ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

30.05.2016 Справа № 912/2142/13

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Подобєд І.М., Березкіна О.В.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, витяг з договору про надання правової допомоги №б/н від 10.05.2016 р., представник;

представники позивача та скаржника у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2014 року

по справі № 912/2142/13

за позовом приватного підприємства "Агропромисловий комплекс "Артем", Кіровоградська обл., Олександрійський р-н, с. Протопопівка

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Кіровоградська обл., Олександрійський р-н, с. Головківка

про визнання недійсним договору, визнання права на спільну сумісну власність,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2014р. по справі №912/2142/13 (суддя Шевчук О.Б.) у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору №АР 08/09-11 від 8.09.2011р. та застосування наслідків визнання недійсним договору у вигляді визнання за приватним підприємством «Агропромисловий комплекс «Артем»» права на спільну власність на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Александрія, Кіровоградської області, проспект Леніна,буд.77 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване недоведеністю позивачем належним чином позовних вимог.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, ОСОБА_2, звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2014р. по справі №912/2142/13 в частині встановлення обставин щодо того, що розписка ОСОБА_3 на 4 000 000 грн. стосується попереднього договору від 05.03.10р.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що оскаржуваним рішенням помилково встановлено обставини справи щодо підстав виникнення правовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та підписання останнім розписки на суму 4 000 000 грн. Так, як аргумент для відхилення клопотання про долучення до матеріалів справи розписки щодо отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 коштів у сумі 4 000 000 грн., зазначено що ця розписка стосується попереднього договору від 05.03.2010р. і не стосується правовідносин, які виникли між сторонами за спірним договором №АР 08/09-11. Вказана обставина, яка не правильно встановлена судом першої інстанції, суттєво вплинула на права та обовязки скаржника, оскільки була використана відповідачем ОСОБА_3 у іншій справі з метою затягування судового розгляду та для ухилення від цивільно-правової відповідальності.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

ФОП ОСОБА_3 надано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

30.05.2016р. від представника ОСОБА_2 надійшла заява (факс) про відкладення розгляду справи, оскільки апелянт та його представник про судове засідання дізналися лише 30.05.16р. До того ж, апелянт ОСОБА_2 знаходиться на лікуванні у м. Києві, а його повноважний представник перебуває в цей час в іншому судовому засіданні.

Представник відповідача заперечує проти задоволення зазначеної заяви та вважає за можливе розпочати розгляд справи за відсутності скаржника.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, не вбачає підстав для його задоволення, оскільки ГПК України визначає обов'язок господарського суду розглянути клопотання, а не в обов'язковому порядку задовольнити його.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Процесуальним законодавством встановлено принцип оперативності господарського процесу.

Статтею 77 ГПК України передбачено право суду на відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, та не ставиться в залежність від наявності клопотання сторони тощо.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Представник позивача не використав своє право бути присутнім у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Господарського процесуального кодексу України.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

У грудні 2013р. приватне підприємство "Агропромисловий комплекс "Артем" звернулось до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору № АР 08/09-11 безпроцентної зворотної фінансової допомоги від 08.09.2011, укладеного між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та приватним підприємством "Агропромисловий комплекс "Артем" та застосування наслідків визнання недійсним договору у вигляді визнання за приватним підприємством "Агропромисловий комплекс "Артем" права на спільну сумісну власність на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Олександрія, Кіровоградської області, проспект Леніна, буд.77.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що спірний договір є удаваним та фіктивним, оскільки при його укладенні сторони приховали інший правочин договір інвестування та добудови нежитлового приміщення за адресою: м. Олександрія, Кіровоградської області, проспект Леніна, буд. 77.

Згідно доводів позивача укладенню оспорюваного договору передувало укладення 05.03.2010 між громадянином ОСОБА_3 (сторона 1) та громадянами: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (сторона 2) попереднього договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого по проспекту Леніна 77, громадяни, які є стороною 2 цього договору, надавали кошти стороні 1 як до його підписання, так і після.

05.02.2014р. представник позивача подав до господарського суду заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача громадянина ОСОБА_2.

Свою заяву позивач обґрунтовував тим, що гр. ОСОБА_2 також передавав ОСОБА_3 кошти з метою отримання у спільну сумісну власність спірного нежитлового приміщення, підтвердженням чого є попередній договір та розписка.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки позивачем не обґрунтовано та не доведено того, що рішення у даній справі може вплинути на права чи обов'язок громадянина ОСОБА_2 щодо однієї із сторін спору у даній справі.

Вирішуючи спір по суті та відхиляючи доводи позивача щодо удаваності та фіктивності договору № АР 08/09-11 від 8.09.2011р. безпроцентної зворотної фінансової допомоги, в мотивувальній частині рішення суд зазначив, що позивачем не доведено та необґрунтовано належним чином того, яким чином на правовідносини між сторонами за цим договором впливають правовідносини, що виникли між громадянином ОСОБА_3 (сторона 1) та громадянами: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (сторона 2) з попереднього договору від 5.03.2010р.

Розписка щодо отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 коштів у сумі 4000000грн. стосується вищезгаданого попереднього договору, і не стосується правовідносин, які виникли між сторонами за договором №АР 08/09-11.

Саме з посиланням на зазначену частину мотивувальної частини апелянт вважає, що судове рішення у частині встановлення обставин написання розписки та виникнення правовідносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 впливає на його права та обовязки.

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

У п. 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

З вище наведеної правової норми випливає, що особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення що стосується їх прав і обов'язків, мають право оскаржувати судове рішення, якщо воно безпосередньо стосується їх прав та обов'язків. Суд має вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про нього у відповідних правовідносинах. При цьому, у мотивувальній частині рішення повинні міститися висновки суду про права та обов'язки такої особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки цих осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі в справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не є стороною договору № АР 08/09-11 від 8.09.2011р. безпроцентної зворотної фінансової допомоги і цей договір не породжував для останнього будь-яких прав та обов'язків. В резолютивній частині рішення відсутній висновок суду про права та обов'язки ОСОБА_2

Відповідно до п.3 ч.1 ст.84 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом;

причини виникнення спору;

докази на підставі яких прийнято рішення;

доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.(ст.34 ГПК) Письмовими доказами у справі є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.(ст.36 ГПК).

Копія розписки щодо отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 коштів у сумі 4000000грн. та попередній договір від 5.03.2010р., які надавалися позивачем , відхилені судом, як такі що не стосуються предмету спору між ПП «Артем» та ФОП ОСОБА_3 і не мають з ним правового зв'язку. За цих підстав судом відмовлено позивачу у клопотанні про відкладення розгляду справи з метою витребування оригіналу розписки та заяви позивача про залучення до участі у справі у якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2

Правовий висновок суду наведений в мотивувальної частині рішення, що «розписка стосується вищезгаданого попереднього договору і не стосується правовідносин, які виникли між сторонами за договором № АР 08/09/-11» є доводами, за якими суд відхилив клопотання та докази позивача про необхідність здійснення судом таких процесуальних дій, як залучення третьої особи та відкладення розгляду справи, і не може вважатися судженням про ОСОБА_2 у відповідних правовідносинах та висновком суду про права та обов'язки цієї особи.

В апеляційній скарзі представником апелянта зазначається, що оскаржуване рішення в цій частині вплинуло на права та обовязки ОСОБА_2, оскільки була використана відповідачем ОСОБА_3 у іншій цивільній справі з метою затягування судового розгляду та для ухилення останнього від цивільно-правової відповідальності, оскільки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9.03.2016р. справа №6-35006ск5 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та процентів за користування грошовими коштами, серед підстав для повернення справи на новий розгляд вказано, що судом апеляційної інстанції не зясовано обставини справи у повному об'ємі, зокрема не враховано обставини встановлені рішенням господарського суду Кіровоградської області від 5.02.2014р.

Зазначена ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від у справі №6-35006ск5 не може слугувати підставою вважати, що рішення господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/2142/13 вплинуло на права та обов'язки ОСОБА_2, які виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з боргової розписки з наступних підстав:

Підставою для скасування рішення апеляційного суду Кіровоградської області та направлення справи на новий розгляд є ненадання правової оцінки розписці, яка була предметом спору, не з'ясування умов отримання грошей відповідачем, чи підлягають ці кошти стягненню та в який порядок, невиконання апеляційним судом вказівок касаційної інстанції в ухвалі від 16.09.2015р.

За відсутності рішення у цивільній справі, яке набрало законної сили, яким би були встановлені дійсні права та обов'язки сторін спору , не можливо встановити як вплинуло рішення господарського суду у справі № 912/2142/13 на права та законні інтереси ОСОБА_2., чи покладено на нього нові обов'язки, або змінено наявні права або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Відповідно до аб. 5 п. 1.6. Постанови Пленуму вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» при вирішенні питання щодо наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

За відсутності в результаті постановлення оскаржуваного судового рішення юридичних наслідків для ОСОБА_2 він не може бути субєктом апеляційного оскарження вказаного судового рішення.

За таких обставин провадження має бути припиненим на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, відповідно до ст. 28 ГПК України Громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю.

Як вбачається із копії довіреності № 771 від 18.03.2015 року, посвідченої ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 уповноважив своїх представників вести справи «в судах всіх інстанцій при розгляді цивільних, кримінальних та адміністративних справ», тобто повноважень на захист інтересів ОСОБА_2 при розгляді господарських справ дані представники не мають.

Також на зворотній стороні довіреності наводиться вичерпний перелік прав, якими ОСОБА_2, наділив своїх представників. До переліку цих прав не входить право представників на апеляційне оскарження рішень у господарських справах.

Таким чином, ні TOB КК «ОСОБА_7 Експерт», ні ОСОБА_8, не мають повноважень на представлення інтересів ОСОБА_2 у господарських судах і не мали повноважень на підписання та подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 49, п.1 ч.1 ст. 80, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2014р. у справі № 912/2142/13 - припинити.

Ухвала набирає чинності з часу її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.В. Березкіна

Суддя І.М. Подобєд