ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р.Справа № 922/1072/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі Харківська міська рада, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 ДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області
до ТОВ "Українська ливарна компанія", м. Харків
про стягнення коштів у сумі 1 755 949,01 грн.
за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за дов. №08-11/7812/2-15 від 30.12.2015р.;

від віповідача: ОСОБА_3 за дов. б/н від 13.04.2013 р.;

Прокурор: Тарасова С.С., за службовим посвідченням №036251 від 12.11.15р;

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія", м. Харків (відповідач) про стягнення з останнього орендної плати за землю у розмірі 1 755 949,01 грн., з яких заборгованість з орендної плати за землю складає 1472858,56 грн, сума пені складає 283090,45 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем пункту 11 договору оренди землі від 18.10.2010 року у частині повного та своєчасного виконання зобов'язань за договором.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2016р. порушено провадження по справі та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області (61007, м. Харків, вул.Бекетова, буд.1, код. ).

Ухвалою суду від 26.04.2016р. , 24.05.2016р. розгляд справи неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 01.06.2016р. представник представник позивача та прокурор підтримали позов, та просили суд задовольнити вимоги у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти заявлених вимог не заперечував, крім цього через канцелярію господарського суду 01.06.2016р. за вх.№18124 надав заяву про розтрочення рішення суду, за змістом якої погоджується з наявним боргом, зазначає що через тяжке фінансове становище, що відображене у фінансових звітах за 2014,2015 р. не зміг належним чином сплачувати орендну плату та у зв'язки із цим просить розтрочити заборгованість на 50 місяців рівними частинами починаючи з червня місяця 2016 року по 35 118,98 грн. щомісяця до 30 числа кожного місяця.

Третя особа у судове засідання не з"явилася, свого представника у судове засідання не направила, відзив на позов до суду не надала.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимог, суд установив наступне.

На виконання рішення Харківської міської ради №356/08 від 24.12.2008 "Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель та споруд" між Харківською міською радою (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія" (орендар, відповідач) було укладено договір оренди землі від 18.10.2010 р. (т. І а. с. 43-45, зареєстровано 10.12.2010 р. у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру, за 48), відповідно до п.2 якого позивачем передається земельна ділянка несільськогосподарського призначення - землі промисловості загальною площею 4,3879 га, в тому числі - під забудову - 2,1973 га, інших угідь -2,1906 га, розташовану за адресою :м. Харків, Московський проспект, 277.

Факт передачі земельної ділянки підтверджується матеріалами справи, а саме актом приймання-передачі земельної ділянки згідно з договором від 13.12.2010 року (т. І а. с.48).

Відповідно до п. 8 договору строк дії договору встановлено до 01.12.2013р.

Пунктом 9,10 договору з подальшими змінами та доповненнями визначено, що розмір орендної плати за рік становить 4% від нормальної грошової оцінки, з урахуванням індексів інфляції; орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем щомісячно у грошовій формі на рахунок Державного казначейства України в Харківській області, інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.

Пунктом 11 Договору визначений порядок сплати орендної плати відповідно до якого, орендна плата за земельну ділянку сплачується рівними частками щомісячно допротягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця або в строки, визначені чинним законодавством.

Як стверджує прокурор у своєму позові, згідно податкових декларацій, ТОВ "УЛК" систематично нараховує та підтверджує зобов'язання зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Згідно податкової декларації ТОВ "УЛК" за 2014 рік, загальний розмір орендної плати за вказаний рік на період оренди земельної ділянки площею 4,3879 га становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і складає 1 393 719,87 грн, розмір орендної плати за земельну ділянку за місяць становить 116 143,35 грн. Також згідно податкової декларації ТОВ "УЛК" за 2015 рік, розмір орендної плати за вказаний рік на період оренди земельної ділянки площею 4,3879 га становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і складає 1 740 767,69 грн, розмір орендної плати за земельну ділянку за місяць становить 145 063,97 грн.

Згідно довідки про розрахунок заборгованості ОСОБА_2 ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській обалсті станом на 12.03.2016р. відповідач має заборгованість за оренду землі перед позивачем з врахуванням пені у розмірі 1 755 949,01 грн

Такі обставини, на думку прокурора, свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач не заперечував в установленому порядку щодо обставин, які повідомлені прокурором, позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 1472858,56 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу ч.2 ст.20 ГК України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ст.41 Податкового кодексу України, адміністрування податків та зборів, забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску, покладаються виключно на органи доходів і зборів.

Згідно з п.16.1.4 п.16.1. ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковй борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п.14.1.162. п.14.1. ст.14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно з п.п 129.1.1. п.129.1 ст.129 ПК України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасної оплати орендної плати земельної ділянки, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені, яка станом на 12.03.2016р. складає 283090,45 грн. є обгрунтовані та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Поміж тим, дослідивши докази та підстави, на які посилається відповідач в обґрунтування свого клопотання про розстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та визнав за можливе його частково задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК, та за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання , господарський суд має право: відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови; розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови; змінити спосіб виконання рішення, ухвали, постанови; змінити порядок виконання рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, основним напрямком діяльності ТОВ "УЛК" є виробництво ливарної продукції, основну масу якої складають чавунні та стальні відливки, які використовуються у галузі важкого машинобудування та замовниками яких є підприємства машинобудівної галузі. Внаслідок істотного погіршення загальної економічної ситуації у державі підприємства машинобудівної галузі України значно зменшили обсяги виробництва, що в свою чергу відобразилося на обсязі виробництва відповідача.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що на даний час ТОВ "УЛК" сумлінно сплачує оренду земельних ділянок та поступово погашає заборгованість, яка утворилась раніше,що також підтверджується наданими відповідачем банківськими виписками,суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення клопотання відповідача та розстрочення виконання рішення господарського суду на тридцять шість місяців зі сплатою заборгованості рівними частками щомісяця до 30 числа кожного місяця починаючи з червня місяця 2016 року.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 29, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82- 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Частково задовольнити клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Ливарна Компанія" (61089, м. Харків, проспект Московський, буд. 277, код.) на користь держави в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, , р/р 0374 в ГУДКСУ вХарківській області, МФО 851011, код одержувача 37934570): 1472858 грн. 56 коп. заборгованості з орендної плати за землю та 283090 грн. 45 коп. пені.

Видати наказ, виконання якого розстрочити на тридцять шість місяців шляхом стягнення заборгованості рівними частками в сумі 48776 грн. 36 коп. щомісяця до 30 числа кожного місяця починаючи з червня 2016 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Ливарна Компанія" (61089, м. Харків, проспект Московський, буд.277, код.) на користь Прокуратури Харківської області, код 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету -2800) - 26339 грн. 23 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_4