ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р.Справа № 922/669/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань", м. Харків
до ТОВ Науково-виробниче об'єднання "Східбуд", м. Харків
про стягнення 14570,16 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №01/6д від 03.02.2016 року,

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № б/н від 01.09.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Публічне АТ "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" (місто Харків) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ Науково-виробниче об'єднання "Східбуд" (місто Харків) заборгованість по орендній платі та відшкодувати витрати з утримання нежитлового приміщення в сумі 10957,21 грн., з яких: 6810,36 грн. - орендна плата, 1574,43 грн. - витрати, 249,90 грн. - пеня, 2311,52 грн. - штраф. Судові витрати просить покласти на відповідача.

04.04.16р. відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вказує, що відповідачем було здійснено частково оплату за оренду згідно договору, що підтверджується платіжним дорученням № 5081 від 26.05.15р. на суму 3121,78 грн., платіжним дорученням № 554 від 02.11.15р. на суму 2105,40 грн. та платіжним дорученням від 03.07.15р. на суму 3000,00 грн. Крім того, зазначає, що розрахунок орендної плати та відшкодування витрат надіслані поштою відповідачу є неправомірними. Відповідно до платіжного доручення №5081 від 26.05.2015 року на суму 3121,78 грн., платіжного доручення № 554 від 02.11.15р. на суму 2105,40 грн. та платіжного доручення від 03.07.15р. на суму 3000,00 грн. відповідач здійснив оплату за квітень, вересень та жовтень місяці, а тому нарахування пені та штрафу за вказані місяці суперечить нормам чинного законодавства та умовам договору. Також, відповідач вказав, що призначенням платежу в платіжному дорученні № 554 від 02.11.15р. була сплата за оренду вересень-жовтень 2015р., згідно дог.№76 від 01.04.15р. Акти звіряння взаєморозрахунків, надісланих поштою відповідачу є неправомірними, оскільки сплату за оренду вересень-жовтень 2015р. було вказано, як аванс. Але сторонами аванс не був передбачений в умовах договору. Відповідно до п. 7.2. договору, орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися орендованим майном на умовах цього договору. Відповідно до п. 3.3. Договору оренда приміщень і надання комунальних та інших послуг щомісячно оформлюється двостороннім актом в 3-х примірниках: один примірник орендарю, два примірники - орендодавцю. Також згідно з п. 7.6. Договору орендодавець зобов'язаний одночасно з розрахунком орендної плати передавати орендарю для оформлення з його сторони Акт виконаних робіт згідно п.3.3. Відповідно до п. 5.5. Договору Орендар зобов'язаний до 4-го числа наступного місяця одержати у орендодавця акт (згідно п.3.3.), підписати його і протягом 3-х робочих днів два примірники повернути орендодавцю. Якщо в зазначений термін акт не буде підписаний та повернений орендодавцю - акт вважається прийнятим.

Крім того, відповідач вказує, що позивач не передавав відповідачу в обумовлені договором строки акти, перешкоджаючи користуватися орендованим майном, чим спричинив порушення умов договору зі свого боку. Також, відповідно до п.8.4. договору при заборгованості орендаря за договором більш 5 календарних днів, при несплаті штрафу і пені порушити питання про дострокове розірвання договору. Вказує, що позивач не звертався до відповідача з питанням про дострокове розірвання договору.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд зобов`язати позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали актів за кожний місяць, підписаних та скріплених печатками обох сторін.

08.04.16р. представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог (а.с. № 109), в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі та відшкодувати витрати з утримання нежитлового приміщення в сумі 14570,16 грн., з яких: 9122,61 грн. - орендна плата, 2025,49 грн. - витрати з відшкодування за спожиті комунальні та інші послуги, 319,23 грн. - пеня, 3102,83 грн. - штраф.

Ухвалою суду від 13.04.16р. заяву про збільшення позовних вимог було прийнято судом до розгляду та задоволено (а.с. № 158-160).

12.04.16р. представник відповідача надав письмові пояснення по справі, в яких проти позову заперечує в повному обсязі та просить суд відмовити в його задоволенні.

Ухвалою суду від 13.04.16р. за клопотанням представника відповідача строк вирішення спору продовжено по 24.05.16р.

10.05.16р. в судовому засіданні оголошувалась перерва до 14:00 до 18.05.16р.

18.05.16р. в судовому засіданні оголошувалась перерва до 14:30 до 23.05.16р.

Представник позивача в судовому засіданні 23.05.16р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.05.16р. проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

"01" квітня 2015 р. між Публічним акціонерним товариством "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" (надалі - Орендодавець, Позивач) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ "СХІДБУД" (Орендар, Відповідач), був укладений договір оренди індивідуально визначеного нерухомого або іншого) майна № 76 ("Договір").

Згідно з п. 1.1. договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення загальною площею 49,9 кв.м., розташоване за адресою: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 271; кімн. № 118 площею 16,4 кв.м., кімн. № 119 площею 16,4 кв.м., кімн. № 123 площею 17,1 кв.м., які розташовані на першому поверсі у АПБ ЛВК, інв. № 60000, що знаходиться на балансі позивача, з метою використання - будівництво житлових і нежитлових будівель.

Орендоване майно було передане відповідачу та ним прийняте, про що було складено відповідний акт прийому-передачі від 01.04.2015 р.

Згідно з п. 3.1. договору, розмір орендної плати становить за перший місяць оренди 2694,60 грн., в т.ч. ПДВ - 449,10 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору, щомісячна орендна плата перераховується орендарем орендодавцеві не пізніше 5-го числа наступного місяця.

Відшкодування витрат орендодавцю орендар проводить одночасно з орендною платою (п. 3.6. договору).

Позивач стверджує про те, що відповідач не виконує в повному обсязі свої грошові зобов'язання, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 9122,61 грн. заборгованості та 2025,49 грн. витрат, та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.ст.193,198 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основної заборгованості, є правомірними та обґрунтованими, такими, що не спростовані відповідачем, тому такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, відповідач не навів господарському суду достатніх та належних доказів в обгрунтування своїх заперечень (а.с. №82-84), суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову в частині стягнення орендної плати в розмірі 9122,61 грн. та витрат на комунальні послуги в розмірі 2025,49 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 319,23 грн., штраф за прострочення оплати орендної плати та штраф за прострочення відшкодування витрат в сумі 3102,83 грн.

Згідно з п. 3.7. договору, за несвоєчасне перерахування або перерахування не в повному обсязі орендної плати нараховується пеня в розмірі 0,04 % заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати).

Відповідно до п. 3.10. договору, за прострочення оплати за оренду на 15 днів орендар сплачує штраф у розмірі 20 % від суми заборгованості.

Згідно з п. 3.11. договору, за прострочення відшкодування витрат за надані послуги, передбачені додатком № 2 до договору, орендар сплачує штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

Відповідно до ч.1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розглянувши вимогу позивача про нарахування відповідачу штрафних санкцій, суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки є правомірною, законною та вірно розрахованою.

Зважаючи на вищенаведене, в частині стягнення пені в сумі 319,23 грн., штрафу за прострочення оплати орендної плати, а також штрафу за прострочення відповідачем відшкодування комунальних витрат в сумі 3102,83 грн. позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, тому судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 530, 548, 598, 612, 625, 629, 762 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 198, 230 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НАУКОВО- ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ "СХІДБУД" (61166, Україна, м. Харків, проспект Науки (Леніна), 36 Код п/рах 064 в філії ПАТ "Ощадбанк", код банку 351823) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АТ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ РАДІОТЕХНІЧНИХ ВИМІРЮВАНЬ" (61054, Україна, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 271 п/рах. 8954 у ПАТ КБ "Хрещатик", м. Київ, код банку 300670, Свідоцтво № 100337873, ІПН 98) заборгованість по орендній платі в сумі 9122,61 грн., відшкодування витрат по комунальним послугам в сумі 2025,49 грн., пеню в сумі 319,23 грн., штраф за прострочення оплати орендної плати та штраф за прострочення відшкодування витрат в сумі 3102,83 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_3