору ( п.4.2 Договору).

Пункт 4.3 договору передбачає обовязок постачальника щодо надання разом з товаром покупцю товаросупровідних документів, в т.ч:

- рахунок-фактуру;

-товаросупровідні документи (видаткова накладна, товаротранспортна накладна);

- податкову накладну… ;

Відповідно до п.4. 4 договору датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником.

Ціни на продукцію, яку постачальник поставляє покупцю, визначаються сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору ( п.5.2 договору).

Розрахунки за продукцію, що постачається постачальником за даним договором, здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на шестидесятий календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інший більший строк відстрочки оплати не передбачений у відповідній специфікації; у випадку якщо строк оплати припадає на вихідний/неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день ( п. 5.3 Договору в редакції Додаткової угоди від 30.12.2014р. до Договору).

Сторонами підписано 5 Специфікацій від 18.09.2014р.(2шт.), 30.10.2014р., 07.11.2014р., 13.11.2014р. у яких узгоджено найменування продукції, кількість, ціну, вартість та строки поставки. Зокрема специфікацію від 18.09.2014р. (замовлення на поставку №) на суму 2 042 544 грн. 82 коп., специфікацію від 18.09.2014р. (замовлення на поставку №) на суму 2 736 грн. 00 коп., специфікацію від 03.10.2014р. (замовлення на поставку №) на суму 11 070 грн. 00 коп., специфікацію від 07.11.2014р. (замовлення на поставку №) на суму 6 840 грн. 00 коп. та специфікацію від 13.11.2014р. (замовлення на поставку №) на суму 2 880 грн. 00 коп.

Згідно Додаткової угоди від 30.12.2014р., сторони погодили та внесли зміни в п.5.3. Договору (оплата на 30 календарний день з моменту поставки, якщо інше не зазначено в Специфікації) та до Специфікацій, щодо умов оплати товару. Крім того, сторони внесли зміни до специфікацій від 18.09.2014р. та від 13.112.2014р. на суму 774960грн.00коп.

Так, відповідно до пункту 2 Специфікації від 18.09.2014р. до Договору (замовлення на поставку №) (в редакції Додаткової угоди від 30.12.2014р. до Договору) розрахунки за позиціями 5, 8, 17, 19, 22, 23, 27, 29, 30, 31, 32, 33, 37 здійснюються на тридцятий календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції; за іншими позиціями розрахунок здійснюється на шістдесятий календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції.

Згідно з пунктом 2 Специфікації від 13.11.2014р. до Договору (замовлення на поставку №) (в редакції Додаткової угоди від 30.12.2014р. до Договору) розрахунки за даною специфікацією здійснюються на тридцятий календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України (ст.ст.525, 526 ЦК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом.

На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв без претензій обумовлений Специфікаціями товар у період з 13.10.2014р. по 24.12.2014р. на загальну суму 2 066 070 грн. 81 коп., що підтверджується видатковими накладними :

- від 13.10.2014р. № на суму 12 368 грн. 04 коп.;

- від 16.10.2014р. № на суму 2 736 грн. 00 коп.;

- від 04.11.2014р. № на суму 313 712 грн. 30 коп.;

- від 11.11.2014р. № на суму 292 663 грн. 42 коп.;

- від 24.11.2014р. № на суму 6 840 грн. 00 коп.;

- від 16.12.2014р. № на суму 1 211 229 грн. 35 коп.;

- від 24.12.2014р. № на суму 87 159 грн. 02 коп.;

- від 24.12.2014р. № на суму 139 362 грн. 68 коп., а також довіреностями на отримання цінностей від 02.12.2014р. №220542/П та від 23.12.2014р. №220745/н (т.1, а.с. 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81).

Товар прийнято без зауважень до його оформлення.

Згідно договору та специфікацій до нього (з урахуванням змін внесених додатковими угодами), відповідач був зобов'язаний здійснити оплату за відповідними накладними в наступні терміни:

- від 13.10.2014р. № на суму 12 368 грн. 04 коп. 15.12.2014р.;

- від 16.10.2014р. № на суму 2 736 грн. 00 коп. 15.12.2014р.;

- від 04.11.2014р. № на суму 313 712 грн. 30 коп. 05.01.2015р.;

- від 11.11.2014р. № на суму 292 663 грн. 42 коп. 12.01.2015р.;

- від 24.11.2014р. № на суму 6 840 грн. 00 коп. 23.01.2015р.;

- від 16.12.2014р. № на суму 1 211 229 грн. 35 коп. 15.01.2015р.;

- від 24.12.2014р. № на суму 87 159 грн. 02 коп. 24.01.2015р.;

- від 24.12.2014р. № на суму 139 362 грн. 68 коп. 24.01.2015р.,

сплатити вартість товару на суму 12 368 грн. 04 коп. до 12.12.2014р. (включно), на суму 2 736 грн. 00 коп. до 15.12.2014р. (включно), на суму 313 712 грн. 30 коп. до 03.01.2015р. (включно), на суму 292 663 грн. 42 коп. до 10.01.2015р. (включно), на суму 6 840 грн. 00 коп. до 23.01.2015р. (включно), на суму 1 211 229 грн. 35 коп. до 15.01.2015р. (включно), на суму 87 159 грн. 02 коп. та на суму 139 362 грн. 68 коп. до 23.01.2015р. (включно).

Відповідач, в порушення умов договору, розрахувався за поставлений товар частково, сплативши 728 638 грн. 78 коп. наступними платежами:

- 17.12.2014р. на суму 12 368 грн. 04 коп.;

- 15.01.2015р. на суму 2 736 грн. 00 коп.;

- 28.01.2015р. на суму 200 000 грн. 00 коп.;

- 11.02.2015р. на суму 113 712 грн. 30 коп.;

- 24.02.2015р. на суму 100 000 грн. 00 коп.;

- 01.04.2015р. на суму 99 822 грн. 44 коп.;

- 02.04.2015р. на суму 100 000 грн. 00 коп.;

- 16.04.2015р. на суму 100 000 грн. 01 коп.

Факт сплати підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача (а.с. 89-96).

Заборгованість складає 1 337 432 грн. 02 коп.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Доказів оплати поставленого товару відповідач не надав. Суд правильно стягнув суму заборгованості, заявлену в позові.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.7. договору сторони визначили, що у разі несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення оплати від вартості неоплаченої продукції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 670 714 грн. 37 коп. пені, нарахованої за період з 13.12.2014р. по 05.01.2016р., 38 341 грн. 70 коп. 3%

річних за аналогічний період та 404 669 грн. 39 коп. збитків, завданих інфляцією з березня по листопад 2015р.

Господарський суд правильно зазначив, що позивач день оплати, яким згідно п.5.3. договору є дата списання грошових коштів з рахунку покупця, безпідставно враховував як день порушення, що призвело до неправильного розрахунку.

Здійснивши перерахунок господарський суд встановив, що пеня складає:

за видатковою накладною від 13.10.2014р. № становить 37 грн. 95 коп. (з 13.12.2014р. по 16.12.2014р.);

- за видатковою накладною від 16.10.2014р. № становить 62 грн. 97 коп. (з 16.12.2014р. по 14.01.2105р.);

- за видатковою накладною від 04.11.2014р. № становить 6 687грн. 02 коп. (5294 грн. 43 коп.(з 06.01.2015р. по 27.01.2015р. та 1 392 грн. 59 коп. з 28.01.2015р. по 10.02.2015р.);

- за видатковою накладною від 11.11.2014р. № становить 21 684 грн. 26 коп. (11 016грн. 97 коп. з 13.01.2015р. по 23.02.2015р. та 10 514 грн. 67 коп. з 24.02.2015р. по 31.03.2015р., 152 грн. 62 коп. за 01.04.2015р.);

- за видатковою накладною від 24.11.2014р. № становить 584 грн. 30 коп. (24.01.2015р. по 01.04.2015р.);

- за видатковою накладною від 16.12.2014р. № становить 304 949 грн. 69 коп. (110 902 грн. 15 коп. з 16.01.2015р. по 01.04.2015р. + 27867 грн.53 коп. з 02.04.2015р. по 15.04.2015р. + 166 180 грн. 01 коп. з 16.04.2015р. по 15.07.2015р.);

- за видатковою накладною від 24.12.2014р. № становить 23 635 грн. 62 коп. (з 24.01.2015р. по 23.07.2015р.);

- за видатковою накладною від 24.12.2014р. №3 становить 37 792 грн. 10 коп. (з 24.01.2015р. по 23.07.2015р.).

Загальний розмір пені становить 395 433 грн. 91 коп. Тому позовні вимоги в частині стягнення пені правильно задоволенні частково на вищевказану суму.

Розрахунок 3% річних позивачем виконано неправильно. Здійснивши перерахунок господарський суд вірно зазначив, що загальний розмір річних складає 41 949 грн. 43 коп., у тому числі:

- за видатковою накладною від 13.10.2014р. № 4 грн. 07 коп. (з 13.12.2014р. по 16.12.2014р.);

- за видатковою накладною від 16.10.2014р. № 6 грн. 75 коп. (з 16.12.2014р. по 14.01.2015р.);

- за видатковою накладною від 04.11.2014р. № 698 грн. 11 коп. (567 грн. 26 коп. з 06.01.2015р. по 27.01.2015р. + 130 грн. 85 коп. з 28.01.2015р. по 10.02.2015р.);

- за видатковою накладною від 11.11.2014р. № 1 587 грн. 99 коп. (1 010грн. 29 коп. з 13.01.2015р. по 23.02.2015р. + 570 грн. 07 коп. з 24.02.2015р. по 31.03.2015р. + 7 грн. 63 коп. за 01.04.2015р.);

- за видатковою накладною від 24.11.2014р. № 38 грн. 23 коп. (з 24.01.2015р. по 01.04.2015р.);

- за видатковою накладною від 16.12.2014р. № 33 154 грн. 71 коп. (7 566 грн. 04 коп. з 16.01.2015р. по 01.04.2015р. + 1 393 грн.38 коп. з 02.04.2015р. по 15.04.2015р. + 24 195 грн. 29 коп. з 16.04.2015р. по 05.01.2016р.);

- за видатковою накладною від 24.12.2014р. № 2 485 грн. 73 коп. (з 24.01.2015р. по 05.01.2016р.);

- за видатковою накладною від 24.12.2014р. № 3 974 грн. 54 коп. (з 24.01.2015р. по 05.01.2016р.).

Оскільки позивачем заявлена менша сума, а саме 38 341,70 грн. то позовні вимоги повністю задоволені в цій частині.

Розмір інфляційних позивачем розраховано правильно, а тому суд обґрунтовано стягнув з відповідача 404 669,39 грн. інфляційних

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав та у звязку з наступним.

Обовязок відповідача оплатити товар, за загальним правилом, виникає з моменту отримання товару або товаророзпорядчих документів, якщо інше не встановлено договором або законом. Для встановлення даного моменту необхідно встановити дату отримання товару або товаророзпорядчих документів.

Колегія суддів зазначає, що підписання видаткової накладної відповідачем без зазначення дати отримання товару свідчить про отримання товару у дату виписки видаткової накладної, що узгоджується із звичаями ділового обороту.

Матеріалами справи встановлено, що товар був прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про виконання позивачем своїх обовязків в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 року у справі № 904/8112/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 27.05.2016р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Г.К.Дмитренко

__________________ ОСОБА_4