ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. Справа № 922/5740/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А. , суддя Фоміна В. О.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

ПАТ "Сбербанк" ОСОБА_1 (дов. від 27.04.2016р.)

ПрАТ "Харківський коксовий завод" ОСОБА_2 (дов. від 04.01.2016р.), ОСОБА_3 (дов. від 26.10.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (вх. №1386 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 21.04.2016р. у справі №922/5740/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м. Харків

до 1. Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Сбербанк" в особі відділення "Харківське відділення №3 "АТ "Сбербанк", м. Харків

2. Приватного акціонерного товариства "Термолайф", м. Харків

3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд", м. Дніпропетровськ

про визнання поруки припиненою

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс", м. Київ

до 1. Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ

2. Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м. Харків

про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.04.2016р. у справі №922/5740/15 (головуючий суддя Аріт К.В., суддя Пономаренко Т.О., суддя Светлічний Ю.В.) позов Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" задоволено. Визнано припиненим Договір поруки від "04" вересня 2012 року, укладений між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" () та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_4 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" (). Визнано припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" () за договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_4 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" (), що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року. Визнано припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" () за договором про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_4 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" (), що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року. Визнано припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" () за договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_4 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" () та Приватним акціонерним товариством "Термолайф" (), що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року. Визнано припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" () за договором про відкриття кредитної лінії №31- В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_4 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" () та Приватним акціонерним товариством "Термолайф" (), що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м.Київ, вул.Володимирська, буд.46, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м.Харків, набережна Червоношкільна, буд.24, ) судовий збір у розмірі 2030,00 гривень. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Термолайф" (61071, м.Харків, Шосе Карачівське, буд.44, , п/р 5873 в ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" м.Київ, МФО 320627) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м.Харків, набережна Червоношкільна, буд.24, ) судовий збір у розмірі 2030,00 гривень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" (49000, м.Дніпропетровськ, бульвар Катеринославський, буд.2, офіс 510А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м.Харків, набережна Червоношкільна, буд.24, ) судовий збір у розмірі 2030,00 гривень. У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" відмовлено.

ПАТ "Сбербанк" з рішенням місцевого господарського суду не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 21.04.2016р. у справі №922/5740/15 в частині задоволення позовних вимог ПАТ "Харківський коксовий завод", ухвалити в зазначеній частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Харківський коксовий завод" у повному обсязі. Залишити без змін рішення господарського суду Харківської області від 21.04.2016р. у справі №922/5740/15 в частині відмови у задоволенні позову третьої особи ТОВ "Аромасервіс". В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм Цивільного кодексу України. На думку апелянта судом першої інстанції зроблені передчасні та не обґрунтовані висновки щодо припинення поруки на підставі додаткових угод до кредитних договорів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 02.06.2016р.

02.06.2016р. від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для подання додаткових доказів в обґрунтування позиції викладеній у апеляційній скарзі (вх.№5637).

02.06.2016р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5642).

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення господарського суду Харківської області від 21.04.2016р. у справі №922/5740/15 в частині задоволення позовних вимог ПАТ "Харківський коксовий завод" скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Харківський коксовий завод" у повному обсязі. Залишити без змін рішення господарського суду Харківської області від 21.04.2016р. у справі №922/5740/15 в частині відмови у задоволенні позову третьої особи ТОВ "Аромасервіс".

Представники позивача проти вимог апеляційної скарги заперечували, та просили залишити без змін рішення господарського суду Харківської області від 21.04.2016р. у справі №922/5740/15.

Інші учасники процесу у судове засідання не зявились.

Розглянувши клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому наявність обставин, які б перешкоджали розгляду справи, встановлюються господарським судом у кожному випадку окремо.

Обґрунтовуючи своє клопотання апелянт посилається на необхідність надання додаткових доказів в обґрунтування апеляційної скарги. Проте, які саме докази апелянт вважає за необхідне надати, та які обставини викладенні в апеляційній скарзі потребують додатковому обґрунтуванню представник ПАТ "Сбербанк" не навів.

Таким чином, враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, а також те, що заявником не надано жодних обґрунтованих підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2012р. між ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк") та ТОВ "Коксотрейд" (позичальник) були укладені договори про відкриття кредитної лінії: №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. (надалі кредитний договір-1), №29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. (надалі кредитний договір-2).

Також, 04.09.2012р. між ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" та ТОВ "Термолайф" (позичальник) були укладені договори про відкриття кредитної лінії: №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. (надалі кредитний договір-3), №31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. (надалі кредитний договір-4).

При цьому пунктами 1.3 кредитних договорів-1,2,3,4 встановлено змінювану процентну ставку.

Згідно п. 1.3.1 кредитних договорів 1,2,3,4 розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом в іноземній валюті (долар США) визначається як сума погодженого сторонами індексу (базова процентна ставка) і маржі банку та розраховується за наступною формулою: R=LIBOR6M+M. Де R розмір змінюваної процентної ставки за кредитом у відсотках річних; LIBOR6M (Лондонська міжбанківська ставка пропозиції) базова процентна ставка, яка визначається на підставі даних інформаційних систем Thomson REUTERS та/або BLOMBERG; М - маржа банку - 11%, яка є незмінною протягом дії кредитних договорів 1,2,3,4.

На дату укладення кредитних договорів-1,2,3,4 розмір змінюваної процентної ставки складає 11,75% річних (п.1.3.2 кредитних договорів-1,2,3,4).

Згідно п. 1.3.3. максимальний розмір збільшення змінюваної процентної ставки від розміру змінюваної процентної ставки, визначеного на дату укладання договорів та зазначеного у п. 1.3.2, складає 8,25% річних. Таким чином, в разі максимального збільшення змінюваної процентної ставки, максимальний розмір змінюваної процентної ставки буде дорівнювати 20% річних.

Мінімальний розмір змінюваної процентної ставки встановлюється в розмірі 11,75 % річних (п. 1.3.5. кредитних договорів-1,2,3,4).

Відповідно до п. 1.3.8 кредитних договорів-1,2,3,4 сторони погодили, що зміна розміру змінюваної процентної ставки відбувається автоматично і не потребує укладення між сторонами будь якої додаткової угоди /договору про внесення змін до кредитних договорів 1,2,3,4, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до дати застосування нового розміру змінюваної процентної ставки.

Згідно п. 6.6 кредитних договорів 1,2,3,4 у випадку порушення позичальником будь-якого із зобовязань передбачених кредитними договорами, змінювана процентна ставка за користування кредитом збільшується шляхом збільшення розміру процентної ставки на 2 % пункта, після чого розмір змінюваної процентної ставки розраховується за формулою: R=(LIBOR6M+M)+2% річних. Позичальник погоджує зазначену в цьому пункті договорів зміну розміру змінюваної процентної ставки, що не потребує укладання сторонами додаткової угоди, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до дати застосування нової процентної ставки за користування кредитом.

Кредитні договори 1,2,3,4 набувають чинності з дати їх підписання банком та позичальником, скріплення печатками сторін, і діють до повного виконання зобовязань позичальника по цьому договору (п.11.3 кредитних договорів).

Додатками №1 до кредитних договорів 1,2,3,4 є "Порядок визначення процентної ставки за кредитним договором". Вказані додатки набирають чинності з дати їх підписання сторонами кредитних договорів-1,2,3,4 та діють до дати припинення кредитних договорів-1,2,3,4 (п.8 додатків №1), а з моменту набуття чинності додатків №1 кредитні договори-1,2,3,4 діють в частині, що не змінені додатками № 1 (п.9 додатків №1).

В забезпечення зобовязань позичальників за кредитними договорами-1,2,3,4 між ПрАТ "Харківський коксовий завод" та ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" було укладено договір поруки від 04.09.2012р. (надалі договір поруки), відповідно до умов якого позивач поручився за виконання ТОВ "Коксотрейд" та ПрАТ "Термолайф" їх кредитних зобовязань перед банкм за кредитними договорами-1,2 та кредитними договорами - 3,4 відповідно.

Статтею 2 договору поруки встановлено обсяг відповідальності поручителя, який включає зобовязання, які невиконані одним з позичальників або обома позичальниками, та які передбачені кредитними договорами: зобовязання повернути кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії, відкритої строком до 01.09.2017р. з граничним лімітом кредитування в сумі 4466000,00 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі №1, а у випадках передбачених законодавством та/або договором достроково; зобовязання повернути кредит наданий в доларах США в межах кредитної лінії, відкритої строком до 01.09.2017р. з граничним лімітом кредитування в сумі 400000,00 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі №2, а у випадках передбачених законодавством та/або договором достроково; зобовязання повернути кредит наданий в доларах США в межах кредитної лінії, відкритої строком до 01.09.2017р. з граничним лімітом кредитування в сумі 30980000,00 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі №3, а у випадках передбачених законодавством та/або договором достроково; зобовязання повернути кредит наданий в доларах США в межах кредитної лінії, відкритої строком до 01.09.2017р. з граничним лімітом кредитування в сумі 1000000,00 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі №4, а у випадках передбачених законодавством та/або договором достроково.

Зобовязання в строк та у порядку, які передбачені в ст. 6 кредитних договорів 1,2,3,4, а у випадках передбачених законодавством, кредитними договорами, або цим договором до настання строків, визначених в ст. 6 кредитних договорів сплатити проценти за користування кредитом.

Порядок визначення та встановлення базової процентної ставки, порядок та строки зміни змінюваної процентної ставки, а також розміру маржі банку та максимальний розмір змінюваної процентної ставки зазначені в кредитних договорах та поручитель ознайомлений з ними до моменту укладання цього договору.

При цьому сторонами договору поруки погоджено, що зміна розміру процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку визначеному п.п. 1.3., 6.6 кредитних договорів-1,2,3,4 та додатків № 1 до них, відбувається автоматично і не потребують внесення змін до договору поруки та така зміна зобовязання є погодженою поручителем.

Зобовязання сплатити кредитору комісійну винагороду за відкриття та ведення позичкового рахунку з розрахунку 0,1 % від суми, яка зазначається в кредитних договорах 1,2,3,4.

Зобовязання відшкодувати збитки завдані кредитору невиконанням або неналежним виконанням зобовязань за кредитними договорами та сплатити штрафні санкцій.

Згідно п. 2.3 договору поруки про зміну процентної ставки за договорами кредиту 1,2,3,4 кредитор зобовязаний письмово повідомити поручителя із зазначенням дати, з якої змінюється процентна ставка за користування кредитом за кредитними договорами, але не пізніше ніж за 15 календарних днів до дати застосування нового розміру процентної ставки за користуванням кредиту.

30.12.2013р. між ПрАТ "Харківський коксовий завод" та ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" укладено договір про внесення змін №1 до договору поруки від 04.09.2012р. (надалі договір про внесення змін №1).

Також, п.5 договору про внесення змін №1 від 30.12.2013р. до договору поруки визначено, що підписанням цього договору поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується зі змістом вище перелічених договорів про внесення змін до кредитних договорів - 1, 2, 3, 4 та не має заперечень щодо їх змісту.

З матеріалів справи вбачається, що після укладення договору про внесення змін №1 від 30.12.2013р. до договору поруки додатково мали місце зміни умов кредитних договорів-1, 2, 3, 4 шляхом укладення відповідних додаткових угод та договорів про внесення змін між ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" та позичальниками.

У вересні 2015р. ПАТ "Сбербанк" звернувся до господарського суду з позовними заявами, в яких просив стягнути з ПрАТ "Термолайф", ТОВ "Коксотрейд" та ПрАТ "Харківський коксовий завод» заборгованість за кредитними договорами №№28-В/12/66/ЮО, 29-В/12/66/ЮО, 30-В/12/66/ЮО, 31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.

28.09.2015р. ПрАТ "Термолайф" та 30.09.2015р. ТОВ "Коксотрейд" звернулись з листами до ПрАТ "Харківський коксовий завод», в яких просили поручителя, у звязку з відсутністю у боржників коштів, виконати свої зобовязання за договором поруки щодо солідарного з боржниками виконання зобовязань за відповідними кредитними договорами.

20.10.2015р. ПрАТ "Харківський коксовий завод» звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просив визнати припиненим договір поруки від "04" вересня 2012 року, укладений між ПрАТ "Харківський коксовий завод" та ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії". Визнати припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" та ТОВ "Коксотрейд", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012р. Визнати припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" та ТОВ "Коксотрейд", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012р. Визнати припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" та ПрАТ "Термолайф", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012р. Визнати припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ" Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії № 31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між ПАТ "ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії" та ПрАТ "Термолайф", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012р.

04.04.2016р. ТОВ "Аромасервіс" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ПАТ "Сбербанк" та ПрАТ "Харківський коксовий завод", в якому просило визнати припиненим договір поруки від 04.09.2012 р., укладений між ПрАТ "Харківський коксовий завод" та ПАТ "ОСОБА_4 Сбербанку Росії"; визнати припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Харківський коксовий завод" перед ПАТ "Сбербанк", що випливають з умов договору поруки від 04.09.2012р.

Місцевий господарський суд, дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог ПрАТ "Харківський коксовий завод" задовольнив їх; в задоволені позовних вимог ТОВ "Аромасервіс" відмовив.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Предметом даного спору є вимога позивача про визнання припиненою поруки, що виникла на підставі договору поруки від 04.09.2012 р. укладеного між позивачем та першим відповідачем.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що ПАТ "Сбербанк", ПрАТ "Термолайф" та ТОВ "Коксотрейд" за взаємною двосторонньою згодою неодноразово вносились зміни до кредитних договорів без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності ПрАТ "Харківський коксовий завод", що є підставою для визнання поруки такою, що припинилась у відповідності до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 546 та ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Підставою для встановлення поруки є договір, який створює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. у справі №6-1161цс15).

Таким чином, змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови та обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Отже, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення суми кредиту навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачами, без згоди позивача, укладено наступні договори, що призвели до збільшення відповідальності поручителя:

- до кредитного договору-1 (№28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін №6 від 14.05.2014р.;

- до кредитного договору-2 (№29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): додаткова угода №11 від 29.07.2014р. №12 від 31.07.2014р.;

- до кредитного договору-3 (№30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін № 6 від 14.05.2014р., №7 від 30.09.2014 р., №9 від 20.01.2015р.;

- до кредитного договору - 4 (№31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін №25 від 14.05.2014р., №27 від 30.09.2014р., №29 від 20.01.2015 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №18 від 15.10.2013 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №19 від 22.10.2013 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №20 від 29.10.2013 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №21 від 08.11.2013р.

Так, сторонами кредитних договорів був змінений "Порядок визначення процентної ставки за кредитним договором".

Внесення сторонами кредитних договорів змін та доповнень до "Порядку визначення процентної ставки за кредитним договором" свідчить про зміну основного зобовязання за кредитними договорами шляхом встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки за кредитом в бік її збільшення. Зазначенні нові умови порядку зміни процентної ставки за кредитом встановлюють таку додаткову підставу для застосування підвищеної змінюваної процентної ставки за кредитом недотримання групою компаній показників їх кредитового обороту в іноземній валюті та національних валютах.

Розширення переліку підстав для нарахування та сплати позичальником за кредитними договорами підвищеної змінюваної процентної ставки за кредитом, що розраховується за формулою: R=(LIBOR6M+M)+ 2% (два процента річних) змінює основне зобовязання, виконання якого забезпечене порукою. Зазначені зміни обєктивно підвищують рівень ризику (вірогідність) застосування до позичальника підвищеної змінюваної процентної ставки за кредитом, що веде до збільшення обсягу відповідальності поручителя за наданою порукою у порівнянні з її обсягом, який існував на момент укладення договору поруки.

Крім того, вищевказаними договорами було введено додаткову підставу дострокового погашення заборгованості за кредитом, оскільки позичальники за кредитними договорами внаслідок внесення змін, зобовязалися з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року щоквартально забезпечити проведення виручки від проведення реалізації товарів за рахунками в установі кредитодавця, у розмірі не менш - 75% від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті; та 80% від загального кредитового обороту вказаної компаній групи у національній валюти. У випадку невиконання позичальниками вказаного зобовязання процентна ставка за кредитами встановлюється на 2 процентних пункту вище діючої за кредитними договорами-1, 2, 3, 4. У випадку невиконання позичальником вказаних зобовязань кредитодавець також має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом. Все вказане призводить до збільшення обсягу відповідальності ПрАТ "Харківський коксовий завод" за наданою порукою, у порівнянні з її обсягом, який існував на момент укладення договору поруки.

Також, умовами договору поруки, окрім іншого, було забезпечене виконання зобовязань позичальників за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 зі сплати комісійної винагороди за відкриття та ведення позичкових рахунків позичальників.

В той же час, договорами про внесення змін відбулося встановлення в кожному із вищезазначених додаткових договорів до кредитних договорів-1, 2, 3, 4 комісій за управління кредитною лінією.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми;

Комісія за управління кредитною лінією по суті є зобовязанням зі сплати інших зборів з суми кредиту, а тому в будь-якому випадку є складовою суми боргу, яка змінює (розширює) обсяг відповідальності поручителя.

Апелянт, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що запровадження додаткової комісії, яка не є борговою сумою, оскільки сплачена боржником під час підписання додаткової угоди, не збільшує обсягу відповідальності позивача та не є підставою для припинення поруки. При цьому, апелянт посилається на правову позицію, яка висловлена у постанові Верховного Суду України від 27.06.2015р. у справі №6-701цс15

Проте, таке посилання апелянта є необґрунтованим, враховуючи те, що висновок Верховного Суду України у вказаній справі стосується іншого виду комісії - комісії, яку сплачує боржник у разі внесення змін до кредитного договору; ПАТ "Сбербанк" не надано належних доказів які б підтверджували ту обставину, що сплата відповідачами комісій за управління кредитною лінією відбувалася одночасно з підписанням додаткових договорів (угод), якими вони встановлювалися; не надано належних доказів, які б підтверджували ту обставину, що сплата відповідачами комісій за управління кредитною лінією відбувалася одноразово, і в подальшому комісії за управління кредитною лінією не нараховувалися та не сплачувалися.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "Термолайф" та ТОВ "Коксотрейд" визнали факт збільшення обсягу відповідальності ПрАТ "Харківський коксовий завод", як поручителя, надали розрахунки збільшення відповідальності за зобовязаннями. Так, збільшення відповідальності виразилося:

- у збільшенні в абсолютному вираженні суми процентів до сплати за користування кредитом у звязку з укладенням договорів про внесення змін;

- у встановленні додаткової комісії за управління коштами кредитної заборгованості;

- у розширенні змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту внаслідок зміни строків повернення траншів, в результаті чого мало місце зростання фінансового навантаження по окремим періодам у звязку з необхідністю дострокового повернення траншів кредиту.

В свою чергу, зокрема, у судовому засіданні, ПАТ "Сбербанк" не заперечує, що відбулося збільшення відповідальності поручителя, але зазначає, що згідно п. 3.1 договору поруки поручитель виразив свою згоду на забезпечення порукою виконання зобовязань боржників за кредитними договорами з усіма можливими змінами та доповненнями до них, включаючи і ті, що можуть бути укладені в майбутньому. Таким чином, на думку ПАТ "Сбербанк" договором поруки сторони врегулювали питання наявності відповідальності поручителя перед банком у разі укладання боржником додаткових угод до кредитного договору у майбутньому.

Проте, твердження скаржника про достатність попередньої згоди поручителя на збільшення обсягу відповідальності є безпідставним, оскільки зазначення в договорі поруки про те, що поручитель поручається за належне та своєчасне виконання кредитного договору, включаючи можливі зміни, що можуть бути внесені в майбутньому, не звільняє сторони основного зобов`язання від узгодження цих змін із поручителем.

Положення договору поруки не містять інформації, що така зміна та доповнення умов кредитних договорів повинні були здійснюватися без повідомлення поручителя, і не свідчать про відмову поручителя від узгодження можливих змін (постанова Верховного Суду України від 26.09.2012р у справі №6-100цс12).

Також, є безпідставним посиланням апелянта на п. 6.2 договору поруки, в якому сторони погодили можливу пролонгацію кредитних договорів, яка може бути здійснена кредитором та боржником, та автоматичне продовження строку дії договору поруки на термін пролонгації. Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що сама по собі така згода поручителя не є конкретизованою, і якщо прийняти до уваги позицію ПАТ "Сбербанк" про погодження умов договору поруки на майбутнє положеннями самого договору поруки, то в укладенні ним договорів про внесення змін №1 від 30.12.2013р. до договору поруки не було б необхідності. Так само, як і не було б необхідності встановлювати в п.6.2 договору поруки окрему згоду поручителя на внесення змін до кредитних договорів-1, 2, З, 4 щодо їх можливої пролонгації.

Враховуючи викладене, оскільки внесення змін до кредитних договорів 1,2,3,4 відбулося без згоди поручителя та такі зміни призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання поруки припиненою.

Звертаючись до господарського суду з позовом у даній справі, позивач також зазначає, що договір поруки та відповідно солідарні зобовязання позивача за кредитними договорами припинилися внаслідок не предявлення ПАТ "Сбербанк" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання вимоги до позивача, як до поручителя.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки боржники та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржники. Поручитель та боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобовязання за кредитними договорами не будуть виконані повністю.

Передбачена ст. 2 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржники допустять прострочення виконання зобовязань. В такому випадку кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання боржниками зобовязань, що зазначені в ст. 2 цього договору, та їх обсяг. Поручитель протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений у такому повідомленні, зобовязаний погасити заборгованість боржників (п. 4.2, 4.3 договору поруки).

Відповідно до п. 6.4 договір поруки набуває чинності з моменту його укладення в письмовій формі і припиняється у випадку належного виконання позичальниками або боржниками усіх зобовязань, передбачених в ст.2 цього договору, а також з інших підстав, передбачених законодавством.

Такий обов'язок позивача, як поручителя, повернути достроково кредит не обмежується лише строками, вказаними у основних договорах (договорах про відкриття кредитної лінії). Додатково договором поруки встановлений обов'язок позивача, як поручителя, повернути всю суму кредиту достроково у випадках, передбачених законодавством України та/або самим договором поруки.

Окрім того, статтею 1 договору поруки "Тлумачення термінів" визначене поняття прострочення виконання зобов'язань. Так, відповідно до умов договору поруки, простроченням виконання зобов'язань по основному/им договору/ам вважається повне або часткове невиконання боржником/ами у встановлені основним/ими договором/ами строки будь-якого із зобов'язань, зазначених в п. 2.1. цього договору.

Враховуючи вищевикладене, п. 4.2. договору поруки передбачено, що у позивача, як поручителя, виникає обов'язок погасити банку всю суму кредиту у випадку першого ж прострочення виконання боржниками будь-яких своїх зобов'язань за основними договорами (договорами про відкриття кредитної лінії).

Цей обов'язок позивача, як поручителя, достроково виконати основне зобов'язання співвідноситься з обов'язком ПАТ "Сбербанк", встановленим в тому ж таки п. 4.2. договору поруки, у випадку прострочення зобов'язань звернутися з письмовим повідомленням до позивача, як до поручителя, про невиконання боржником/ами зобов'язань, що зазначені в ст. 2 цього договору, та їх обсяг.

Згідно ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до п. 4.1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014р. №1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору). Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України. Тобто за наявності у спірному договорі відповідної умови договору щодо його дії до виконання у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту і цим договором до нього слід застосовувати положення ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (постанова Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі №6-53цс14).

Як вже зазначалось, у вересні 2015р. ПАТ "Сбербанк" звернувся до господарського суду з позовними заявами, в яких просив стягнути з ПрАТ "Термолайф", ТОВ "Коксотрейд" та ПрАТ "Харківський коксовий завод» заборгованість за кредитними договорами № №28-В/12/66/ЮО, 29-В/12/66/ЮО, 30-В/12/66/ЮО, 31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.

Зі змісту позовних заяв та розрахунків заборгованості вбачається, що датами виникнення порушень зобовязань за кредитними договорами ПАТ "Сбербанк" вважає 18.11.2014р.

Натомість, ПАТ "Сбербанк" надіслав позивачу повідомлення-вимогу від 26.11.2015 №11145/4/28-2, якою повідомив про надіслання ПрАТ "Термолайф", ТОВ "Коксотрейд" повідомлень-вимог про дострокове повернення всіх сум заборгованості за основними договорами та вимагає від позивача сплатити повні суми заборгованості за основними договорами.

В той же час, згідно з висновком Верховного Суду України, викладеному в постанові від 17.09.2014р. у справі №6-53цс14, словосполучення пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Враховуючи, що порушення ПрАТ "Термолайф" та ТОВ "Коксотрейд" умов кредитних договорів відбулося 18.11.2014р., а з позовами до відповідачів 2,3 ПАТ "Сбербанк" звернувся лише у вересні 2015р., договір поруки та відповідно солідарні зобовязання позивача за кредитними договорами припинилися внаслідок не предявлення ПАТ "Сбербанк" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання вимоги до позивача, як до поручителя.

Щодо позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з розясненнями, викладеними в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства.

Окрім того, частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Зясовуючи характер оспорюваних третьою особою правовідносин між сторонами договору поруки (предмет та підставу позову), характер порушеного права третьої особи із самостійними вимогами та можливість його захисту в обраний ним спосіб, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір поруки не порушує права третьої особи саме як акціонера позивача.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 21.04.2016р. у справі №922/5740/15 без змін.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.04.2016р. у справі №922/5740/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 07.06.16р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Фоміна В. О.