ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 р. Справа №917/698/16

за позовом Дочірнього підприємства "Лохвицький шлях" Публічного акціонерного товариства "Облшляхрембуд", вул. Леніна, 61, м. Лохвиця, Полтавська область,37022

до Лохвицької міської ради, вул. Перемоги, 19, м. Лохвиця, Лохвицький район, Полтавська область,37200

про стягнення 97 588,80 грн. заборгованості

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 керівник наказ №2 від 17.02.2010 року

ОСОБА_2 дов. б/н від 10.05.2016 року

від відповідача: ОСОБА_3 голова міськради посвідчення №1 від 24.11.2015 року

ОСОБА_4 дов. б/н від 18.01.2016 року

В судовому засіданні 26.05.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України та повідомив дату складення повного тексту рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 97 588,80 грн. заборгованості за договором підряду №66 від 10.09.2015 року.

26.05.2016 року від відповідача надійшла заява, в якій відповідач визнає заборгованість у сумі 97 588,80 грн. за договором підряду №66 від 10.09.2015 року та просить суд надати відстрочку виконання на погашення заборгованості до 01.03.2017 року.

26.05.2016 року від позивача надійшла заява, в якій позивач проти надання відстрочки виконання рішення суду до 01.03.2017 року не заперечує.

Представники позивача в судовому засіданні виклали зміст позовних вимог та просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні визнали борг в сумі 97 588,80 грн. та підтримали заяву про надання відстрочки виконання рішення суду до 01.03.2017 року.

Представники позивача проти надання відстрочки не заперечували.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

10.09.2015 року між Дочірнім підприємством "Лохвицький шлях" Публічного акціонерного товариства "Облшляхрембуд" (позивач, підрядник) та Лохвицькою міською радою (відповідач, замовник) було укладено договір підряду № 66 (арк. с. 9-10).

Відповідно до п.1.1. договору замовник доручив, а підрядник забезпечує відповідно до кошторисної документації та умов договору виконання: поточний ямковий ремонт проїзної частини по вул. Жуковського у м. Лохвиця, Полтавської області.

Пунктом 2.1. договору визначено, що вартість робіт за цим договором визначена на підставі «Договірної ціни» (Додаток №1), яка є невідємною частиною цього договору та становить 97588,80 грн. в тому числі ПДВ 20% 16264,80 грн., що доручається до виконання підряднику.

Відповідно до додатку № 1 до договору договірна ціна № 1 ціна робіт становить 97588,80 грн. (арк. с. 14).

Згідно з пунктами 2.3. -2.4. договору порядок розрахунків: замовник шляхом проведення попередньої оплати до початку виконання робіт перераховує на розрахунковий рахунок підрядника частину грошових коштів у розмірі 29276,64 грн. (30% відсотків від загальної вартості) в якості безповоротної фінансової допомоги. Решта суми за виконані роботи здійснюється замовником на підставі підписаних сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ -2В і довідки по формі № КБ-3 ,у 10 денний термін з моменту завершення робіт та надання підрядником рахунка.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним на виконання умов договору були виконані підрядні роботи на загальну суму 97588,80 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року на суму 97588,80 грн. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року (арк. с.11-13). Вказаний акт та довідка підписані сторонами та скріплені їхніми печатками та не містять посилань на виявлення будь - яких недоліків або претензій до виконаних робіт .

Як вказує позивач та визнає відповідач, виконані підрядні роботи в сумі в сумі 97588,80 грн. відповідачем станом на час розгляду справи не оплачені.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 97588,80 грн. боргу за договором підряду №66 від 10.09.2015 року.

При вирішенні справи суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

З аналізу ст. ст. 837 та 875 Цивільного кодексу України вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов'язку підрядника виконати певну роботу відповідає обов'язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідачем на момент пред'явлення позову та розгляду справи, підрядні роботи в сумі 97588,80 грн. не виконані.

Факт виконання позивачем підрядних робіт відповідачу на загальну суму 97588,80 грн. підтверджується підписаним між сторонами та скріпленим їх печатками актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та визнається відповідачем (арк. с.11-14).

Отже, відповідач, підписавши договір підряду №66 від 10.09.2015 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року взяв на себе зобов'язання з оплати виконаних робіт.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідач позовні вимоги визнав у заяві від 26.05.2016 року.

На підставі ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Дії відповідача по визнанню даного позову не суперечать законодавству, докази, що такі дії порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, що є у матеріалах справи, відповідачем визнаються, тому підлягають задоволенню.

Зважаючи на заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду до 01.03.2017року, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При розгляді заяви відповідача про відстрочку виконання рішення, судом враховано правові позиції, що викладені в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9. Так, у пункті 7.1.1 вищевказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України зазначено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Позивач у заяві від 26.05.2016р. вхід. №6544 не заперечив проти задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду.

Беручи до уваги заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду,

враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, господарський суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача та відстрочити виконання рішення суду до 01.03.2017р.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 78, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Лохвицької міської ради ( вул. Перемоги, 19, м. Лохвиця, Лохвицький район, Полтавська область, 37200, ) на користь Дочірнього підприємства "Лохвицький шлях" публічного акціонерного товариства "Облшляхрембуд" (вул. Леніна, 61, м. Лохвиця, Полтавська область,37022, код ЄДРПОУ ) 97588,80грн. основного боргу та 1463,83грн. судового збору, відстрочивши виконання рішення суду до 01.03.2017 року.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.05.2016 р.

Суддя Тимощенко О.М.