ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 р. Справа № 923/440/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Херсонський машинобудівний завод", м. Херсон

до фермерського господарства "Сапфір-Агро", с. Музиківка Білозерського району Херсонської області

про стягнення 1224424 грн. 08 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, начальник юр. відділу, довіреність б/н від 14.03.2016р.; ОСОБА_2, представник, довіреність № 01/604/1 від 11.12.2015р;

від відповідача: ОСОБА_3, уповн. представник, довіреність б/н від 16.05.2016р.

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Херсонський машинобудівний завод" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до фермерського господарства "Сапфір-Агро" (відповідач), в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 1224424 грн. 08 коп., яка складається з: 540000 грн. - основного боргу, 80837 грн. 26 коп. - пені, 540000 грн. - штрафу, 55 479 грн. 45 коп. - 30% річних, 8 107 грн. 37 коп. - збитків від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 16, 525, 526, 536, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 179, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 16, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 29.04.2016 р. порушено провадження у справі та розгляд справи призначений на 17.05.2016 р.

Розгляд справи розпочатий 17.05.2016 року з перервою до 25.05.2016 року відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні надав заяву про зменшення позовних вимог, в якому просив стягнути з відповідача тільки збитки від інфляції у сумі 8107 грн.37 коп. До заяви додано платіжне доручення № 158 від 20.05.2016 р., за яким ФГ "Сапфір-Агро" перерахував позивачеві суму боргу 540000 грн.

Представник відповідача надав відзив, в якому не визнає нарахованих штраф у сумі 540000 грн. та 30 % річних у розмірі 55479 грн.45 коп.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

13.05.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю науково- виробничим підприємством «Херсонський машинобудівний завод» (продавець) та фермерським господарством «Сапфір-Агро» (покупець) було укладено договір купівлі продажу № 13/05/14-2886, відповідно до пункту 1.1. якого позивач прийняв на себе зобовязання передати у власність відповідачу сільськогосподарську техніку та комплектуючи (надалі - продукція) в кількості, асортименті та ціною, зазначені у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього договору, які є його невідємною частиною, а відповідач зобовязався оплатити і прийняти продукцію па умовах, передбачених договором.

Позивач свої зобов'язання за укладеним договором виконав належним чином та в повному обсязі, передав відповідачу продукцію: 2 одиниці кукурудзозбирального комбайну КЗС-9-1 «Славутич» вартістю 900000,00 грн. з ПДВ за 1 одиницю, на загальну суму 1800000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 220 від 19.05.2014 року.

У відповідності до пункту 4.1. договору та пункту специфікації №1 від 13.05.2014 року в редакції додаткової угоди № 1 від 24.09.2014 року до договору, відповідач прийняв на себе зобовязання здійснити 100 % оплату за продукцію в наступному порядку:

1. Часткова оплата в розмірі 400000,00 грн. в строк до 30.05.2014 року.

2. Часткова оплата в розмірі 20000,00 грн. в строк до 25.06.2014 року.

3. Часткова оплата в розмірі 20000,00 грн. в строк до 25.07.2014 року.

4. Часткова оплата в розмірі 20000,00 грн. в строк до 25.08.2014 року.

5. Часткова оплата в розмірі 200000,00 грн. в строк до 25.09.2015 року.

6. Часткова оплата в розмірі 200000,00 грн. в строк до 23.10.2015 року.

7. Часткова оплата в розмірі 400000,00 грн. в строк до 25.1 1.2015 року.

8. Часткова (остаточна) оплата в розмірі 540000.00 грн. в строк до 25.12.2015 року.

Станом на день винесення рішення відповідач у добровільному порядку здійснив перерахування остаточного платежу в розмірі 540000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 158 від 20.05.16, тобто з порушенням строків, визначених за умовами договору.

У відповідності до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з вимогами статей 179 та 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір, в силу вимог статті 629 Цивільного кодексу України, є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі згаданої норми позивач нарахував інфляціїні втрати у сумі 8 107,37 грн.

Судом перевірена правильність нарахування інфляційних втрат, зауважень не виникло.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем при поданні позовної заяви, платіжним дорученням № 16353 від 26.04.2016 року, було сплачено 18366 грн 36 коп. судового збору.

Згідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становлять 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

У зв'язку зі зменшенням позовних вимог та відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" зменшується і сума судового збору, що має бути сплачена позивачем від ціни позову, яка становить 1378 грн.

Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" з 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений в сумі 1378 грн.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Зокрема, згідно п. 1 ч. ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сума судового збору підлягає поверненню у випадку зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн відшкодовується йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання в судовому порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фермерського господарства "Сапфір-Агро" (75023, Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Музиківка, вул. Смішко, буд. 9, ідентифікаційний код 37638711) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Херсонський машинобудівний завод" (73026, м. Херсон, вул. Тираспільська, буд. 1, ідентифікаційний код 35788406) 8107 грн. 37 коп. - збитків від інфляції та 1378 грн витрат зі сплати судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.05.2016 р.

Суддя Л.М. Немченко