ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" травня 2016 р.Справа № 916/617/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" (вул. Одарія, 1, м. Одеса, 65003);

до відповідача: Комунального підприємства "Іллічівськтеплоенерго" (вул. Комсомольська, 2-А, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001);

про стягнення 169898,61 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 04.01.2016 р., № 21/17-8);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 02.07.2015р., № 4-547).

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього 1788521,71 грн. основного боргу, 9906,71 грн. 3% річних, 144901,45 грн. пені та 15090,45 грн. інфляційних нарахувань.

31.05.2016 позивач подав до суду заяву (вх. № 13718/16) про зменшення розміру позовних вимог, в якій повідомив суд про сплату відповідачем позивачу суми основного боргу у розмірі 1788521,71 грн., на яку позивач зменшує розмір позовних вимог.

Суд прийняв дану заяву позивача до розгляду, а отже предметом даного позову є вимога позивача про стягнення з відповідача 9906,71 грн. 3% річних, 144901,45 грн. пені та 15090,45 грн. інфляційних нарахувань.

Підставою даного позову позивач визначив обставину неналежного виконання відповідачем умов типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, до якого заявою від 15.12.2015 приєднався відповідач, в частині здійснення попередньої оплати послуг з розподілу природного газу (п. 6.4. типового договору).

Відповідач проти задоволення позову позивача заперечив, мотивуючи тим, що підставою для оплати послуг за договором є виставлений рахунок. Натомість, позивачем не подано суду доказів виставлення рахунків відповідачу, а отже зобовязання з оплати послуг з розподілу природного газу відповідачем не порушене. Порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 18.06.2014 № 217, передбачений інший порядок сплати відповідачем спірних коштів. На виконання даного Порядку НКРЕКП були прийняті постанови від 25.12.2015 № 3115, від 29.01.2016 № 125, від 29.02.2016 № 268, які визначили нормативи перерахування коштів у спірних відносинах відповідачем позивачу, які відповідачем були дотримані.

Викликаний в судове засідання працівник НКРЕКП у Одеській області пояснив суду, що відповідач мав виконувати умови типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, проте постанови НКРЕКП від 25.12.2015 № 3115, від 29.01.2016 № 125, від 29.02.2016 № 268 також є чинними та обовязковими до виконання.

Ухвалою суду від 18.03.2016 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 01.04.2016 о 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 01.04.2016 розгляд справи був відкладений на 15.04.2016 о 11 год. 00 хв. у звязку з неподанням сторонами усіх витребуваних судом доказів.

Ухвалою суду від 15.04.2016 за клопотанням позивача розгляд справи був відкладений на 11.05.2016 о 14 год. 45 хв., в т.ч. у зв'язку з неподанням позивачем усіх витребуваних судом доказів.

Ухвалою суду від 11.05.2016 за клопотанням сторін було продовжено строк розгляду спору на пятнадцять днів, а розгляд справи відкладений на 30.05.2016 о 14 год. 15 хв. у зв'язку з неподанням сторонами витребуваних судом доказів та викликом в судове засідання посадової особи та/або працівника Відділу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у Одеській області.

У судовому засіданні 30.05.2016 судом була оголошена перерва до 31.05.2016 о 12 год. 50 хв.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх представників учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 сторони уклали договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 008031 (далі договір), умови якого є типовими та затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498. Дана обставина підтверджується заявою-приєднанням відповідача від 15.12.2015 та визнається сторонами.

Відповідно до п. 2.1 договору оператор ГРМ (Позивач) зобовязався надати споживачу (Відповідачу) послугу з розподілу природного газу, а споживач зобовязався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п. 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку оператора ГРМ.

Відповідно до пункту 8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору, у січні-лютому 2016 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу вартістю 2799611,16 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 №008031, від 29.02.2016 №008031 та визнається сторонами.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 „Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки НКРЕКП постановами від 29.01.2016 № 125, від 29.02.2016 № 268, від 10.03.2016 № 298 визначила нормативи перерахування коштів позивачу, що надходять відповідачу як плата. Дані постанови є чинними та підлягають застосуванню до спірних відносин сторін.

Згідно з цими нормативами позивачу перераховувались кошти в оплату послуг за договором. Дана обставина не заперечується та жодним чином не спростовується позивачем.

Станом на час вирішення даного спору надані позивачем відповідачу у січні-лютому 2016 року послуги за договором повністю оплачені, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 та визнається сторонами.

Спір у справі виник з причин того, що позивач вважає, що відповідач не здійснив попередньої оплати послуг з розподілу природного газу за договором, а отже порушив грошове зобовязання і має нести відповідальність, а відповідач проти цього заперечує.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 179 ГК України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Відповідно до ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 „Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки затверджений Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки (далі Порядок), який підлягає застосуванню до спірних відносинах в редакції, яка існувала з 29.12.2015 по 10.03.2016.

Відповідно до п. 1 Порядку цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки.

Згідно з п. 2 Порядку у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: постачальник природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки (далі - постачальник із спеціальними обовязками) - постачальник природного газу, на якого Кабінетом Міністрів України покладено спеціальний обовязок щодо постачання природного газу визначеним категоріям споживачів згідно з статтею 11 Закону України Про ринок природного газу. Для цілей цього Порядку під постачальником природного газу із спеціальними обовязками також розуміється постачальник природного газу, який до 1 жовтня 2015 р. був визначений гарантованим постачальником відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 12 Порядку НКРЕКП на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця: 1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів: на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації; на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками); на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи); на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи); на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями; 2) затверджує реєстр нормативів; 3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи; 4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно з п. 13 Порядку уповноважений банк згідно з умовами договору банківського рахунка здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме: до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня; до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій. Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як встановлено судом відповідно до Порядку НКРЕКП постановами від 29.01.2016 № 125, від 29.02.2016 № 268, від 10.03.2016 № 298 визначила нормативи перерахування коштів позивачу, що надходять відповідачу як плата. Дані постанови є чинними та підлягають застосуванню до спірних відносин сторін.

Як встановлено судом згідно з цими нормативами позивачу перераховувались кошти в оплату послуг за договором. Станом на час вирішення даного спору надані позивачем відповідачу у січні-лютому 2016 року послуги за договором повністю оплачені.

За цих обстаавин, господарський суд вважає, що в діях відповідача відсутній склад господарського правопорушення, оскільки Кабінетом Міністрів України встановлений Порядок, згідно з яким НКРЕКП чинними постановами затвердила у спірних відносинах нормативи перерахування коштів позивачу, а тому підстав для притягнення відповідача до відповідальності та стягнення спірних 9906,71 грн. 3% річних, 144901,45 грн. пені та 15090,45 грн. інфляційних нарахувань немає.

Крім того, позивачем не подано суду доказів виставлення (направлення) відповідачу рахунків на оплату послуг з розподілу природного газу згідно з п. 6.4. договору.

За цих підстав, господарський суд вважає, що у позові позивачу слід відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір в сумі 2548,48 грн. підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 2548 грн. 48 коп. покласти на Публічне акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 06.06.2016.

.

Суддя Д.О.Бездоля

Повне рішення складено 06 червня 2016 р.