РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016Справа №910/22374/14

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Малого приватного підприємства "Гетьман"

про стягнення грошових коштів

та

за зустрічним позовом Малого приватного підприємства "Гетьман"

до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Цимбаліст В.В. (за довіреністю від 12.01.2016 року);

від відповідача за первісним позовом (від позивача за зустрічним позовом): Ястремський О.Я. (за довіреністю від 09.03.2016 року).

В судовому засіданні 13 квітня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

15.10.2014 року Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (позивач за первісним позовом) подало до канцелярії Господарського суду міста Києва позовну заяву № 155/1/03-4141 від 14.10.2014 року до Малого приватного підприємства "Гетьман" (відповідач за первісним позовом) про стягнення 50 767,82 грн. заборгованості за фактичне користування нежилими приміщеннями, 1 962,85 грн. заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою та 495,21 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору оренди нежитлового приміщення № 99 від 01.09.2010 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/22374/14, розгляд справи призначено на 03.11.2014 року.

В судовому засіданні 03.11.2014 року судом було оголошено перерву до 24.11.2014 року.

03.11.2014 року через канцелярію до суду надійшла позовна заява Малого приватного підприємства "Гетьман" (позивач за зустрічним позовом) до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 166 848,00 грн.

24.11.2014 року через канцелярію до суду від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній просить стягнути з відповідача за зустрічними позовом 144 864,65 грн. Відповідна заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані здійсненням переплати за користування об'єкту оренди.

Відповідач за зустрічним позовом звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти зустрічного позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 року зустрічну позовну заяву Малого приватного підприємства "Гетьман" судом прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

В судовому засіданні 24.11.2014 року судом було оголошено перерву до 17.12.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 року у справі № 910/22374/14 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція судових експертиз", зупинено провадження у даній справі до надання висновку експерта.

01.04.2015 року через канцелярію до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Судових Експертиз" надійшли матеріали справи № 910/22374/14 разом з листом № ГСМК-171214-п від 26.03.2015р. "Про повернення матеріалів справи", в якому повідомлено суд про не проведення судової експертизи з підстав несплати вартості експертизи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.04.2015 року поновлено провадження у справі № 910/22374/14, призначено розгляд справи на 27.05.2015 року.

25.05.2015 року через канцелярію до суду надійшов лист від експертної установи, якій було доручено проведення експертизи у справі - ТОВ "Агенція судових експертиз", у якому вказано, що 21.05.2015 року Малим приватним підприємством "Гетьман" було сплачено вартість призначеної експертизи, у зв'язку з чим матеріали справи № 910/22374/14 підлягають направленню експертній установі для її проведення.

27.05.2015 року через канцелярію до суду надійшли пояснення відповідача за первісним позовом, у яких зазначено, що вартість експертизи було оплачено, на підтвердження чого було надано платіжне доручення № 246 від 21.05.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 року провадження у справі №910/22374/14 було зупинено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року провадження у справі № 910/22374/14 було поновлено, задоволено клопотання судового експерта ТОВ "Агенція судових експертиз".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року провадження у справі № 910/22374/14 було зупинено.

17.03.2016 року до Господарського суду міста Києва повернулась справа № 910/22374/14 з супровідним листом ТОВ "Агенція судових експертиз" №ГСМК-270515-2 від 04.03.2016 року, до якого долучено експертний висновок №01.12.15 від 01.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2016 року поновлено провадження у справі № 910/22374/14. Призначено розгляд справи на 13.04.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2010 року між Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (орендодавець) та Малим приватним підприємством «Гетьман» (орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 99 (надалі - Договір або Договір оренди), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого вказаний договір встановлює умови оренди нежитлового приміщення, яке належить до комунальної власності територіальної громади Святошинського району м. Києва і закріплене за орендодавцем на праві повного господарського відання та оперативного управління згідно розпорядження Святошинської районної в м. Києві держадміністрації № 1985 від 30.12.2008 року, між орендодавцем і орендарем та регулює їх взаємовідносини протягом його дії. Орендодавець на підставі розпорядження голови Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації № 570 від 02.06.2010 року та ордеру № 153 від 30.08.2010 року передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2 для розміщення складу загальною площею 768,10 кв.м., в т.ч.: 61,4 кв.м. - перший поверх, 706,7 кв.м. - підвал.

Розпорядженнями Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1112 від 10.12.2010 року та № 1339 від 29.07.2011 року нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2 загальною площею 1509,50 кв.м. закріплено на праві господарського відання за КП «Київжитлоспецексплуатація».

Згідно з п. 3.1. Договору орендна плата розраховується відповідно до методики та базових орендних ставок, затверджених рішенням Святошинської районної у м. Києві ради № 41 від 31.10.2006 року і складає 14 871,82 грн. за перший місяць оренди відповідно до розрахунку орендної плати (згідно додатку № 1 до Договору). Податок на додану вартість сплачується орендарем окремо від орендної плати у розмірах та порядку, визначеному чинним законодавством.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції (п. 3.2. Договору оренди).

Відповідно до п. 3.3. Договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно, не пізніше 20 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції на рахунок орендодавця.

Пунктом 3.6. Договору оренди сторони погодили, що крім орендної плати орендар відшкодовує орендодавцю: амортизаційні відрахування за орендоване майно; плату за землю; експлуатаційні витрати.

Додатком № 2 до Договору сторони погодили, що сума відшкодувань витрат орендодавця складає 1 802,83 грн. (з них 1 341,97 грн. відшкодування плати за землю).

Строк дії Договору з 01.10.2010 року до 01.09.2012 року (п. 9.1. Договору оренди).

01.09.2010 року відповідачу передано об'єкт оренди, що підтверджується актом прийому-передачі нежитлового приміщення.

Відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року № 34/6250, орендодавцем такого майна виступає Головне управління комунального власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) нині - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Згідно з п. 6.3 вказаного Положення отримувачами орендної плати є підприємства-балансоутримувачі.

01.02.2012 року нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2 передано на баланс КП «Київжитлоспецексплуатація».

Отже, з 01.02.2012 відповідач за первісним позовом зобов'язаний був сплачувати на користь позивача за первісним позовом, передбачені Договором оренди нежитлового приміщення № 99 від 01.09.2010 року платежі.

01.02.2012 року сторонами складено акт про фактичне користування нежилого будинку № 7/2 на вул. Картвелішвілі про те, що нежилі приміщення загальною площею 768,1 кв.м. (61,4 кв.м. - перший поверх, 706,7 кв.м. - підвал) фактично використовує МПП «Гетьман».

13.05.2013 року та 14.08.2014 року відповідачем за первісним позовом було повернуто частини нежитлового орендованого приміщення за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2, площею 269,3 кв.м. та 498,8 кв.м. відповідно, що підтверджується актами приймання передачі.

05.08.2013 року КП «Київжитлоспецексплуатація» та МПП «Гетьман» складено акт обстеження нежилих приміщень у будинку № 7/2 на вул. Картвелішвілі, яким встановлено, що приміщення підвалу у вказаному будинку орієнтовною площею 269,3 кв.м. не використовуються. В приміщеннях розташовано тепловий та водомірний вузол. Ключі від підвалу знаходяться у КП «РЕО-3», яке обслуговує комунікації будинку. Приміщення підвалу знаходяться у непридатному для експлуатації стані.

Позивач за первісним позовом стверджує, що відповідачем за первісним позовом було допущено неналежне виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення № 99 від 01.09.2010 року щодо сплати орендних платежів та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 01.05.2014 року по 13.08.2014 року, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 50 767,82 грн. заборгованості за фактичне користування нежилими приміщеннями, 1 962,85 грн. заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою та 495,21 грн. 3% річних.

В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом зазначає, що приміщення підвалу площею 269,3 кв.м. в будинку № 7/2 по вул. Картвелішвілі ним не використовувалось, здійснення орендних виплат є обґрунтованим тільки за приміщення 498,8 кв.м., яке фактично перебувало в оренді, у зв'язку із чим з відповідача за зустрічним позовом на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України підлягає стягненню 144 864,65 грн.

Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2014 року у справі № 910/9947/14 встановлено, що приміщення загальною площею 768,10 кв.м. до 13.05.2013 року використовувалося позивачем за зустрічним позовом, а в подальшому протягом дії договору в оренді перебувала частина цього ж приміщення площею 498,80 кв.м.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов залишенню без задоволення за наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як свідчать матеріали справи, відповідач за первісним позовом допустив неналежне виконання зобов'язань щодо сплати орендних платежів та компенсації витрат за користування земельною ділянкою за Договором оренди нежитлового приміщення № 99 від 01.09.2010 року, у зв'язку із чим заборгованість останнього зі сплати з орендної плати та з компенсації витрат за користування земельною ділянкою станом на день розгляду спору за період з 01.05.2014 року по 13.08.2014 року складає 50 767,82 грн. заборгованості за фактичне користування нежилими приміщеннями та 1 962,85 грн. заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою відповідно.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, з урахуванням умов Договору, ст. 530 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 50 767,82 грн. заборгованості за фактичне користування нежилими приміщеннями та 1 962,85 грн. заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 495,21 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних позивача за первісним позовом, суд, з урахуванням умов Договору, фактичних обставин справи, дійшов висновку про неправильність останнього, за розрахунком суду з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню 272,25 грн. (261,91 грн. і 10,34 грн. за неналежне виконання грошового зобов'язання зі сплати заборгованості за фактичне користування нежилими приміщеннями та заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою відповідно) 3% річних.

Щодо зустрічного позову про стягнення 144 864,65 грн. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, суд повідомляє наступне.

Як встановлено судом, 01.02.2012 року сторони склали акт про фактичне користування нежилого будинку № 7/2 на вул. Картвелішвілі про те, що нежилі приміщення загальною площею 768,1 кв.м. (61,4 кв.м. - перший поверх, 706,7 кв.м. - підвал) фактично використовує МПП «Гетьман».

13.05.2013 року та 14.08.2014 року відповідачем за первісним позовом було повернуто частини нежитлового орендованого приміщення за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2, площею 269,3 кв.м. (в т.ч. підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2014 року у справі № 910/9947/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2014 року) та 498,8 кв.м. відповідно, що підтверджується актами приймання-передачі.

05.08.2013 року КП «Київжитлоспецексплуатація» та МПП «Гетьман» складено акт обстеження нежилих приміщень у будинку № 7/2 на вул. Картвелішвілі, яким встановлено, що приміщення підвалу у вказаному будинку орієнтовною площею 269,3 кв.м. не використовуються. В приміщеннях розташовано тепловий та водомірний вузол. Ключі від підвалу знаходяться у КП «РЕО-3», яке обслуговує комунікації будинку. Приміщення підвалу знаходяться у непридатному для експлуатації стані.

Разом з цим, суд відмічає, що вказаний акт підписаний працівниками позивача за первісним позовом, без його подальшого затвердження заступником начальника КП «Київжитлоспецексплуатація» Мусієнком В.

Суд зазначає, що частина нежилих приміщень підвалу у будинку № 7/2 на вул. Картвелішвілі в м. Києві, орієнтовною площею 269,3 кв.м. були 01.02.2012 року та 13.05.2013 року відповідно прийняті та повернуті відповідачу за зустрічним позовом. При цьому, претензій щодо неможливості користування частиною вказаного приміщення позивач за зустрічним позовом не заявляв.

Крім того, відповідно до висновку № 01.12.15 судової будівельно-технічної експертизи від 01.12.2015 року встановлено, що приміщення підвалу, позначені на викопіюванні з поверхового план номерами №№ 17, 18, 19, 23, 27 за адресою: м. Київ. вул. Картвелішвілі, 7/2 за своїм функціональним призначенням являються - основними. Приміщення підвалу, позначені на викопіюванні з поверхового плану номерами №№ 16, 20, 21, 22, 24, 25 за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2 за своїм функціональним призначенням являються - допоміжними.

Враховуючи положення Додатку Г ДБН В.2.2-9-2009 «Будинки і споруди. Громадські будинки. Основні положення» затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 705 від 17.12.2009 року в підвальному поверсі допускається розміщення складських приміщень (крім приміщень для зберігання горючих газів, легкозаймистих і горючих рідин). Відповідно, приміщення підвалу, позначені на викопіюванні з поверхового плану номерами 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 27 за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2, допускаються для використання в якості складу (крім приміщень для зберігання горючих газів, легкозаймистих і горючих рідин).

Приміщення підвалу, позначенні на викопіюванні з поверхового плану номерами 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 27 за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2 станом щонайменше з 01.09.2010 року по 01.12.2015 року мали одне й те саме функціональне призначення та розміщувались в одному й тому самому (за функціональним призначенням) будинку. Оскільки при вирішенні другого питання поставленого на дослідження, було встановлено що приміщення підвалу, позначені на викопіюванні з поверхового плану номерами 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 27 за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2, допускаються для використання в якості складу, (крім приміщень для зберігання горючих газів, легкозаймистих і горючих рідин), експерт дійшов висновку що станом з 01.09.2010 року по 13.05.2013 року вказані приміщення допускались до використання в якості складу (крім приміщень для зберігання горючих газів, легкозаймистих і горючих рідин).

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що нежилі приміщення підвалу у будинку № 7/2 на вул. Картвелішвілі в місті Києві загальною площею 269,3 кв.м. перебували в оренді у позивача за зустрічним позовом до 13.05.2013 року (день повернення приміщень відповідачу за зустрічним позовом), станом з 01.09.2010 року по 13.05.2013 року вказані приміщення допускались до використання в якості складу (крім приміщень для зберігання горючих газів, легкозаймистих і горючих рідин), що встановлено висновком № 01.12.15 судової будівельно-технічної експертизи від 01.12.2015 року, суд дійшов висновку що позивачем за зустрічним позовом не доведено, що той був позбавлений можливості використовувати зазначене приміщення з незалежних від нього обставин.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, за первісним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на відповідача на первісним позовом, а за зустрічним позовом залишаються за позивачем за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства «Гетьман» (08290, Київська обл., місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, вулиця Кулішова, будинок 18-Б, ідентифікаційний код 21635903) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вулиця Володимирська, будинок 51-А, ідентифікаційний код 03366500), грошові кошти: 50 767,82 грн. (п'ятдесят тисяч сімсот шістдесят сім гривень 82 копійки) заборгованості за фактичне користування нежилими приміщеннями, 1 962,85 грн. (одна тисяча дев'ятсот шістдесят дві гривні 85 копійок) заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою та 272,25 грн. (двісті сімдесят дві гривні 25 копійок) 3% річних та 1 819,35 грн. (одна тисяча вісімсот дев'ятнадцять гривень 35 копійок) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 19.04.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало