ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р.Справа № 922/904/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України", м. Харків
до Служби автомобільних доріг у Харківській області, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 агенство автомобільних доріг України
про стягнення коштів у сумі 380 027,00 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 за дов. №395 від 05.04.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Служби автомобільних доріг в Харківській області про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 380 027,00 грн. за договором №17-Щ (ДР) про закупівлю послуг за державні кошти від 21.11.2011 р.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо повної оплати за надані послуги (дорожні роботи) за договором №17-Щ (ДР) про закупівлю послуг за державні кошти від 21.11.2011 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2016 р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 19.04.2016р.

12.04.2016р. на виконання вимог ухвали суду від 28.03.2016р. від представника позивача надійшли витребувані судом документи (вх.№12214), які були долучені до матеріалів справи.

18.04.2016р. від представника відповідача надійшов письмовий відзив (вх.№12981) на позовну заяву разом з документами для долучення до матеріалів справи. У відзиві відповідач, посилаючись на ст.20,22 Бюджетного кодексу України та постанову Кабінету Міністрів України від 30.09.2015р. №805 зазначає, що Служба автомобільних доріг у Харківській області (відповідач по справі) при укладанні договору виступала лише замовником вказаних робіт відповідно до ч.6 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" на підставі доручення Державного агенства автомобільних доріг України, яке в свою чергу, як центральний орган виконавчої влади повинно було здійснити оплату за надані послуги за рахунок коштів державного бюджету.

Ухвалою суду від 19.04.2016р. залучено до участі у справі тертьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 агенство автомобільних доріг України (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 9), розгляд справи відкладено на 24.05.2016р. об 11:00 год.

Представник позивача присутній у судовому засіданні 24.05.2016р. позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду 11.05.2016р. (вх.№15266) надав клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача ПАТ "ОСОБА_2 акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Крім цього, через канцелярію суду 18.05.2016 р. (вх.№16433) надав клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату, мотивуючи своє клопотання тим, що представник відповідача ОСОБА_4 знаходиться у відпустці та не може прийняти особисту участь у судовому засіданні 24.05.2016р.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, свого відзиву на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання №010490.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, суд відхиляє його з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 129 Конституції України та статей 4-3, 38 Господарського процесуального кодексу України, судом створюються належні умови для дотримання принципу змагальності сторін, свободи в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участі в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що, у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами

Обставини, на які посилається відповідач, як на підставу відкладення розгляду справи, не визнаються судом поважними, оскільки відповідач не позбавлений права забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника.

У п. 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Щодо клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі правонаступника позивача ПАТ "ОСОБА_2 акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" суд його відхиляє , оскільки нормативними приписами процесуального законодавства не передбачена заміна позивача його правонаступником за клопотанням другої сторони.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі відповідача та третьої особи.

Отже, суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача , встановив наступне.

Між Дочірнім підприємством «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_2 акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (підрядник) та Службою автомобільних доріг в Харківської області (замовник) 21.11.2011 р. був укладений договір №17-Щ (ДР) про закупівлю послуг за державні кошти із Додатковими угодами до нього №1,2,3,4,5,6,7,8,9,10.

Предметом цього договору (п.1.2) є правовідносини, за якими підрядник зобовязується у 2011-2012 роках надати замовникові послуги з поточного ремонту автомобільної дороги М-20 Харків-Щербаківка у Харківській області на ділянці км.10+000 км.38+500, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна договору становить 13 700 000 грн.

Пунктом 4.2 договору Замовник забезпечує безперервне фінансування послуг. Розрахунки за надані послуги здійснюються по мірі надходження передбчених на ці цілі коштів з державного бюджету, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника.

Пунктом 4.3. договору сторони встановили умови розрахунків: протягом 180 банківських днів після надання послуг.

Пункт 4.5 договору передбачає, що розрахунки за надані послуги Підрядником здійснюються проміжними платежами, по мірі надання послуг на підставі підписаних Актів виконаних робіт у межах відповідних кошторисних призначень та фактичних надходжень.

Пунктом 10.1. договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 травня 2012 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Щорічна сума виконання договору №17-Щ (ДР) від 21.11.2011р. змінювалась в межах доведеного фінансування за допомогою додаткових угод в межах загальної вартості, що відображено в календарному плані надання послуг, підписаного обома сторонами договору.

Виконання позивачем своїх обовязків за договором підтверджується підписаними актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2011 р.(а.с.42-49).

Внаслідок неналежного виконання першим відповідачем зобовязань по договору щодо сплати робіт за вказаним актом за ним утворився борг.

У звязку з викладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та першого відповідача, надані ними докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст.628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною першою ст.853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Вищим господарським судом України у п.6 оглядового листа від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" вказувалося, що за приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (з цих же підстав слід відмовити в задоволенні клопотання про призначення експертизи, оскільки перший відповідач втратив право посилатися на можливі недоліки).

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

За таких обставин господарський суд дійшов до висновку, що замовник на порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), і отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

При цьому суд зазначає, що такої правової позиції дотримувався Вищий господарський суд України у постанові від 11.05.2012 р. по справі №21/5005/14068/2011.

Крім того, господарський суд зазначає, що Вищим господарським судом України у п.5 оглядового листа від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" вказувалося, що згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання (постанова Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. у справі № 15/5027/715/2011). Також, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. № 11/446.

За умовами укладеного договору підставою для оплати виконаних робіт є підписаний повноважними особами акт виконаних робіт форми КБ-2в . При цьому в договорі вказано, що розрахунки за надані послуги здійснюється протягом 180 банківських днів. (п.4.3. )

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Фактичні обставини справи свідчать, що перший відповідач, прийнявши підрядні роботи, зобовязання щодо їх оплати протягом 180 банківських днів після здачі робіт не виконав, а тому він вважається таким, що прострочив виконання зобовязання.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 380 027,00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязань. Відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобовязання.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, у тому числі і вжити заходів для отримання бюджетних асигнувань.

Зазначена правова позиція щодо застосування статті 526 ЦК України при здійсненні розрахунків у зобовязаннях за рахунок бюджетних коштів викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446. Висновок Верховного Суду України відповідно до статті 111-28 ГПК України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача до першого відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню , відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 5701,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 628, 629, 837, 853, 882 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства ДАК "Автомобільні дороги України" до Служби автомобільних доріг у Харківській області задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Харківській області (61202, м.Харків, вул.Ахсарова, 2, код ЕДРПОУ 30885376) на користь Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ОСОБА_2 акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (61202, м.Харків, вул.Ахсарова, 2, код ЕДРПОУ 31941174) грошові кошти в розмірі 380 027,00 грн. та судовий збір у розмірі 5701,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_1