ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

31.05.2016 Справа № 907/1127/14

Господарський суд у складі головуючого судді Ушак І.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород на бездіяльність (дії) Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у справі № 907/1127/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ТЕК „Кетрін", м. Рівне до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород про стягнення заборгованості на суму 89904,28 грн., в т.ч. 86810,67 грн. - основного боргу, 1010,16 грн. - пені та 2083,45 грн. - інфляційних втрат,

представники:

стягувача (позивача) - не з'явився;

заявника (боржника) - ОСОБА_1, фізична особа-підприємець;

органу ДВС - Сухан М.М., представник за довіреністю

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 19.01.15 у даній справі позов задоволено частково та присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ „ТЕК „Катрін" заборгованість на суму 83216,49 грн., розстрочивши сплату присудженої суми на три місяці рівними частинами по 27738,83 грн. щомісяця, та у відшкодування судових витрат - суму 1691,09 грн.

На примусове виконання зазначеного рішення суду 03.02.2015 видано наказ. Щодо зазначеного наказу органом ДВС відкрито виконавче провадження № 47654001.

Боржник - ФОП ОСОБА_1 - 15.04.16 звернулася до суду зі скаргою, за змістом якої просить визнати незаконною бездіяльності органу ДВС щодо незакінчення ним виконавчого провадження № 47654001, скасувати постанову від 18.08.15 у виконавчому провадженні про стягнення із заявника витрат на проведення виконавчих дій та зобов'язати останнього закінчити виконавче провадження № 47654001, у межах якого прийнята спірна постанова, повідомивши при цьому про самостійне виконання рішення суду 16.06.15, тобто у строки визначені органом ДВС згідно постанови про відкладення виконавчих дій через несвоєчасність одержання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Орган ДВС письмовими запереченнями та його представник у ході судового розгляду заперечує проти скарги, вважаючи, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена правомірно, відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження". Також, клопоче про припинення провадження у даній справі, вважаючи, що даний спір не підлягає розгляду в господарських судах, оскільки виконавче провадження № 47654001 з виконання наказу господарського суду закінчено 18.04.16, а оскаржувана постанова, яка була прийнята в межах зазначеного виконавчого провадження, виділена в окреме провадження ВП № 50990375, яке було відкрито 28.04.16 та закінчено 18.05.16.

У судовому засіданні за клопотанням боржника була оголошена перерва , після спливу якої боржник наполягає на задоволенні скарги, посилаючись на фактичне самостійне виконання боржником у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, про що орган ДВС був повідомлений 30.03.16.

Суд, заслухавши пояснення представників боржника та органу ДВС, дослідивши матеріали даної справи, виконавчого провадження № 47654001, керуючись законом, дійшов висновку про часткове задоволення скарги та припинення провадження в частині її вимог про зобовязання закінчити виконавче провадження з огляду на те, що під час даного судовго розгляду - 18.04.16 виконавче провадження № .47654001 закінчено з винесенням відповідної постанови органу ДВС.

Спірні відносини учасників процесу у даній справі виникли у ході виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду, тому регулюються приписами Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) за змістом ст. 1, 2 Закону - це сукупність дій органів і посадових осіб державної виконавчої служби, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України та на яку покладається примусове виконання рішень в Україні, спрямованих на примусове виконання, зокрема, рішень судів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

За приписами ст. 25 Закону прийняття виконавчого документа до виконання здійснюється шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно приписів ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір і витрати, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Згідно ч. 5 ст. 41 Закону постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Законом визначено заходи примусового виконання рішень, якими згідно ст. 32 є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права)боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Системний аналіз наведених норм Закону свідчить про те, що стягнення з боржника коштів виконавчого провадження, в тому числі виконавчого збору та витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, обумовлено початком примусового виконання рішення органом ДВС після спливу строку наданого для добровільного виконання та за відсутності документального підтвердження виконання рішення боржником.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.03 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" встановлено, зокрема, що виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово; суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення не узгоджувався зі встановленими Законом строками і був нереальним.

Вирішуючи дану скаргу на дії органу ДВС з питань правомірності стягнення із заявника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, суд приймає до уваги, що питання правомірності стягнення органом ДВС у цьому ж виконавчому провадженні виконавчого збору, що разом із наведеними вище витратами є коштами виконавчого провадження, було предметом судового розгляду за скаргою ФОП ОСОБА_1, яку ухвалою господарського суду Закарпатської області від 02.12.2015р. у даній справі задоволено та скасовано постанову державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ від 04.06.2015р. ВП № 47654001 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 5700,75 грн. (а.с. 170-173 том ІІ). Дана ухвала мотивована тим, що державним виконавцем станом на час винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.06.2015р. не було розпочате примусове виконання рішення, а відтак головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МУЮ Сухан М.М. всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно виніс 04.06.2015р. постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 700,75 грн.

Зазначена ухвала суду залишена в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 3.03.16, за текстом якої колегія суду також дійшла висновку, що фактично державним виконавцем станом на час винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.06.2015р. не було розпочате примусове виконання рішення та погодилася з висновком суду першої інстанції, що головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МУЮ Сухан М.М. всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно виніс 04.06.2015р. постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 700,75 грн.

30.03.16 ФОП ОСОБА_1 звернулася до органу ДВС з питанням закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним повним самостійним виконанням нею судового рішення та з питаням скасування виявленої нею у Єдиному державному реєстрі оскаржуваної постанови про стягнення з ФОП ОСОБА_1 витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, як безпідставно винесеної органом ДВС через те, що примусове виконання рішення суду не було розпочате станом на день винесення оскаржуваної постанови і загалом не виконувалося примусово.

Оскільки, як з'ясовано у ході судового розгляду даної скарги, виконавче провадження № 47654001 було закінчено державним виконавцем тільки 18.04.16, тобто після порушення провадження по розгляду скарги ФОП ОСОБА_1, суд дійшов висновку про неправомірну бездіяльності державного виконавця щодо незакінчення у встановленому порядку виконавчого провадження у період після 16.06.15 - часу самостійного виконання ФОП ОСОБА_1 рішення суду, а з урахуванням зазначеного її звернення від 30.03.16, - з цього часу до 18.04.16.

Щодо оскаржуваної постанови органу ДВС від 18.08.15 винесеної у межах виконавчого провадження № 47654001, то така не може вважатися законно прийнятою, оскільки кошти стягнуті на її підставі за змістом ст. 41 Закону як і виконавчий збір є коштами виконавчого провадження, порядок та підстави стягнення яких з учасників виконавчого провадження врегульовано приписами Закону та обумовлено початком примусового виконання рішення органом ДВС після спливу строку наданого для добровільного виконання та за відсутності документального підтвердження виконання рішення боржником. У даній справі же не доведено наявності станом на день винесення оскаржуваної постанови розпочатого примусового виконання рішення суду органом ДВС та документально підтверджено самостійне виконання рішення боржником.

Заперечення органу ДВС щодо непідвідомчості скарги господарському суду суд відхиляє з огляду на те, що оскаржувана постанова винесена в межах виконавчого провадження № 47654001 з виконання рішення господарського суду, і виділення її в окреме провадження № 50990375, яке було відкрито після прийняття до розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 - 28.04.16, ніяким чином не змінює її статус як постанови органу ДВС прийнятої в межах виконання рішення господарського суду.

З огляду на вищезазначене, керуючись Законом України „Про виконавче провадження", ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Задоволити скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

1.1. Визнати незаконною бездіяльність міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо незакінчення виконавчого провадження №47654001 у період з 30.03.16 по 18.04.16.

1.2. Скасувати постанову державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 18.08.15 у виконавчому провадженні №47654001 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій на суму 44,40 грн.

2. Припинити провадження у даній скарзі з вимоги про зобов'язання міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції закінчити виконавче провадження № 47654001.

Суддя Ушак І.Г.