ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016 року Справа № 904/15/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Дарміна М.О. (доповідача)

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №23 від 23.03.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 18-164 від 30.12.2015 р.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2016р. у справі № 904/15/16

за позовом Публічне акціонерне товариство "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ"

до Приватне акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ"

про стягнення пені

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2016р. у справі № 904/15/16 (суддя Мартинюк С.В.) позов задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" пеню в розмірі 63 670, 34 грн. та 1 127, 88 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та направити в цій частині справу на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

На думку апелянта, господарський суд не взяв до уваги звіт про фінансові результати (про сукупний дохід) відповідача за 2015 рік, доданий як доказ до відзиву на позовну заяву, який підтверджує його важкий матеріальний стан та збитковість, що є підставою для зменшення штрафних санкцій (пені) відповідно до п. 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Таким чином, скаржник вважає занадто великими розмір нарахованих штрафних санкцій (пені), що не відповідають обставинам справи, розміру понесеним збиткам позивача та може привести до ускладнення, зупинки діяльності підприємства, та підлягає значному зменшенню. Крім того, апелянт зазначає, що при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, оскільки пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобовязання, а не основним боргом, тому позивач не може будувати на цих платежах свої доходи та видатки.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає прийняте по справі рішення господарського суду обґрунтованим та таким, що повністю відповідає матеріалам справи та положенням чинного законодавства. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Позивач стверджує, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання, посилаючись на ст. 550 Цивільного кодексу України. Враховуючи повне виконання позивачем своїх зобовязань за Договором та невиконання відповідачем своїх зобовязань в частині порушення строків оплати за поставлені феросплави, відповідно до умов п. 8.2 Договору, відповідач повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Позивач підтримує твердження господарського суду щодо недоведеності відповідачем належними та допустимими доказами винятковості даного випадку, що заявлена до стягнення сума пені є надмірно великою, а також, що прострочення виконання зобовязань сталася з незалежних від нього причин.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.03.2016р. відновлено строк подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та призначено в судове засідання на 25.04.2016р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Чус О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.04.2016р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

У судовому засіданні 25.04.2016р. оголошено перерву до 30.05.2016р.

У судовому засіданні 30.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

01.12.2014року між Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (далі Покупець) укладено договір поставки №11-15/25. (а.с. 10-13)

Відповідно до п. 1.1. договору з метою здійснення господарської діяльності Покупець зобовязується прийняти і сплатити, а Постачальник поставити продукцію виробництва ПАТ "Запорізький завод феросплавів".

Поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначеними у специфікаціях і включають в себе всі збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковка, маркування та інші витрати Постачальника, повязані з поставкою товару (п. 2.1 договору).

Загальна сума договору складається з загальної вартості постачань, здійснених на підставі специфікацій в період дії цього договору, які є невідємною частиною договору (п.2.4 договору).

Згідно з п. 5.1 договору покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30-ти банківських днів з дати поставки товару. Вартість відвантаженого товару в Специфікації визначається в національній валюті України з урахуванням податків та зборів, передбачених чинним законодавством України. Оплата товару здійснюється в національній валюті України.

Відповідно до п. 6.1 договору умови поставки FCA склад Постачальника (згідно ІНКОТЕРМС 2010).

Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом Покупця (пункт 6.2 договору).

Моментом переходу права власності на товар вважається момент приймання товару авто-перевізником або Покупцем до транспортування. (п. 6.4 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014 року (п. 11.1 договору).

Умовами специфікацій № № 1-4 (а.с.14, 16-18) сторони узгодили вид, кількість, ціну та загальну вартість товару.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу обумовлений договором товар, що підтверджується накладними, які містяться в матеріалах справи

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію, з вимогою сплатити заборгованість (а.с.19).

Умовами п. 8.2. Договору, сторони передбачили, що за порушення строків розрахунків Покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За несвоєчасну оплату поставленого товару позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 68 757, 65 грн.

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні клопотання про зменшення розміру пені в порядку статті 233 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшити розмір штрафних санкцій (пені, штрафу).

Згідно з п. 3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 23.12.2011 року, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надаючи до місцевого господарського суду відзив на позов, відповідач просив зменшити розмір пені на підставі ст. 233 ГК України, при цьому належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо винятковості даного випадку та того, що заявлена до стягнення сума пені є надмірно великою суду не надав, а тому висновки місцевого господарського суду за наслідками розгляду клопотання є обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи викладені в апеляційній скарзі в частині того, що відповідно до звіту про фінансові результати за 2015 рік збиток підприємства склав 21 902 грн. відхиляються колегією суддів з огляду на те, що порівняно з аналогічним періодом попереднього року - 76 615 грн., збиток підприємства зменшився.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого господарського суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування його рішення.

Таким чином, оскільки, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції у відповідності до п.1 ч. 1 ст.103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2016р. у справі № 904/15/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2016р. у справі № 904/15/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 08.06.2016р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя О.В.Чус