ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Справа № 915/245/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ВЛАДАМ-ЮГ, вул. Рюміна, 16, м. Миколаїв, 54029 ()

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, провулок Шевченка, 12, Шевченківський район, м. Київ, 01001 () в особі ОСОБА_3 відділення ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в м. Миколаїв, вул. Декабристів, 4-А, м. Миколаїв, 54001

про зобовязання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4, довіреність від 04.04.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_5, довіреність №09-32/609 від 26.10.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ВЛАДАМ-ЮГ звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_3 відділення ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про зобовязання ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в м. Миколаїв виконати умови договору банківського рахунку № 115-20-2-18/888 від 30.03.2015 року шляхом перерахування грошових коштів з рахунку ОСОБА_6 ВЛАДАМ-ЮГ № 8170 згідно платіжного доручення № 76 від 09.03.2016 року в сумі 765 897, 00 грн. та № 77 від 04.03.2016 року в сумі 7 689 600, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.03.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 05.04.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.04.2016 року розгляд справи відкладено на 19.04.2016 року.

04.04.2016 року до господарського суду Миколаївської області від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог вх. № 6595/16, в якій позивач, керуючись ст. 22 ГПК України, просив суд:

- зобовязати Обласне відділення ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в м. Миколаїв виконати умови договору банківського рахунку № 115-20-2-18/888 від 30.03.2015 року шляхом перерахування грошових коштів з рахунку ОСОБА_6 ВЛАДАМ-ЮГ № 8170 згідно платіжного доручення № 77 від 04.03.2016 року в сумі 7 689 600, 00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 відділення ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в м. Миколаїв пеню в розмірі 247 568, 37 грн. (том 1, арк. 108-109).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.04.2016 року суд, керуючись ст. 22 ГПК України, вимогу позивача в частині зобовязання відповідача виконати умови договору банківського рахунку № 115-20-2-18/888 від 30.03.2015 року шляхом перерахування грошових коштів згідно платіжного доручення № 77 від 04.03.2016 року в сумі 7 689 600, 00 грн. прийняв до розгляду.

Вимога позивача в частині стягнення пені в розмірі 247 568, 37 грн. не прийнята судом до розгляду.

Таким чином, предметом спору у даній справі є вимога про зобовязання відповідача виконати умови договору банківського рахунку № 115-20-2-18/888 від 30.03.2015 року шляхом перерахування грошових коштів згідно платіжного доручення № 77 від 04.03.2016 року в сумі 7 689 600, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.04.2016 року здійснено заміну неналежного відповідача ОСОБА_3 відділення ОСОБА_2 акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в м. Миколаїв на належного відповідача ОСОБА_7 акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, провулок Шевченка, 12, Шевченківський район, м. Київ, 01001 () в особі ОСОБА_3 відділення ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в м. Миколаїв, вул. Декабристів, 4-А, м. Миколаїв, 54001.

Розгляд справи розпочато заново. Розгляд справи відкладено на 19.05.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.04.2016 року повернуто позивачу ОСОБА_6 «ВЛАДАМ-ЮГ» з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 11 488, 46 грн. у зв'язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.05.2016 року розгляд справи відкладено на 26.05.2016 року.

В судовому засіданні 26.05.2016 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях (том 1, арк. 184-185), та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

30 березня 2015 року між ОСОБА_6 «ВЛАДАМ-ЮГ» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі ОСОБА_3 відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Миколаїв був укладений договір банківського рахунка № 115-20-2-18/888, за умовами якого банк зобов'язався відкрити товариству поточний рахунок № 8170/980 та здійснювати розрахунково-касове обслуговування відповідно до ліцензії наданої Банку, тарифів та чинного законодавства України. ОСОБА_1 прийняло зобов'язання виконувати вимоги законів України та інших нормативних актів з питань здійснення розрахунково-касових операцій. Послуги Банку щодо дистанційного розрахункового обслуговування надаються за допомогою засобів Інтернет-Банкінгу.

Позивач направив відповідачу платіжне доручення № 77 на перерахування 7 689 600, 00 грн., однак дане платіжне доручення відповідачем не проведено, повернуто 09.03.2016 року, у звязку з закінченням дати валютування на підставі п. 3.2 Постанови НБУ № 22.

Невиконання відповідачем договірних зобовязань є обмеженням прав позивача на розпорядження грошовими коштами на його рахунку, що і стало підставою для звернення до суду із позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 1066, 1068, 1073 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 року, та умовами договору.

Відповідач проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позов (том 2, арк. 1-3), та просив суд в позові відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив наступне.

- відповідачем було отримано від позивача дві позовні заяви від 10.03.2016 року та від 12.05.2016 року із тими самими позовними вимогами. Відповідно до вимог ст. 62 ГПК України суд повинен відмовити у прийнятті позовної заяви;

- в порушення ст. 36, 56 ГПК України копії доданих до позовної заяви документів не засвідчені належним чином.

- всупереч вимогам ст. 57 ГПК України позивач не надав до суду докази вжиття заходів досудового врегулювання господарського спору.

Крім того, відповідач зазначив, що в день надходження платіжного документу виконати доручення не було технічної можливості, у звязку з встановленням нового програмного забезпечення у відповідача та великого потоку платежів, що мало наслідком збій системи. Тому, 09.03.2016 року даний платіж був відхилений з поясненням дати валютування менше поточної дати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_2 акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (банк) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ВЛАДАМ-ЮГ (клієнт) було укладено договір банківського рахунку № 115-20-2-18/888 від 30.03.2015 року, відповідно до умов якого банк на підставі заяв (-и) клієнта, встановленої форми, відкриває клієнту поточні (-ий) рахунки (-ок) в національній та/або в іноземній (-хи) валюті (-ах) (далі-поточні рахунки) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до ліцензії наданої банку, тарифів, законодавства України (п. 1.1 Договору) (том 1, арк. 10-13).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

В подальшому між сторонами було укладено договори про внесення змін до договору банківського вкладу в частині змін процентної ставки, відсотків річних (том 1, арк. 14-25, 30-53).

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобовязальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами Договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.3 Договору банк та клієнт домовились, що дія цього договору рівною мірою поширюється на всі поточні рахунки, відкриті клієнтом у банку.

Відповідно до п. 1.4, 1.4.1 Договору типові умови відкриття та обслуговування поточного рахунку, а також права і обовязки сторін, встановлюються: Загальними умовами надання банківських послуг юридичним особам та фізичним особам підприємцям, затвердженими рішенням Правління банку № 106/1 від 25 березня 2011 року, з усіма наступними змінами та доповненнями ("Загальні умови").

Відповідно до п. 7.1 Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного року. Дія цього договору автоматично продовжується щоразу на строк, зазначений у абзаці 1 цього пункту, на тих самих умовах, якщо жодна з сторін не менше, ніж за 15 календарних днів до закінчення строку дії цього договору, не надішле на поштову адресу, вказану у цьому договорі, або за допомогою комплексу повідомлення про припинення цього договору.

Судом встановлено наступне.

04.03.2016 року позивач направив відповідачу платіжне доручення № 77 від 04.03.2016 року (дата валютування 04.03.2016 року) на перерахування 7 689 600, 00 грн. зі свого рахунку на власний рахунок в АТ «УкрСиббанк» з метою його поповнення (том 1, арк. 125-126).

Виписка по рахунку позивача за період з 02.03.2016 року по 09.03.2016 року підтверджує, що залишок на рахунку становив 8 455 567, 95 грн. (том 1, арк. 55, 59, 71-72), тобто коштів на рахунку позивача для виконання платіжного доручення було достатньо.

Однак, дане платіжне доручення № 77 на суму 7 689 600, 00 грн. станом на 09.03.2016 року відповідачем не проведено та повернуто 09.03.2016 року із зазначенням причини повернення "Закінчення дати валютування. Постанова НБУ № 22 (пункт 3.2)" (том 1, арк. 125 на звороті).

Враховуючи невиконання відповідачем й інших платіжних доручень щодо перерахування коштів з поточного рахунку ОСОБА_6 "Владам", позивач звертався до відповідача із досудовою вимогою та скаргами (том 1, арк. 73-78).

Відповідно до відповідей відповідача від 29.02.2016 року, від 04.03.2016 року Банк підтвердив свої зобов'язання перед ОСОБА_6 "ВЛАДАМ-ЮГ" щодо виконання платіжних доручень та зазначив про вжиття заходів для їх виконання (том 1, арк. 56, 79).

Відповідно до відповіді НБУ від 24.03.2016 року, наданої на скарги відповідача, НБУ зазначив про проведення програми капіталізції ПАТ "Промінвестбанк", збільшення розміру статутного капіталу, вжиття заходів щодо підвищення рівня ліквідності банку та відновлення його платоспроможності. Роз'яснено клієнту право на звернення до суду за захистом своїх прав (том 1, арк. 116-117).

За таких обставин, невиконання банком своїх договірних зобов'язань щодо обслуговування поточного рахунку клієнта в частині перерахування грошових коштів і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

При вирішенні спору судом враховано наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Відповідно до п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Внутрішньобанківський переказ виконується в строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів.

Відповідно до п.п. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним:

для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника;

для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Відповідно до абз. 1 п. 22.6 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Відповідно до п. 22.8 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється банками на договірній основі.

Відповідно до п. 22.9 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту.

Порядок визначення залишку коштів встановлюється Національним банком України.

У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року N 22, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Відповідно до п. 1.9 Інструкції доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках.

Для списання коштів з рахунку платника банк платника застосовує платіжні інструменти, які визначені цією главою, згідно з нормативно-правовими актами Національного банку та внутрішніми процедурами банку.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді.

Відповідно до п. 2.10 Інструкції клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку.

Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду, що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Відповідно до п. 1.15 Інструкції доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України.

За несвоєчасне списання/зарахування коштів з/на рахунків(и) клієнтів банки несуть відповідальність згідно із законодавством України та укладеними договорами.

Платник несе відповідальність перед банком, що його обслуговує, згідно з укладеним між ними договором.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Відповідно до п. 32.1.1 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Відповідно до п. 32.3 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону.

Відповідно до п. 32.6 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» банк ініціатора зобов'язаний на вимогу ініціатора письмово повідомити про стан виконання його доручення, що міститься у відповідному документі на переказ.

Відповідно до п. 22.7 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Рішенням Правління ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" № 106/1 від 25 березня 2011 року затверджено Загальні умови надання банківських послуг юридичним особам та фізичним особам підприємцям (том 1, арк. 127-183), які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами у справі договору банківського рахунку.

Загальні умови відкриття та обслуговування поточного рахунку передбачені Додатком № 1 до Загальних умов надання банківських послуг юридичним особам та фізичним особам підприємцям.

Відповідно до п. 1.6 Загальних умов клієнт самостійно розпоряджається наявними на поточному рахунку коштами в порядку, визначеному законодавством України. Банк не має права на власний розсуд визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта, якщо можливість обмеження права розпорядження клієнта грошовими коштами на поточному рахунку не передбачена договором банківського рахунку та/або законодавством України.

Відповідно до п. 1.7 Загальних умов банк забезпечує надійне збереження на поточному рахунку коштів, ввірених йому клієнтом за договором банківського рахунку. Банк має право використовувати грошові кошти на поточному рахунку клієнта, не обмежуючи при цьому можливості клієнта безперешкодно розпоряджатися такими коштами.

Відповідно до п. 2.1 Загальних умов банк здійснює розрахункові операції на підставі розрахункових документів. Здійснення розрахункової операції за кожним окремим розрахунковим документом здійснюється з урахуванням вимог і обмежень, встановлених законодавством України для відповідного виду розрахункових операцій та валюти, в якій відкритий поточний рахунок.

Відповідно до п. 2.3, 2.3.1, 2.3.2 Загальних умов банк приймає до виконання розрахунковий документ виключно за умови, що:

- розрахунковий документ складений у встановленій банком формі з урахуванням вимог законодавства України, належним чином заповнений та підписаний клієнтом та містить всі реквізити, що вимагаються законодавством України та/або банком;

- сума коштів на поточному рахунку є достатньою для виконання розрахункового документа та сплати відповідної комісії банку, якщо інше прямо не передбачено в договорі банківського рахунка або іншому договорі послуг, укладеному між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 2.5 Загальних умов розрахункові документи клієнта, прийняті банком після закінчення операційного часу, виконуються в операційний час наступного операційного дня або у цей же операційний день за наявності технічного можливості здійснити їх виконання із оплатою цієї послуги відповідно до тарифів.

Відповідно до п. 2.2 Загальних умов розрахункові документи клієнта можуть бути паперовими або електронними. Електронні розрахункові документи мають однакову юридичну силу з паперовими документами. Подання електронного розрахункового документа на переказ коштів здійснюється за допомогою комплексу, порядок обслуговування та користування яким визначається у відповідному договорі банківського рахунку. Клієнт доручає банку списувати кошти зі свого поточного рахунка та зараховувати кошти на нього на підставі паперових та/або електронних розрахункових документів.

Аналогічне положення закріплено в п. 3.1 Загальних умов.

Відповідно до п. 3.2 Загальних умов банк виконує протягом банківського дня електронні розрахункові документи клієнта, що відповідають вимогам законодавства України та відповідного договору банківського рахунка, та які надійшли до банку засобами комплексу протягом операційного часу Банку, відповідно до вимог законодавства України та внутрішніх процедур Банку щодо проведення відповідних розрахункових операцій за допомогою комплексу.

Відповідно до п. 3.3, 3.3.1-3.3.3 Загальних умов банк повертає без виконання Електронний документ Клієнта:

- у випадку відсутності в Банку на момент надіслання до Банку відповідного Електронного документа, документів, необхідних, відповідно до законодавства України, для проведення операції, що ініціюється таким Електронним документом.

- у випадках, передбачених законодавством України з питань організації та здійснення розрахунків та/або у випадках, передбачених відповідним договором банківського рахунка та/або іншим договором, укладеним між банком та клієнтом, на підставі якого був відкритий поточний рахунок;

- у випадку відсутності на електронному документі електронних цифрових підписів всіх уповноважених осіб клієнта, які відповідно до картки із зразками підписів та відбитка печатки мають право здійснювати дії щодо розпорядження коштами на відповідному поточному рахунку.

Судом встановлено, що позивачем жодних порушень при заповненні та поданні платіжного доручення № 77 від 04.03.2016 року допущено не було. Як вказано вище, відповідно до відмітки Банку на звороті платіжного доручення № 77 від 04.03.2016 року в паперовому вигляді зазначено, що платіжне доручення було повернуто у зв'язку з закінченням дати валютування, відповідно до п. 3.2 Постанови НБУ № 22 від 21.01.2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті».

Відповідно до п. 1.4 Інструкції дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в банку, що обслуговує отримувача, або в установі - члені платіжної системи.

Відповідно до п. 2.15 Інструкції порядок повернення банком своїм клієнтам оформлених ними розрахункових документів та супровідних документів визначається в договорах банківського рахунку клієнтів. Банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

Відповідно до п. 3.2 Інструкції платник має право зазначати в платіжному дорученні дату валютування, яка не може бути пізніше 10 календарних днів після складання платіжного доручення.

Банк платника не приймає платіжного доручення, якщо дата валютування визначена пізніше 10 календарних днів після складання платіжного доручення.

Тобто, позивач у платіжному дорученні зазначає дату з якої грошові кошти, що були списані з його рахунку, повинні бути перераховані отримувачу переказу. Скрін-шотом платіжного доручення № 77 від 04.03.16 року зазначено, що датою валютування є 04.03.2016 року, тобто той самий день. За таких обставин, Банк в порушення вимог ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 1.4, п. 2.15, п. 3.2 Інструкції безпідставно не виконав платіжне доручення № 77 від 04.03.2016 року та повернув його позивачу 09.03.2016 року, чим порушив право позивача на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку. Твердження представника позивача про виникнення технічних проблем (збій в системі) є безпідставними, оскільки банк, взявши на себе зобов'язання здійснювати розрахунково-касове обслуговування поточного рахунку клієнта (позивача), не позбавлений був можливості виконати розрахункову операцію на переказ коштів клієнта на наступний день (або інший наступний операційний день після усунення технічних поломок, якщо такі мали місце). Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, які б підтверджували наявність правових підстав для повернення платіжного доручення без виконання, суду не подано.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість та підставність вимоги позивача про зобов'язання банку виконати платіжне доручення № 77 від 04.03.2016 року шляхом перерахування коштів з рахунку позивача.

Щодо посилань представника відповідача на порушення норм процесуального права, то слід зазначити наступне. Безпідставними є твердження представника відповідача щодо необхідності застосування ст. 62 ГПК України, оскільки суд відмовляє у прийнятті позовної заяви (яка надійшла на адресу суду) у передбачених вказаною статтею випадках, перелік яких є вичерпним. В спірному випадку позивачем на виконання вимог суду у зв'язку з заміною неналежного відповідача належним було надіслано копію позовної заяви на адресу заміненого відповідача.

Приписи ГПК України не зобов'язують позивача надсилати засвідчені копії додатків до позовної заяви на адреси учасників процесу. Крім того, документи, долучені позивачем до позовної заяви, має відповідач.

Посилання позивача на приписи ст. 57 ГПК України також є безпідставним, оскільки обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Крім того, в спірному випадку позивач вжив заходів досудового врегулювання спору, що підтверджується матеріалами справи.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обгрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами у справі та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, ст. 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Зобовязати відповідача ОСОБА_7 акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, провулок Шевченка, 12, Шевченківський район, м. Київ, 01001 () в особі ОСОБА_3 відділення ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в м. Миколаїв, вул. Декабристів, 4-А, м. Миколаїв, 54001 виконати умови договору банківського рахунку № 115-20-2-18/888 від 30.03.2015 року шляхом перерахування грошових коштів з рахунку позивача ОСОБА_6 ВЛАДАМ-ЮГ () № 8170 згідно платіжного доручення № 77 від 04.03.2016 року в сумі 7 689 600, 00 грн.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, провулок Шевченка, 12, Шевченківський район, м. Київ, 01001 () в особі ОСОБА_3 відділення ОСОБА_2 акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в м. Миколаїв, вул. Декабристів, 4-А, м. Миколаїв, 54001 на користь позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ВЛАДАМ-ЮГ, вул. Рюміна, 16, м. Миколаїв, 54029 ():

- 115 344 грн. (сто п'ятнадцять тисяч триста сорок чотири грн.) - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 30.05.2016 року.

Суддя Е.М. Олейняш