ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" травня 2016 р. Справа № 911/849/16

За заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до боржника ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд»

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

учасники у справі про банкрутство згідно протоколу судового засідання

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/849/16 за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про банкрутство ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд».

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.03.2016 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» до розгляду та призначено підготовче засідання суду на 31.03.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.03.2016 порушено провадження у даній справі; визнано безспірні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» у розмірі 8 224 938, 42 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» та призначено розпорядником майна боржника ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» арбітражного керуючого ОСОБА_2; зобовязано розпорядника майна боржника подати суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів та складений реєстр вимог кредиторів; попереднє засідання господарського суду призначено на 24.05.2016; судові витрати, понесені Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» у вигляді судового збору, сплаченого заявником за подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у сумі 13 780, 00 грн. покладено на Дочірнє підприємство «Есселте-Трейд»; вирішено інші процедурні питання у справі.

01.04.2016 господарським судом Київської області було здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення № 29918 про порушення справи про банкрутство ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд».

В порядку ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до господарського суду Київської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредиторських вимог до боржника.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.05.2016 розгляд вищезазначеної кредиторської заяви призначено на 24.05.2016.

До господарського суду Київської області від розпорядника майна боржника надійшло клопотання №19/05-16/02 від 19.05.2016 (вх. № 10964/16) про долучення до матеріалів справи повідомлення про результати розгляду вимог кредитора, реєстру вимог кредиторів, відомостей про майно боржника, що є предметом застави, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо боржника, а також витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

24.05.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від розпорядника майна боржника надійшло клопотання № 19/05-16/03 від 19.05.2016 (вх. № 10963/16) про продовження строків для здійснення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, інвестиційного становища боржника і його становища на ринках, а також для проведення інвентаризації майна ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд», оскільки боржником до цього часу не надано розпоряднику майна необхідної інформації для здійснення вказаних заходів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд, задля повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, вважає за необхідне задовольнити вищезазначене клопотання розпорядника майна боржника № 19/05-16/03 від 19.05.2016 (вх. № 10963/16).

У судовому засіданні 24.05.2016 розглядається реєстр вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд».

До суду звернувся кредитор Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» із заявою № 08.42-186/85-1831 від 29.04.2016 (вх. № 9587/16) про визнання кредиторських вимог до ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» у розмірі 44 834 071, 08 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» обґрунтовані договором кредиту № 24-11/148 від 23.10.2006 зі змінами та доповненнями, платіжним дорученням № 2652 від 23.10.2006, договором поруки № 02-10/2975 від 23.10.2006 зі змінами та доповненнями, договором застави № 02-10/2970 від 23.10.2006 зі змінами та доповненнями, постановою про відкриття виконавчого провадження № 19928169 від 10.06.2010, протоколом № 1-К-389-ДН-з проведення аукціону від 14.05.2013, постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.06.2013, договором кредиту № 24-11/182 від 26.12.2006 зі змінами та доповненнями, меморіальним ордером № 25 від 26.12.2006, договором застави № 02-10/3846 від 26.12.2006 зі змінами та доповненнями, постановою про відкриття виконавчого провадження № 40444224 від 22.10.2013, протоколом № 54139 проведення електронних торгів, протоколом № 83242 проведення електронних торгів, договором кредиту № 24-11/183 від 26.12.2006 зі змінами та доповненнями, меморіальним ордером № 26 від 26.12.2006, договором поруки № 02-10/59 від 23.02.2009, договором застави № 02-10/3845 від 26.12.2006 зі змінами та доповненнями, постановою про відкриття виконавчого провадження № 19921877 від 10.06.2010, протоколом № 2-К-389-ДП-з проведення аукціону від 14.05.2013, протоколом № 3-К-389-ДН-з проведення аукціону від 14.05.2013, постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.06.2013, постановою про відкриття виконавчого провадження № 40444455 від 22.10.2013, протоколом № 54111 проведення електронних торгів, протоколом № 83218 проведення електронних торгів, договором кредиту № 24-11/28 від 21.02.2007 зі змінами та доповненнями, меморіальним ордером № 35 від 22.02.2007, договором застави № 02-10/441 від 21.02.2007 зі змінами та доповненнями, постановою про відкриття виконавчого провадження № 40444052 від 22.10.2013, протоколом № 83240 проведення електронних торгів, протоколом № 83375 проведення електронних торгів, договором кредиту № 24-11/272 від 05.11.2007 зі змінами та доповненнями, меморіальним ордером № 12-41 від 06.11.2007, договором поруки № 02-10/3712 від 05.11.2007 зі змінами та доповненнями, протоколами № 83376, № 83243, № 83253, № 83249, № 83250, № 83251, № 83252, № 83247, № 83248, № 83246, № 83239, № 83226, № 83227, № 83222, № 83224, № 83225, № 83381 проведення електронних торгів, договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-11/291 від 26.11.2007, меморіальними ордерами № 12-21 від 27.11.2007, № 12-22 від 27.11.2007, № 65 від 29.01.2008, № 15 від 08.02.2008, № 20 від 14.02.2008, договором поруки № 02-10/3918 від 26.11.2007 зі змінами та доповненнями, договором застави № 02-10/379 від 13.02.2008 зі змінами та доповненнями, постановою про відкриття виконавчого провадження № 19977500 від 10.06.2010,, постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.06.2013, постановою про відкриття виконавчого провадження № 40443784 від 22.10.2013, протоколами № 54113, № 54120, № 83214, № 83220, № 83386 проведення електронних торгів, договором застави № 02-10/313 від 07.02.2008 зі змінами та доповненнями, постановою про відкриття виконавчого провадження № 19977271 від 10.06.2010, постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.06.2013, договором застави № 02-10/3917 від 26.11.2007 зі змінами та доповненнями, постановою про відкриття виконавчого провадження № 19977219 від 10.06.2010, постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.06.2013, постановою про відкриття виконавчого провадження № 40443407 від 22.10.2013, протоколами № 54090, № 54211, № 83385, № 83217, № 83216, № 83213, № 83212, № 83211 проведення електронних торгів, договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-12/218 від 10.10.2008 зі змінами та доповненнями, договором застави № 02-10/3848 від 10.10.2008, меморіальним валютним ордером № 51 від 13.10.2008, постановою про відкриття виконавчого провадження № 45768064 від 05.12.2014 та постановою про розшук майна боржника від 20.01.2015.

Загальна сума заборгованості, яка заявляється кредитором, за вищезазначеними договорами становить 44 834 071, 08 грн., з яких:

- 68 401, 88 грн. - заборгованість за договором кредиту № 24-11/148 від 23.10.2006, з яких: 13 108, 46 грн. кредит, 42 790, 65 грн. відсотки, 2 931, 93 грн. пеня по кредиту та 9 570, 84 грн. - пеня по відсотках;

- 17 673, 74 грн. заборгованість за договором кредиту № 24-11/182 від 26.12.2006, з яких: 14 443, 27 грн. відсотки та 3 230, 48 грн. пеня по відсотках;

- 793 390, 53 грн. заборгованість за договором кредиту № 24-11/183 від 26.12.2006, з яких: 277 870, 10 грн. кредит, 370 501, 35 грн. відсотки, 62 150, 28 грн. пеня по кредиту та 82 868, 80 грн. пеня по відсотках;

- 62 349, 01 грн. заборгованість за договором кредиту № 24-11/28 від 21.02.2007, з яких: 50 952, 61 грн. відсотки та 11 396, 40 грн. пеня по відсотках;

- 3 520 998, 74 грн. заборгованість за договором кредиту № 24-11/272 від 05.11.2007, з яких: 1 199 543, 89 грн. кредит, 1 677 872, 68 грн. відсотки, 268 297, 98 грн. пеня по кредиту та 375 284, 19 грн. пеня по відсотках;

- 8 649 347, 57 грн. заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-11/291 від 26.11.2007, з яких: 3 145 082, 13 грн. кредит, 3 923 303, 24 грн. відсотки, 703 450, 04 грн. пеня по кредиту та 877 512, 16 грн. пеня по відсотках;

- 9 888 770, 97 доларів США (станом на 31.03.2016 еквівалентно 25 923 652, 63 грн.) та 5 798 256, 98 грн. заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-12/218 від 10.10.2008, з яких: 565 489, 95 доларів США (еквівалентно 14 826 047, 18 грн.) кредит, 423 281, 02 доларів США (еквівалентно 11 097 605, 46 грн.) відсотки, 3 316 092, 55 грн. пеня по кредиту та 2 482 164, 43 грн. пеня по відсотках.

Розпорядник майна боржника згідно повідомлення № 19/05-16/01 від 19.05.2016 про результати розгляду вимог кредитора та реєстру вимог кредиторів станом на 19.05.2016 (вх. № 10964/16) визнав повністю кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» і включив 31 965 568, 41 грн. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, 8 183 553, 68 грн. до шостої черги задоволення вимог кредиторів та 5 684 949, 01 грн. - окремо як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник) укладено договір кредиту № 24-11/148 від 23.10.2006, за умовами якого, з урахуванням змін та доповнень, кредитор зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 400 000, 00 грн. зі сплатою 17, 5 %, 18 % та 25 % річних і комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, як містяться в додатку № 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору.

На виконання умов вищезазначеного кредитного договору кредитором було перераховано позичальнику кредитні кошти у розмірі 400 000, 00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 2652 від 23.10.2006.

В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту № 24-11/148 від 23.10.2006 та додатків і змін до нього між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор - заставодержатель) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник - заставодавець) укладено договір застави № 02-10/2970 від 23.10.2006, відповідно до якого заставодавець передає в заставу заставодержателю 4 транспортних засоби (предмет застави), загальна вартість предмету застави становить 500 000, 00 грн.

Оскільки боржником було допущено порушення умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, кредитор звернувся до нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис № 3258 на договорі застави № 02-10/2970 від 23.10.2006, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 19928169.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що усі 4 заставні транспортних засоби (предмет застави) були реалізовані в рамках виконавчого провадження № 19928169, а кошти були спрямовані на часткове погашення заборгованості за договором кредиту № 24-11/148 від 23.10.2006.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17.04.2015 у справі № 15/12 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторемзапчастина» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, зокрема, за договором кредиту № 24-11/148 від 23.10.2006 в сумі 72 419, 33 грн., з яких: 13 108, 46 грн. заборгованість за кредитом, 42 864, 48 грн. заборгованість за відсотками, 1 547, 46 грн. пеня та 14 898, 93 грн. інфляційні втрати.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та керуючись статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 526, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що грошові вимоги кредитора щодо заборгованості по кредиту у розмірі 13 108, 46 грн. та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 42 790, 65 грн. є документально та нормативно обґрунтованими.

Крім того, кредитор заявляє вимоги про визнання пені за прострочення повернення заборгованості по кредиту у розмірі 2 931, 93 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 9 570, 84 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених цим договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1, 2.11.3, 3.2.4, 4.4, 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 процент в валюті кредиту, вказаній в п. 1.1, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Як вбачається з матеріалів справи, боржник відповідно до умов договору кредиту № 24-11/148 від 23.10.2006 повинен був виконати своє зобовязання щодо сплати кредиту до 22.04.2010 (п. 1.1 договору), а тому період нарахування пені за порушення строків сплати кредиту може бути визначений з 22.04.2010 по 22.10.2010.

Разом з тим, останній днем нарахування кредитором процентів за користування кредитом є 03.12.2014, а тому останнім періодом нарахування пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом може бути період з 05.01.2015 по 05.07.2015 (п. 2.5 договору).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, кредитором невірно визначено початок прострочення та нарахування пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а саме: Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» заявлено до визнання 2 931, 93 грн. пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та 9 570, 84 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016, що суперечить нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Таким чином, враховуючи, те, що договором не передбачено «іншого» строку нарахування штрафних санкцій, заважаючи на положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, судом відхиляються вимоги кредитора щодо визнання 2 931, 93 грн. пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та 9 570, 84 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25 та 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає частково кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 24-11/148 від 23.10.2006 на загальну суму 55 899, 11 грн., які підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

26.12.2006 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник) укладено договір кредиту № 24-11/182, за умовами якого, з урахуванням змін та доповнень, кредитор зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 214 400, 00 грн. зі сплатою 17, 5 % та 18 % річних і комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, як містяться в додатку № 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору.

На виконання умов вищезазначеного кредитного договору кредитором було перераховано позичальнику кредитні кошти у розмірі 214 400, 00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 25 від 26.12.2006

В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту № 24-11/182 від 26.12.2006 та додатків і змін до нього між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор - заставодержатель) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник - заставодавець) укладено договір застави № 02-10/3846 від 26.12.2006, відповідно до якого заставодавець передає в заставу заставодержателю 2 транспортних засоби (предмет застави), загальна вартість предмету застави становить 268 000, 00 грн.

Оскільки боржником було допущено порушення умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, кредитор звернувся до нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис № 3264 на договорі застави № 02-10/3846 від 26.12.2006, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 40444224.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що усі 2 заставні транспортних засоби (предмет застави) були реалізовані в рамках виконавчого провадження № 40444224, а кошти були спрямовані на часткове погашення заборгованості за договором кредиту № 24-11/182 від 26.12.2006.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та керуючись статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 526, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що грошові вимоги кредитора щодо заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 14 443, 27 грн. є документально та нормативно обґрунтованими.

Крім того, кредитор заявляє вимоги про визнання пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 3 230, 48 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених цим договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1, 2.11.3, 3.2.4, 4.4, 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 процент в валюті кредиту, вказаній в п. 1.1, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Як вбачається з матеріалів справи, останній днем нарахування кредитором процентів за користування кредитом є 03.12.2014, а тому останнім періодом нарахування пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом може бути період з 05.01.2015 по 05.07.2015 (п. 2.5 договору).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, кредитором невірно визначено початок прострочення та нарахування пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, а саме: Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» заявлено до визнання 3 230, 48 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016, що суперечить нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Таким чином, враховуючи, те, що договором не передбачено «іншого» строку нарахування штрафних санкцій, заважаючи на положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, судом відхиляються вимоги кредитора щодо визнання 3 230, 48 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25 та 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає частково кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 24-11/182 від 26.12.2006 на загальну суму 14 443, 27 грн., які підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

26.12.2006 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник) укладено договір кредиту № 24-11/183, за умовами якого, з урахуванням змін та доповнень, кредитор зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 1 246 560, 00 грн. зі сплатою 17, 5 %, 18 % та 25 % річних і комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, як містяться в додатку № 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору.

На виконання умов вищезазначеного кредитного договору кредитором було перераховано позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 246 560, 00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 26 від 26.12.2006

В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту № 24-11/183 від 26.12.2006 та додатків і змін до нього між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор - заставодержатель) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник - заставодавець) укладено договір застави № 02-10/3845 від 26.12.2006, відповідно до якого заставодавець передає в заставу заставодержателю 7 транспортних засоби (предмет застави), загальна вартість предмету застави становить 1 558 200, 00 грн. та 222 600, 00 грн. за одиницю.

Оскільки боржником було допущено порушення умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, кредитор звернувся до нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис № 3265 на договорі застави № 02-10/3845 від 26.12.2006, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 19921877 та виконавче провадження № 40444455.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 6 із 7 заставних транспортних засоби (предмет застави) були реалізовані в рамках виконавчих проваджень № 19921877 та № 40444455, а кошти були спрямовані на часткове погашення заборгованості за договором кредиту № 24-11/183 від 26.12.2006.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17.04.2015 у справі № 15/12 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторемзапчастина» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, зокрема, за договором кредиту № 24-11/183 від 26.12.2006 в сумі 973 965, 94 грн., з яких: 380 910, 00 грн. заборгованість за кредитом, 402 508, 40 грн. заборгованість за відсотками, 9 288, 72 грн. пеня та 181 258, 81 грн. інфляційні втрати.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та керуючись статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 526, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що грошові вимоги кредитора щодо заборгованості по кредиту у розмірі 277 870, 10 грн. та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 370 501, 35 грн. є документально та нормативно обґрунтованими.

Крім того, кредитор заявляє вимоги про визнання пені за прострочення повернення заборгованості по кредиту у розмірі 62 150, 28 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 82 868, 80 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених цим договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1, 2.11.3, 3.2.4, 4.4, 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 процент в валюті кредиту, вказаній в п. 1.1, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Як вбачається з матеріалів справи, боржник відповідно до умов договору кредиту № 24-11/183 від 26.12.2006 повинен був виконати своє зобовязання щодо сплати кредиту до 25.06.2010 (п. 1.1 договору), а тому період нарахування пені за порушення строків сплати кредиту може бути визначений з 25.06.2010 по 25.12.2010.

Разом з тим, останній днем нарахування кредитором процентів за користування кредитом є 03.12.2014, а тому останнім періодом нарахування пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом може бути період з 05.01.2015 по 05.07.2015 (п. 2.5 договору).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, кредитором невірно визначено початок прострочення та нарахування пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а саме: Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» заявлено до визнання 62 150, 28 грн. пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та 82 868, 80 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016, що суперечить нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Таким чином, враховуючи, те, що договором не передбачено «іншого» строку нарахування штрафних санкцій, заважаючи на положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, судом відхиляються вимоги кредитора щодо визнання 62 150, 28 грн. пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та 82 868, 80 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25 та 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає частково кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 24-11/183 від 26.12.2006 на загальну суму 648 371, 45 грн., з яких: 222 600, 00 грн. - підлягають включенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника та 425 771, 45 грн. - підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

21.02.2007 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник) укладено договір кредиту № 24-11/28, за умовами якого, з урахуванням змін та доповнень, кредитор зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 321 600, 00 грн. зі сплатою 17, 5 % та 18 % річних і комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, як містяться в додатку № 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору.

На виконання умов вищезазначеного кредитного договору кредитором було перераховано позичальнику кредитні кошти у розмірі 321 600, 00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 35 від 22.02.2007.

В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту № 24-11/28 від 21.02.2007 та додатків і змін до нього між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор - заставодержатель) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник - заставодавець) укладено договір застави № 02-10/441 від 21.02.2007, відповідно до якого заставодавець передає в заставу заставодержателю 3 транспортних засоби (предмет застави), загальна вартість предмету застави становить 402 000, 00 грн. та 134 000, 00 грн. за одиницю.

Оскільки боржником було допущено порушення умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, кредитор звернувся до нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис № 3263 на договорі застави № 02-10/441 від 21.02.2007, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 40444052.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 2 із 3 заставних транспортних засоби (предмет застави) були реалізовані в рамках виконавчого провадження № 40444052, а кошти були спрямовані на часткове погашення заборгованості за договором кредиту № 24-11/28 від 21.02.2007.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та керуючись статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 526, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що грошові вимоги кредитора щодо заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 50 952, 61 грн. є документально та нормативно обґрунтованими.

Крім того, кредитор заявляє вимоги про визнання пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 11 396, 40 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених цим договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1, 2.11.3, 3.2.4, 4.4, 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 процент в валюті кредиту, вказаній в п. 1.1, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Як вбачається з матеріалів справи, останній днем нарахування кредитором процентів за користування кредитом є 03.12.2014, а тому останнім періодом нарахування пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом може бути період з 05.01.2015 по 05.07.2015.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, кредитором невірно визначено початок прострочення та нарахування пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, а саме: Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» заявлено до визнання 11 396, 40 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016, що суперечить нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Таким чином, враховуючи, те, що договором не передбачено «іншого» строку нарахування штрафних санкцій, заважаючи на положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, судом відхиляються вимоги кредитора щодо визнання 11 396, 40 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25 та 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає частково кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 24-11/28 від 21.02.2007на загальну суму 50 952, 61 грн., які підлягають включенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

05.11.2007 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник) укладено договір кредиту № 24-11/272, за умовами якого, з урахуванням змін та доповнень, кредитор зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 2 422 500, 00 грн. зі сплатою 17 %, 18 % та 25 % річних і комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, як містяться в додатку № 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору.

На виконання умов вищезазначеного кредитного договору кредитором було перераховано позичальнику кредитні кошти у розмірі 2 422 500, 00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 12-41 від 06.11.2007.

В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту № 24-11/272 від 05.11.2007 та додатків і змін до нього між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор - заставодержатель) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник - заставодавець) укладено договір застави № 02-10/3711 від 05.11.2007, відповідно до якого заставодавець передає в заставу заставодержателю 19 транспортних засоби (предмет застави), загальна вартість предмету застави становить 2 850 000, 00 грн. та 150 000, 00 грн. за одиницю.

Оскільки боржником було допущено порушення умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, кредитор звернувся до нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис № 3267 на договорі застави № 02-10/3711 від 05.11.2007, на примусове виконання якого було відкрито виконавче провадження № 41427806.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 17 із 19 заставних транспортних засоби (предмет застави) були реалізовані в рамках виконавчого провадження № 41427806, а кошти були спрямовані на часткове погашення заборгованості за договором кредиту № 24-11/272 від 05.11.2007.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та керуючись статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 526, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що грошові вимоги кредитора щодо заборгованості по кредиту у розмірі 1 199 543, 89 грн. та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1 677 872, 68 грн. є документально та нормативно обґрунтованими.

Крім того, кредитор заявляє вимоги про визнання пені за прострочення повернення заборгованості по кредиту у розмірі 268 297, 98 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 375 284, 19 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених цим договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1, 2.11.3, 3.2.4, 4.4, 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 процент в валюті кредиту, вказаній в п. 1.1, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором.

Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що нарахування пені за невиконання зобовязань, визначених пунктами 1.1, 2.4, 2.11.3, 3.2.4, 4.5, 5.4 цього договору та штрафів за невиконання зобовязань, визначених пунктами 3.3.2, 3.3.3, 3.3.7- 3.3.16, 3.3.18 цього договору, припиняється через один рік від дня, коли будь-яке з таких зобовязань мало бути виконане.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Як вбачається з матеріалів справи, боржник відповідно до умов договору кредиту № 24-11/272 від 05.11.2007 повинен був виконати своє зобовязання щодо сплати кредиту до 04.05.2011 (п. 1.1 договору), а тому період нарахування пені за порушення строків сплати кредиту може бути визначений з 04.05.2011 по 04.05.2012 (п. 4.4 договору).

Разом з тим, останній днем нарахування кредитором процентів за користування кредитом є 03.12.2014, а тому останнім періодом нарахування пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом може бути період з 05.01.2015 по 05.01.2016 (пункти 2.5 та 4.4 договору).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, кредитором невірно визначено початок прострочення та нарахування пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а саме: Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» заявлено до визнання 268 297, 98 грн. пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та 375 284, 19 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016, що суперечить нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Таким чином, враховуючи, те, що договором передбачено строк нарахування штрафних санкцій - один рік від дня, коли будь-яке з таких зобовязань мало бути виконане, заважаючи на положення ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, судом відхиляються вимоги кредитора щодо визнання 268 297, 98 пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Вимоги щодо пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом визнаються судом частково, за розрахунком суду, здійсненим в межах заявленого кредитором та визначеного судом періоду (з 01.10.2015 по 05.01.2016) і на помісячні суми нарахованих кредитором процентів (за вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року), у розмірі 4 298, 99 грн.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25 та 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає частково кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 24-11/272 від 05.11.2007 на загальну суму 2 881 715, 56 грн., з яких: 300 000, 00 грн. - підлягають включенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника, 2 577 416, 57 грн. - підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та 4 298, 99 грн. підлягають включенню до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

26.11.2007 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник) укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-11/291, за умовами якого, зы змынами та доповненями, кредитор зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах максимального ліміту заборгованості до 5 312 075, 00 грн. зі сплатою 17 %, 18 % та 25 % річних і комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, як містяться в додатку № 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору.

На виконання умов вищезазначеного кредитного договору кредитором було перераховано позичальнику кредитні кошти у розмірі 5 312 075, 00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальними ордерами № 12-21 від 27.11.2007, № 12-22 від 27.11.2007, № 65 від 29.01.2008, № 15 від 08.02.2008 та № 20 від 14.02.2008.

В забезпечення виконання зобовязань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-11/291 від 26.11.2007 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор - заставодержатель) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник - заставодавець) укладено договір застави № 02-10/379 від 13.02.2008, договір застави № 02-10/313 від 07.02.2008 та договір застави № 02-10/3917 від 26.11.2007, відповідно до яких заставодавець передає в заставу заставодержателю 20 транспортних засоби (предмет застави), загальна вартість предмету застави становить 6 263 225, 00 грн.

Оскільки боржником було допущено порушення умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, кредитор звернувся до нотаріуса, яким було вчинено виконавчі написи № 3259, № 3261 та № 3260 на договорах застави № 02-10/379 від 13.02.2008, № 02-10/313 від 07.02.2008 та № 02-10/3917 від 26.11.2007, на примусове виконання яких було відкрито виконавчі провадження № 19977500, № 40443784, № 19977271, № 19977219 та № 40443407.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що усі 20 заставних транспортних засоби (предмет застави) були реалізовані в рамках виконавчих проваджень № 19977500, № 40443784, № 19977271, № 19977219 та № 40443407, а кошти були спрямовані на часткове погашення заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-11/291 від 26.11.2007.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17.04.2015 у справі № 15/12 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторемзапчастина» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, зокрема, за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-11/291 від 26.11.2007 в сумі 9 640 276, 90 грн., з яких: 3 541 381, 56 грн. заборгованість за кредитом, 4 301 240, 46 грн. - заборгованість за відсотками, 335 927, 71 грн. - пеня та 1 461 727, 17 грн. інфляційні втрати.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та керуючись статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 526, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що грошові вимоги кредитора щодо заборгованості по кредиту у розмірі 3 145 082, 13 грн. та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 3 923 303, 24 грн. є документально та нормативно обґрунтованими.

Крім того, кредитор заявляє вимоги про визнання пені за прострочення повернення заборгованості по кредиту у розмірі 703 450, 04 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 877 512, 16 грн. за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених цим договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1.2, 2.13.3, 3.2.5, 4.5, 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 процента від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором.

Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що нарахування пені за невиконання зобовязань, визначених пунктами 1.1.1, 2.4, 2.13.3, 3.2.5, 4.5, 5.4 цього договору та штрафів за невиконання зобовязань, визначених пунктами 3.3.2, 3.3.3, 3.3.7- 3.3.16, 3.3.18 цього договору, припиняється через один рік від дня, коли будь-яке з таких зобовязань мало бути виконане.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Як вбачається з матеріалів справи, боржник відповідно до умов договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-11/291 від 26.11.2007 повинен був виконати своє зобовязання щодо сплати кредиту до 25.05.2011 (п. 1.1.2 договору), а тому період нарахування пені за порушення строків сплати кредиту може бути визначений з 25.05.2011 по 25.05.2012 (п. 4.4 договору).

Разом з тим, останній днем нарахування кредитором процентів за користування кредитом є 03.12.2014, а тому останнім періодом нарахування пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом може бути період з 05.01.2015 по 05.01.2016 (пункти 2.5 та 4.4 договору).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, кредитором невірно визначено початок прострочення та нарахування пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а саме: Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» заявлено до визнання 703 450, 04 грн. пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та 877 512, 16 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016, що суперечить нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Таким чином, враховуючи, те, що договором передбачено строк нарахування штрафних санкцій - один рік від дня, коли будь-яке з таких зобовязань мало бути виконане, заважаючи на положення ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, судом відхиляються вимоги кредитора щодо визнання 703 450, 04 грн. пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Вимоги щодо пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом визнаються судом частково, за розрахунком суду, здійсненим в межах заявленого кредитором та визначеного судом періоду (з 01.10.2015 по 05.01.2016) і на помісячні суми нарахованих кредитором процентів (за вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року), у розмірі 10 773, 45 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що заявлена кредитором сума заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-11/291 від 26.11.2007 частково включає в себе заборгованість по кредиту та заборгованість по відсотках, які були визнані ухвалою господарського суду Київської області від 31.03.2016 у даній справі як безспірні.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25 та 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає частково кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-11/291 від 26.11.2007, які мають бути включені до реєстру вимог кредиторів боржника, з у рахуванням ухвали господарського суду Київської області від 31.03.2016 у даній справі, на загальну суму 8 235 711, 87 грн., з яких: 8 224 938, 42 грн. безспірні вимоги (кредит, відсотки та інфляційні втрати), визнані ухвалою суду від 31.03.2016, - підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та 10 773, 45 грн. підлягають включенню до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

10.10.2008 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник) укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-12/218, за умовами якого, з урахуванням змін та доповнень, кредитор зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах максимального ліміту заборгованості до 649 504, 95 доларів США зі сплатою 14, 25 % річних і комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, як містяться в додатку № 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору.

На виконання умов вищезазначеного кредитного договору кредитором було перераховано позичальнику кредитні кошти у розмірі 649 504, 95 доларів США, що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним валютним ордером № 51 від 13.10.2008.

В забезпечення виконання зобовязань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-12/218 від 10.10.2008 та додатків і змін до нього між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор - заставодержатель) та Дочірнім підприємством «Есселте-Трейд» (позичальник - заставодавець) укладено договір застави № 02-10/3848 від 10.10.2008, відповідно до якого заставодавець передає в заставу заставодержателю 15 транспортних засоби (предмет застави), загальна вартість предмету застави становить 4 100 000, 00 грн.: 326 000, 00 грн. за одиницю тягача та 168 000, 00 грн. за одиницю напівпричіпу.

Оскільки боржником було допущено порушення умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, кредитор звернувся до нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис № 3266 на договорі застави № 02-10/3848 від 10.10.2008, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 45768064.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що на даний час жоден із заставних транспортних засоби (предмет застави) за договором застави № 02-10/3848 від 10.10.2008 не був реалізований та забезпечують виконання зобовязань боржника перед банком за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-12/218 від 10.10.2008.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та керуючись статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 526, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що грошові вимоги кредитора щодо заборгованості по кредиту у розмірі 565 489, 95 доларів США та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 423 281, 02 доларів США є документально та нормативно обґрунтованими.

Крім того, кредитор заявляє вимоги про визнання пені за прострочення повернення заборгованості по кредиту у розмірі 126 481, 25 доларів США за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 94 673, 85 доларів США за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених цим договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1.2, 2.13.3, 3.2.5, 4.5, 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 процента від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором.

Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що нарахування пені за невиконання зобовязань, визначених пунктами 1.1.1, 2.5, 2.13.3, 3.2.5, 4.5, 5.4 цього договору та штрафів за невиконання зобовязань, визначених пунктами 3.3.2, 3.3.3, 3.3.7- 3.3.16, 3.3.18 цього договору, припиняється через один рік від дня, коли будь-яке з таких зобовязань мало бути виконане.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Як вбачається з матеріалів справи, боржник відповідно до умов договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-12/218 від 10.10.2008 повинен був виконати своє зобовязання щодо сплати кредиту до 09.10.2011 (п. 1.1.2 договору), а тому період нарахування пені за порушення строків сплати кредиту може бути визначений з 09.10.2011 по 09.10.2012 (п. 4.4 договору).

Разом з тим, останній днем нарахування кредитором процентів за користування кредитом є 03.12.2014, а тому останнім періодом нарахування пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом може бути період з 05.01.2015 по 05.01.2016 (пункти 2.5 та 4.4 договору).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, кредитором невірно визначено початок прострочення та нарахування пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а саме: Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» заявлено до визнання 126 481, 25 доларів США пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 та 94 673, 85 доларів США пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2015 по 31.03.2016, що суперечить нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Таким чином, враховуючи, те, що договором передбачено строк нарахування штрафних санкцій - один рік від дня, коли будь-яке з таких зобовязань мало бути виконане, заважаючи на положення ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, судом відхиляються вимоги кредитора щодо визнання 126 481, 25 доларів США пені за порушення строків сплати кредиту за період з 01.10.2015 по 31.03.2016.

Вимоги щодо пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом визнаються судом частково, за розрахунком суду, здійсненим в межах заявленого кредитором та визначеного судом періоду (з 01.10.2015 по 05.01.2016) і на помісячні суми нарахованих кредитором процентів (за вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року), у розмірі 980, 58 доларів США.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобовязання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд визнає частково кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24-12/218 від 10.10.2008 на загальну суму 989 751, 55 доларів США, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 29.04.2016 (день звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог) становить 24 928 404, 14 грн., з яких: 4 100 000, 00 грн. - підлягають включенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника, 20 803 706, 73 грн. - підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та 24 697, 41 грн. підлягають включенню до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням ухвали господарського суду Київської області від 31.03.2016 у даній справі, суд визнає частково кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на загальну суму 36 832 034, 01 грн., з яких: 4 673 552, 61 грн. - підлягають включенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника, 32 102 175, 55 грн. четверта черга задоволення вимог кредиторів, 39 769, 85 грн. (пеня) шоста черга задоволення вимог кредиторів та 16 536, 00 грн. (судовий збір) перша черга задоволення вимог кредиторів, інші вимоги відхиляються.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги; неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов'язань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди, як це передбачено абз. 6, 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відтак, за результатами розгляду справи в попередньому засіданні, з урахуванням ухвали господарського суду Київської області від 31.03.2016 у даній справі, суд дійшов висновку про затвердження реєстру вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» у наступному складі: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у розмірі 36 832 034, 01 грн., з яких: 4 673 552, 61 грн. - підлягають включенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника, 32 102 175, 55 грн. четверта черга задоволення вимог кредиторів, 39 769, 85 грн. шоста черга задоволення вимог кредиторів та 16 536, 00 грн. перша черга задоволення вимог кредиторів, інші вимоги відхилити.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і на вимоги Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, щодо сплати заборгованості (у тому числі неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних втрат) за поставлений/спожитий природний газ, що утворилася станом на 1 травня 2015 року.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд

УХВАЛИВ:

1. Затвердити реєстр вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» (08600, Київська область, місто Васильків, вулиця Володимирська, будинок 22-А, ідентифікаційний код - 32205380), до якого включити вимоги: Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у розмірі 36 832 034, 01 грн., з яких: 4 673 552, 61 грн. - підлягають включенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника, 32 102 175, 55 грн. четверта черга задоволення вимог кредиторів, 39 769, 85 грн. шоста черга задоволення вимог кредиторів та 16 536, 00 грн. перша черга задоволення вимог кредиторів, інші вимоги відхилити.

2. Встановити, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання до боржника або не заявлені взагалі, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі, окрім вимог кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також вимог щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і вимог Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, щодо сплати заборгованості (у тому числі неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних втрат) за поставлений/спожитий природний газ, що утворилася станом на 1 травня 2015 року.

3. Зобовязати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2 включити до реєстру вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 підприємства «Есселте-Трейд» визнані судом кредиторські вимоги, внести окремо до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника і відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав та відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян за даними обліку боржника (у разі їх наявності).

4. Продовжити розпоряднику майну боржника строк на здійснення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, інвестиційного становища боржника і його становища на ринках та надання суду вказаної інформації до 22.06.2016.

5. Продовжити розпоряднику майну боржника строк на проведення інвентаризації майна боржника та надання суду за її результатами відповідної інформації до 22.06.2016.

6. Зобовязати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2 організувати проведення загальних зборів кредиторів боржника за місцезнаходженням боржника; письмово повідомити учасників у справі про банкрутство про місце, дату і час проведення зборів кредиторів боржника, належні докази про що надати суду. Скликання перших загальних зборів кредиторів призначити на 22.06.2016.

7. Зобовязати кредитора боржника створити комітет кредиторів. Призначити збори комітету кредиторів боржника на 22.06.2016.

8. Зобовязати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2 надати суду протокольне рішення зборів кредиторів боржника про утворення і склад комітету кредиторів боржника та протокол зборів комітету кредиторів боржника з прийнятим рішенням щодо введення наступної судової процедури банкрутства.

9. Підсумкове засідання суду призначити на 05 липня 2016 року о 16:00 год. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16, в залі судових засідань № 1.

10. Копію ухвали направити учасникам у справі про банкрутство.

Суддя С.Ю. Наріжний