РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016Справа №910/8600/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»
про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 15 765,02 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 15 765,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0900540.203 від 19.08.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України страховою компанією отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2016 порушено провадження у справі №910/8600/16, розгляд справи призначено на 30.05.2016.

23.05.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також клопотання про розгляд справи без участі його представника.

25.05.2016 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформаційна довідка на запит суду.

Позивач та відповідач в засідання господарського суду своїх представників не направили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.05.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.08.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування», як страховиком, та ОСОБА_1, як страхувальником, укладено Договір страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0900540.203 від 19.08.2015, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, у тому числі причепом до цього, та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення, та додатковим обладнанням, встановленим на ньому, а саме - автомобілем марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, дорожньо-транспортна пригода, вигодонабувачем є ОСОБА_1.

Строк дії договору встановлено з 20.08.2015 по 19.08.2016.

19.10.2015 о 09 год. 05 хв. у м.Дніпропетровську на пр.Воронцова, 19 відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, під час руху при виникненні перешкоди на смузі руху завчасно не вжив заходи для зменшення швидкості та скоїв наїзд на автомобіль «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1. Внаслідок ДТП вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 11.11.2015 по справі №199/8152/15-п (провадження №3/199/2915/15) встановлено порушення ОСОБА_2 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України та визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено стягнення у вигляді штрафу.

21.10.2015 власник застрахованого автомобіля марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа-Страхування» з заявою про настання страхового випадку, в якій повідомив про факт настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експертного дослідження №2918 від 05.11.2015, складеного судовим експертом ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу з технічної точки зору, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19.10.2015, складає 26 000,65 грн.

Одночасно, згідно з рахунком №92 від 31.10.2015 Станції технічного обслуговування - Приватним підприємцем ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем транспортного засобу становить 23 186,69 грн.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», з урахуванням умов Договору страхування №046.0900540.203 від 19.08.2015, склало страховий акт №1871.206.15.01.01 від 04.12.2015, згідно з яким пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19.10.2015, визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 16 765,02 грн.

11.11.2015 ОСОБА_1 (страхувальник) звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив сплатити йому страхове відшкодування по страховому випадку, який стався 19.10.2015 з автомобілем марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно рахунку СТО.

На підставі договору страхування №046.0900540.203 від 19.08.2015, а також складеного страхового акту №1871.206.15.01.01 від 04.12.2015 та заяви страхувальника, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» сплатило суму страхового відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_4 у розмірі 16 765,02 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №23453 від 18.12.2015.

Позивач звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» з заявою №1871/2015 від 28.03.2016, відповідно до якої просив сплатити страхову суму в розмірі 16 765,02 грн.

Однак, на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні відомості щодо надання відповідачем відповіді на зазначену заяву.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування") слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» виплативши страхове відшкодування потерпілому - ОСОБА_1 за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора, а не регресу до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається, а не ст. 1191 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З матеріалів справи вбачається, транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, водієм якого спричинено спірну дорожньо-транспортну пригоду, знаходився під керуванням ОСОБА_2.

Доказів того, що ОСОБА_2 не мав права керування транспортним засобом марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а тому, враховуючи положення статті 62 Конституції України, які закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував вказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку, а саме постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.11.2015 по справі №199/8152/15-п (провадження №9/199/2915/15).

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 уклав Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АІ/5833344 з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова», строк дії якого встановлено з 09.04.2015 по 08.04.2016, а предметом є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вказана обставина також підтверджується довідкою Моторного (транспортного) страхового бюро України, що надійшла на запит суду.

За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_2 експлуатував автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова».

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

При цьому за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АІ/5833344 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн..

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Одночасно, згідно з частиною 4 статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Як вбачається з положень п.14.4.1 Договору страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0900540.203 від 19.08.2015, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» та ОСОБА_1, визначення розміру страхового відшкодування при пошкодженні транспортного засобу здійснюється на підставі документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту пошкоджень транспортного засобу завданих внаслідок настання страхового випадку, і які обираються страховиком за одним або кількома варіантами: калькуляція, проведена страховиком; документи ремонтної організації (СТО); акт автотоварознавчої експертизи; письмової угоди страховика і страхувальника.

Враховуючи вищевикладене, договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності.

З урахуванням вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", наявність в матеріалах справи висновку експертного дослідження №2918 від 05.11.2015 пошкоджень, завданих автомобілю «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1, рахунку СТО №92 від 31.10.2015 страхового акту №1871.206.15.01.01 від 04.12.2015 та платіжного доручення №23453 від 18.12.2015, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19.10.2015.

При цьому Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Зазначена правова позиція також наведена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 по справі №910/7163/14, яка прийнята з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень статей 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції в силу ч. 1 ст. 111-28 ГПК України.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 23 186,69 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах 16 765,02 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, а також визначені полісом №АІ/5833344 розміри лімітів відповідальності (50 000 грн.) та франшизи (1000 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 15 765,02 грн. (16 765,02 грн. - 1 000 грн. франшизи).

Як встановлено в ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м.Київ, вул.Марини Раскової, буд.11; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (02160, м.Київ, проспект Возз'єднання, буд.19; ) страхове відшкодування в розмірі 15 765 (п'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п'ять) 02 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 31.05.2016

Суддя Грєхова О.А.