РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" травня 2016 р. Справа № 902/1105/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Олексюк Г.Є.

судді Сініцина Л.М. ,

судді Гудак А.В.

при секретарі Вох В.С.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився

відповідача 1- не з"явився

відповідача 2- не з"явився

відповідача 3- не з"явився

відповідача 4- не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача 4 ОСОБА_1про ухвалення додаткового рішення(постанови) у справі № 902/1105/15 за апеляційною скаргою на рішення господарського суду Вінницької області від 01.02.16 за позовом

Селянського фермерського господарства "Конкурент" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницької області , Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області , Фермерського господарства "Зінденс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1

про визнання договорів оренди землі недійсними, скасування їх державної реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 р. залучено в якості відповідача 4 у справі № 902/1105/15 громадянина ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( відповідача 4) задоволено частково.

Рішення господарського суду Вінницької області від 01 лютого 2016 р. у справі № 902/1105/15 скасовано. Прийнято нове, яким в позові відмовлено повністю.

Стягнуто з Селянського( фермерського) господарства "Конкурент" (, с. Спичинці, Погребищенський район, Вінницької області ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1339,80 грн. грн.

Разом з тим, 10 травня 2016р. третя особа (відповідач - 4) громадянин ОСОБА_1 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення ( постанови.), в якій вказує, що при винесені судом постанови не вирішено питання судових витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8 000 грн., при цьому надав договір, ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, доручення та прибутковий касовий ордер.

Покликаючись на ч.1 ст. 88 ГПК України просить прийняти додаткове рішення, яким стягнути з Селянського фермерського господарства "Конкурент" на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені ним витрати на послуги адвоката в сумі 8 000 грн.

Від Селянського фермерського господарства "Конкурент" надійшло письмове заперечення проти ухвалення додаткового рішення ( вх. 13959/16 від 23.05.2016 р.), в якому позивач вказує, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення слід відмовити . Вказує, що матеріалах справи на час розгляду апеляційної скарги були відсутні докази, які підтверджують оплату послуг адвоката, а докази, прийняті після винесення рішення до уваги прийматись не можуть та не оцінюються судом. Крім того, позивач наголошує, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 вимога про відшкодування оплати послуг адвоката не заявлялась.

Просить відмовити в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення.

В судове засідання сторони не з"явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та заздалегідь ( а.с. 126-133, 139).

Розглянувши заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 (відповідача 4 ), колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.88 ГПК України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо:1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення;2) не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету. Додаткове рішення, ухвала можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012р., прийняття додаткового рішення (стаття 88 ГПК) за заявою сторони, прокурора, який брав участь у процесі, або за ініціативою суду здійснюється, як правило, тим же суддею (складом суду), що приймав первісне рішення, за винятком випадків, коли це неможливо з об'єктивних причин (звільнення судді, відсутність його у зв'язку з відпусткою, захворюванням тощо).

Про відхилення заяви сторони чи прокурора щодо прийняття додаткового рішення виносяться ухвала (стаття 86 ГПК).

Додаткове рішення і ухвала про відхилення заяви щодо його прийняття можуть бути оскаржені у порядку, передбаченому розділами XII і XII 1 ГПК. Якщо на рішення суду подано апеляційну або касаційну скаргу і водночас подано заяву про прийняття додаткового рішення, суд повинен спочатку розглянути відповідну заяву, а потім надіслати справу для перегляду до суду вищої інстанції.

Господарським судам слід мати на увазі, що прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, передбачених статтею 88 ГПК. Якщо порушується питання про прийняття

додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Порушення вимог цієї статті тягне за собою зміну або скасування додаткового рішення в апеляційному чи у касаційному порядку (пункт 4 частини першої статті 104, стаття 111- 10 ГПК).

Згідно п.15 зазначеної постанови вирішуючи питання щодо розгляду заяв про прийняття додаткового рішення, господарські суди повинні враховувати, в якому порядку розглядалася справа, зокрема, за участю однієї чи обох сторін або за їх відсутності, а також з обставин справи, доводів, наведених у заяві, тощо. При цьому додаткові докази судом не приймаються і оцінка їх не здійснюється.

У залежності від конкретних обставин справи суд може призначити відповідну заяву до розгляду в судовому засіданні, повідомивши учасників судового процесу про час і місце його проведення.

Звертаючись з заявою про винесення додаткового рішення ( постанови ) в частині стягнення витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 8000 грн., третя особа (відповідач - 4) ОСОБА_1 надав договір про надання правової допомоги від 22.09.2015р., ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, доручення до договору від 22.09.2015 р. та прибутковий касовий ордер. ( а.с. 114-117, т.4).

Відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються, в тому числі, з оплати послуг адвоката.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п.4.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо господарський суд не прийняв рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат чи про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи він на підставі статті 88 ГПК має право прийняти додаткове рішення (ухвалу, постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Таке рішення (ухвалу, постанову) може бути прийнято з питань розподілу сум судового збору або їх повернення і в тому разі, якщо відповідна вимога у розгляді справи з якихось причин не заявлялася.

Що ж до інших судових витрат, то в разі коли вимоги стосовно їх розподілу під час розгляду справи не заявлялися та докази на підтвердження цих витрат суду не подавалися, то додаткове рішення (ухвала, постанова) щодо розподілу цих судових витрат не приймається та в задоволенні заяви відмовляється.

Крім того, у пункті 6.3 зазначеної постанови наголошується , що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв

інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Як вже зазначалось, на підтвердження понесених заявником витрат на оплату послуг адвоката суду серед іншого надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім'я ОСОБА_2, квитанцію до прибуткового касового ордера на суму 8 000 грн.

Проте, заявником на час розгляду справи не було надано суду жодного належного доказу на підтвердження перерахування коштів в сумі 8 000 грн. на оплату послуг правової допомоги адвоката по даній справі (платіжні доручення, тощо).

Разом з тим, зазначені вище докази про оплату послуг адвоката ОСОБА_2 були подані заявником лише після розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а саме 10.05.2016р. (вх. 1410/16 ).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11р." Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Таким чином, надання чи ненадання доказів це право сторони. Але вибираючи спосіб захисту, який базований на ненаданні доказів, сторона несе ризик, що вона не зможе в подальшому посилатися на ті докази, яких вона не надала.

Враховуючи все вищевикладене, а також те, що при апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 не заявляв вимог про відшкодування витрат на послуги адвоката в розмірі 8000 грн.та не надавав жодних доказів на підтвердження таких витрат, колегія суддів приходить до висновку, що заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 (відповідача - 4) про винесення додаткового рішення ( постанови ) не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 44,86,88 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 (відповідача - 4) в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення(постанови).

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Гудак А.В.