Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20 67-28-47
УХВАЛА

09 червня 2016 року Справа № 927/1270/13

скаржник (стягувач по справі): Приватне акціонерне товариство

"Українська акціонерна страхова компанія АСКА",

юридична адреса: вул. Перемоги, 97-А, м. Запоріжжя, 69005

фактична адреса (для листування): вул.Червоногвардійська, 40, кімн.210, м. Запоріжжя, 69002

боржник: ПАТ Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс

вул. Кудрявський узвіз, 5-б, м.Київ-53

вул. Інструментальна, 4, м.Чернігів, 14037

орган, дії якого оскаржуються: Галицький відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції

пр-т Чорновола, 39, м.Львів, 79019

скарга на дії органу Державної виконавчої служби

Суддя Лавриненко Л.М.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від стягувача: не зявився

від боржника: не зявився

від органу, дії якого оскаржуються: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Приватним акціонерним товариством "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" подано скаргу на дії Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, відповідно до якої скаржник просить суд: 1). Визнати дії головного державного виконавця Левко Л.Р. та начальника ОСОБА_1 Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції неправомірними; 2) Визнати постанови головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП №43450718 та постанову від 31.03.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження за ВП №50678251 неправомірними та скасувати їх; 3) зобовязати головного державного виконавця Левко Л.Р. та начальника ОСОБА_1 Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції закінчити виконавче провадження №43450718 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області по справі №927/1270/13 від 31.12.2013 про стягнення з боржника на користь стягувача 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору за п.10 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження та виконавчий документ (наказ Господарського суду Чернігівської області по справі №927/1270/13 від 31.12.2013 про стягнення з боржника на користь стягувача 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору) направити за належністю до відділу Державної виконавчої служби за місцем знаходження майна боржника.

Також скаржник просить суд повідомити ПрАТ УАСК АСКА про результат розгляду даної скарги у встановлений законом термін за адресою ПрАТ УАСК АСКА (колекторське управління): вул.Червоногвардійська, 40, м.Запоріжжя, 69002.

В обґрунтування поданої скарги скаржник посилається на порушення головним державним виконавцем Левко Л.Р. та начальником ОСОБА_1 Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ч.1 ст.6, ч.6 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», підп.3.2.2. п.3.2. ст.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 зі змінами та доповненнями.

В судовому засіданні 12.05.2016 судом були вчинені дії щодо перевірки статусу та місця реєстрації боржника (ПАТ Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс) на офіційному сайті державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр". Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за умовами пошуку код 23498273, станом на 12.05.2016, місцезнаходження юридичної особи Приватного акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс: вул. Інструментальна, 4, м. Чернігів, 14037; керівник юридичної особи: ОСОБА_3. Дані про перебування юридичної особи Приватного акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, в процесі припинення відсутні.

Скаржник в письмовому клопотанні №315-17/1з від 17.05.2016 зазначає, що з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі №927/1270/13 було відкрито два виконавчих провадження: 1) ВП №41418793, відкрите 11.01.2014 ВДВС Ужгородського МРУЮ та закінчене 28.03.2014 у звязку з відсутністю на території м.Ужгорода майна боржника для задоволення вимог стягувача; 2) ВП №43450718, відкрите 23.05.2014 Галицьким ВДВС Львівського МУЮ, в ході якого постановою від 29.02.2016 виконавчий документ було повернуто стягувачу за п.8 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Стягувач в скарзі №147-17/1з, направленій до Галицького ВДВС Львівського МУЮ, просив скасувати постанову від 29.02.2016, але у відповідь на подану скаргу головним державним виконавцем Левко Л.Р. було винесено постанову від 31.03.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження №50678251, чим порушено положення Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Після винесення постанови від 29.02.2016 за ВП №43450718, стягувач не звертався до Галицького ВДВС Львівського МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження, відповіді на скаргу №147-17/1з від 21.03.2016 не отримував.

В судовому засіданні 26.05.2016 суд залучив до матеріалів справи заяву скаржника (стягувача) №366-17/1з на поновлення строку щодо оскарження дій головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2, в якій скаржник просить визнати причини пропуску скаржником 10-денного строку для звернення зі скаргою до суду на дії головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2, зокрема й щодо скасування постанови від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП №43450718, поважними та поновити зазначений строк, а також розглянути скаргу по суті. В обґрунтування поданої заяви скаржник посилається на те, що лише 11.04.2016, після отримання ним від Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції постанови від 31.03.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження №50678251 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі №927/1270/13, до якої було додано оригінал наказу, йому стало відомо, що його права, як стягувача за ВП №43450718 порушено діями начальника ОСОБА_1 і головного державного виконавця Левко Л.Р. Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №21784469 та №06420645 від 27.05.2016 (скаржнику, стягувачу по справі); №05245859 від 27.05.2016 (органу Державної виконавчої служби), але скаржник та ДВС повноважних представників в судове засідання 09.06.2016 не направили, Галицький відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції документів, витребуваних ухвалою суду від 26.05.2016 суду не надав.

Ухвали суду від 26.05.2016 про відкладення розгляду скарги, направлені на адреси боржника (ПАТ Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс), вказані скаржником в скарзі (вул. Кудрявський узвіз, 5-б, м.Київ-53 та вул. Інструментальна, 4, м.Чернігів, 14037), повернулись до суду з відмітками за закінченням терміну зберігання та за незнаходженням адресата.

Судове засідання 09.06.2016 проводиться без фіксації судового засідання технічними засобами.

До початку судового засідання від Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" надійшло письмове клопотання №377-17/1з, в якому скаржник підтримує скаргу в повному обсязі, просить суд розглянути скаргу без участі повноважного представника у звязку з фактичним місцезнаходженням юридичної адреси та представника у м.Запоріжжі, а про результати розгляду скарги повідомити ПрАТ УАСК АСКА за фактичною адресою: вул.Червоногвардійська, 40, кімн.210, м. Запоріжжя, 69002.

Суд задовольнив клопотання скаржника про розгляд скарги без участі його повноважного представника, оскільки участь в судовому засіданні є процесуальним правом сторони.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1-3,5,6,9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Аналогічна позиція викладена в абз.2 п.9.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації боржника (Приватного акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс), місцезнаходження його юридичної особи: вул. Інструментальна, 4, м. Чернігів, 14037.

Частиною 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Якщо ухвалу про порушення провадження по справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція міститься у п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011.

Враховуючи, що процесуальні документи суду (ухвала від 19.04.2016 про прийняття та призначення скарги до розгляду та ухвали від 12.05.2016, 26.05.2016 про відкладення розгляду скарги) були направлені на адресу боржника за вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою, суд приходить до висновку про належне повідомлення боржника про час і місце розгляду справи.

Судом також враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представників сторін та представника органу Державної виконавчої служби, повідомлених належним чином, оскільки будь-яких поважних причин не зявлення в судове засідання, сторонами та органом Державної виконавчої служби, суду не повідомлено.

В судовому засіданні 09.06.2016 суд перейшов до розгляду скарги по суті.

Розглянувши подані матеріали і документи, наявні в матеріалах справи, оцінивши докази, які мають суттєве значення для розгляду скарги по суті, господарський суд встановив:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 27.11.2013 по справі № 927/1270/13 позовні вимоги були задоволені повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс на користь Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору.

Відповідно до статті 4-5 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на всій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

13.12.2013 Господарським судом Чернігівської області було видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.11.2013 по справі №927/1270/13.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.01.2014 головним державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі № 927/1270/13 про стягнення з ПАТ Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс на користь ПАТ АСКА 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору.

28 березня 2014 року головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі № 927/1270/13 про стягнення з ПАТ Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс на користь ПАТ АСКА 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору, на підставі п.10.ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) .

На виконання вказаної постанови супровідним листом №18-872/14 від 31.03.2014 міський відділ Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції направив Галицькому відділу ДВС Львівського МУЮ виконавчий документ: наказ Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі № 927/1270/13, постанову про закінчення виконавчого провадження і матеріали виконавчого провадження.

23.05.2014 старшим державним виконавцем Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 постановою про відкриття виконавчого провадження було відкрито виконавче провадження № 43450718 з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі № 927/1270/13 про стягнення з ПАТ Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс на користь ПАТ АСКА 10106,61 грн.

Постановою Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 27.05.2014, виконавче провадження №43450718 з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі №927/1270/13 про стягнення з Приватного акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія Інвестсервіс на користь Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору, було приєднано до зведеного виконавчого провадження №43473368 Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

29.02.2016 старшим державним виконавцем Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» .

У вказані постанові зазначено про те, що в процесі проведення виконавчих дій Галицьким ВДВС ЛМУЮ реалізовано все нерухоме майно боржника по Львівській області; наявні на депозитному рахунку відділу кошти перераховано стягувачам за зведеним виконавчим провадженням, пропорційно відповідно розрахунку розподілу стягнених сум; інше ліквідне майно у боржника на території, підвідомчій Галицькому ВДВС ЛМУЮ відсутнє; повідомлено, що відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішення суду провадиться за місцезнаходженням постійно діючого органу або майна юридичної особи, право вибору місця виконавця між кількома органами ДВС, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

29.02.2016 супровідним листом №3583 Галицьким відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було направлено на адресу стягувача постанову про повернення виконавчого документа наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі №927/1270/13 (ВП №43450718) та сам виконавчий документ.

Вказана постанова від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві отримана стягувачем 17.03.2016, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті про направлення на адресу скаржника Галицьким відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції рекомендованого листа за № 884 та витягом із сайту УДППЗ «Укрпошта» про вручення скаржнику рекомендованого листа за № 884.

Відповідно до ч.1,2 ст.6 Закону України „Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Частинами 1,2 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

Як вбачається із матеріалів справи, стягувач не є заставодержателем майна боржника і господарським судом Чернігівської області по даній справі не приймалось рішення про звернення стягнення на заставне майно.

З урахуванням вищевикладеного суд доходить висновку, що у головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 були відсутні підстави щодо винесення постанови від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа, а саме наказу господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі № 927/1270/13, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 3.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 зі змінами, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 20 Закону України „Про виконавче провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України „Про виконавче провадження, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження з'ясувалося, що майна боржника, яке можливо звернути стягнення, недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, але майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на таке майно в порядку, передбаченому цим Законом, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби, якому він підпорядкований, та за умови, що стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій. Про вчинення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець повідомляє начальникові такого органу. У разі якщо стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на наявне майно боржника і після розподілу стягнутих коштів, якщо їх обсяг недостатній для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, надсилає виконавчий документ до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням іншого майна боржника (ч.6 ст. 20 Закону України „Про виконавче провадження).

Таким чином, положення ст. 20 Закону України „Про виконавче провадження передбачають проведення виконавчого провадження у разі, коли майна боржника, яке можливо звернути стягнення, недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, але майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби, зокрема, за умови, що стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій.

Крім того, підпунктом 3.2.2. п. 3.2. ст. 3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 зі змінами визначено, що якщо в процесі виконавчого провадження державному виконавцеві стало відомо, що змінилося місце проживання чи місцезнаходження боржника, місце його роботи або з'ясувалося, що на території, на яку поширюються функції органу державної виконавчої служби, майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє, однак належне боржнику майно перебуває на території іншого органу державної виконавчої служби, то державний виконавець негайно складає про це відповідний акт.

Виконавчий документ разом з копією акта не пізніше наступного дня державний виконавець зобов'язаний надіслати до органу державної виконавчої служби за новим місцем проживання боржника, місцем його роботи чи за місцезнаходженням майна боржника, про що одночасно, в копії супровідного листа, повідомляє стягувача та орган, який видав виконавчий документ. Супровідний лист про направлення виконавчого документа за належністю підписує начальник відповідного органу державної виконавчої служби.

Отже, якщо на території, на яку поширюються функції органу державної виконавчої служби, майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє, однак належне боржнику майно перебуває на території іншого органу державної виконавчої служби, то виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, чинним законодавством визначено, що однією із підстав закінчення виконавчого провадження є направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби в разі якщо майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє, однак належне боржнику майно перебуває на території іншого органу державної виконавчої служби.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що дії головного державного виконавця Левко Л.Р. є неправомірними щодо винесення постанови від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП №43450718 на підставі п.8 ч.1 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження, а постанова головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП №43450718 прийнята з порушенням ч.1 ст.6, ст.20 , п.8 ч.1 ст.47 та п. 10 ч. 1 ст.49 Закону України „Про виконавче провадження.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 13 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 1, 4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена, що закріплено в ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Оскаржувана постанова винесена 29.02.2016, із скаргою на дії головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення вказаної постанови скаржник звернувся 14.04.2016, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті про направлення скарги до суду, тобто з пропуском десятиденного строку оскарження встановлено чинним законодавством.

Як свідчать матеріали справи, 21.03.2016 стягувачем була подана скарга на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.02.2016 (ВП №43450718) начальнику Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (а.с.112-113) в порядку ч.7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана скарга була отримана Галицьким відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 30.03.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 30.03.2016 та витягом із сайту УДППЗ про вручення поштового відправлення «Укрпошта» № 660 (а.с.114-115).

У відповідності до ч. 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян" .

Стягувач вказує на те, що ним не було отримано від Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відповіді на скаргу .

Галицьким відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції суду також не надано ні пояснень, ні доказів розгляду скарги стягувача від 21.03.2016 № 147-17/1з в установленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому з метою забезпечення конституційного права боржника на оскарження дій державної виконавчої служби.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також враховуючи прецедентну практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду господарської справи, суд доходить висновку, що заява скаржника про поновлення строку щодо оскарження дій головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 29.02.2016 та скасування постанови від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП №43450718 підлягає задоволенню, а строк подачі скарги згідно з ст. 53 Господарського процесуального кодексу України підлягає відновленню.

Оскільки суд визнав поважним пропуск стягувачем строку щодо оскарження дій головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 29.02.2016 та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.02.2016, а тому вимоги скаржника про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 29.02.2016 та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.02.2016 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Обґрунтованими також є і вимоги стягувача про визнання неправомірними дій начальника Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1, оскільки як встановлено судом, в порушення ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», подана стягувачем скарга від 21.03.2016 № 147-17/1з на постанову державного виконавця Левко Л.Р. від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка була отримана Галицьким відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 30.03.2016, не була розглянута начальником Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в установленому чинним законодавством порядку.

31.03.2016 супровідним листом №6178 Галицьким відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було направлено на адресу стягувача постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 по справі №927/1270/13 (ВП №50678251), винесену на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», з посиланням на відсутність ліквідного майна боржника на території, підвідомчій Галицькому ВДВС ЛМУЮ.

Постанова від 31.03.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП №50678251) отримана стягувачем 11.04.2016, що підтверджується відміткою стягувача про отримання, поштовим штемпелем на конверті та витягом із сайту УДППЗ про вручення поштового відправлення «Укрпошта» № 308 (а.с.116-117).

У вказаній постанові зазначено, що заява про примусове виконання подана 30.03.2016.

Порядок відкриття виконавчого провадження визначено статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Стягувач вказує на те, що він не звертався 30.03.2016 до Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 у справі № 927/ 1270/13.

Як вбачається із наданого скаржником повідомлення про вручення поштового відправлення № 346, 30.03.2016 Галицьким відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було отримано скаргу стягувача від 21.03.2016 № 147-17/1з на постанову державного виконавця Левко Л.Р. від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві, а не заяву стягувача про примусове виконання рішення.

Галицьким відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції не надано суду також доказів звернення стягувача 30.03.2016 із заявою про примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/1270/13.

Оскільки, стягувач не звертався 30.03.2016 до Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 у справі № 927/1270/13, а тому у головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 були відсутні підстави щодо винесення постанови від 31.03.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) щодо виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 у справі № 927/ 1270/13.

Відповідно, постанова від 31.03.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) щодо виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2013 у справі № 927/1270/13 прийнята з порушенням ст.19,26 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

Скаржник просить також суд зобовязати головного державного виконавця Левко Л.Р. та начальника ОСОБА_1 Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції закінчити виконавче провадження №43450718 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області по справі №927/1270/13 від 31.12.2013 про стягнення з боржника на користь стягувача 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору за п.10 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження та виконавчий документ (наказ Господарського суду Чернігівської області по справі №927/1270/13 від 31.12.2013 про стягнення з боржника на користь стягувача 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору) направити за належністю до відділу Державної виконавчої служби за місцем знаходження майна боржника.

Пункт 10 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження передбачає закінчення виконавчого провадження у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. При цьому, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Скаржник в поданій скарзі зазначає, що володіє інформацією про наявність зведеного виконавчого провадження у якомусь-то, невідомому стягувачу ВДВС, за місцем майна боржника, а на території, підвідомчій Галицькому ВДВС ЛМУЮ таке майно відсутнє.

Проте, в матеріалах скарги відсутні будь-які належні докази існування зведеного виконавчого провадження в інших органах Державної виконавчої служби стосовно боржника, вчинення виконавчих дій щодо реалізації наявного боржнику майна на території інших ВДВС за місцем знаходження такого майна, чи самостійне повідомлення стягувачем Галицький відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про існування зведеного виконавчого провадження в інших органах Державної виконавчої служби стосовно боржника, вчинення виконавчих дій щодо реалізації наявного боржнику майна на території інших ВДВС за місцем знаходження такого майна.

У відповідності до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 № 14, за результатами розгляду скарги господарський суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам відповідно статей 86,121-2 ГПК. Заяви, подання учасників виконавчого провадження вирішуються господарськими судами мотивованими ухвалами відповідно до вимог статей 86, 121-2 ГПК. У разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених ст. 35 Закону № 606-XIV), проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом або скоротити його.

Аналогічна позиція викладена в абз.1,2 п.9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», а саме: за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Стягувач не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують ухилення державного виконавця від закінчення виконавчого провадження №43450718 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області по справі №927/1270/13 від 31.12.2013 про стягнення з боржника на користь стягувача 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору за п.10 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження та виконавчий документ (наказ Господарського суду Чернігівської області по справі №927/1270/13 від 31.12.2013 про стягнення з боржника на користь стягувача 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору) та направлення за належністю до відділу Державної виконавчої служби за місцем знаходження майна боржника.

У відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, лише має право виносити постанову про закінчення виконавчого провадження, а не начальник відділу.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що вимоги стягувача, викладені в п.3 прохальної частини скарги щодо зобовязання головного державного виконавця Левко Л.Р. та начальника ОСОБА_1 Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції закінчити виконавче провадження №43450718 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області по справі №927/1270/13 від 31.12.2013 про стягнення з боржника на користь стягувача 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору за п.10 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження та виконавчий документ (наказ Господарського суду Чернігівської області по справі №927/1270/13 від 31.12.2013 про стягнення з боржника на користь стягувача 8386,11 грн шкоди та 1720,50 грн судового збору) направити за належністю до відділу Державної виконавчої служби за місцем знаходження майна боржника, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.6,11,12,20,49,82 Закону України Про виконавче провадження, ст.4-5, 33,34,53,86,115,116,121-2 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. Відновити стягувачу строк щодо оскарження дій головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 29.02.2016 та скасування постанову від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП №43450718.

2. Скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" задовольнити частково.

3. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Левко Л.Р. по винесенню постанови від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП №43450718 та постанови від 31.03.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження за ВП №50678251.

4. Визнати неправомірними дії начальника ОСОБА_1 Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо несвоєчасного розгляду скарги стягувача від 21.03.2016 № 147-17/1з на постанову державного виконавця Левко Л.Р. від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

5. Скасувати постанову головного державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 29.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП №43450718 та постанову від 31.03.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження за ВП №50678251.

6. У решті вимог скарги відмовити.

7. Дану ухвалу направити стягувачу, боржнику та Галицькому відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Суддя Л.М. Лавриненко