ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Справа № 915/261/16

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.

представника позивача: не зявився,

представника відповідача: ОСОБА_2, дов. №2520/020201-22/0206/14/15 від 01.12.2015

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства Крим-Ліспромбуд

(79067, м.Львів, вул.Богданівка, 15А),

до відповідача: Миколаївської міської ради (54027, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 20),

про: визнання недійсним рішення Миколаївської міської ради №19/18 від 21.08.2012 в частині п.1.21, -

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Крим-Ліспромбуд» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про визнання недійсним рішення Миколаївської міської ради №19/18 від 21.08.2012 в частині п.1.21 про надання згоди на прийняття до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва нежитлових будівель стадіону «Колос»,що розташовані за адресою: вул.Світанкова, 1-в.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент винесення оспорюваного рішення та на час подання позову, право власності на нежитлові будівлі стадіону «Колос», що розташовані за адресою: вул.Світанкова, 1-в, зареєстроване за Приватним підприємством «Крим-Ліспромбуд», що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно з ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, припиняється з моменту внесення змін до державного реєстру. Оскільки з державного реєстру запис про реєстрацію права власності на обєкт нерухомості не вилучено, то власником спірного майна на даний час є Приватне підприємство «Крим-Ліспромбуд». Оскаржуваним рішенням порушені права та законні інтереси позивача, оскільки нерухоме майно, що згідно з законом належить йому на праві власності, передано в комунальну власність територіальної громади м.Миколаєва. Крім того, позивач зазначає, що оспорюване рішення прийнято за результатами розгляду звернення Миколаївської обласної організації Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України. Однак, відповідно до ст.3 Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності» ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування. Миколаївська обласна організація Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України не належить до жодного з субєктів, які можуть ініціювати передачу об'єктів в комунальну власність. Крім цього, Миколаївська обласна організація Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України не має яких-небудь законних прав розпоряджатись зазначеним нерухомим майном.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що підставою виникнення права власності Приватного підприємства «Крим-Ліспромбуд»на нежитлові будівлі стадіону «Колос», був договір купівлі-продажу №571 від 07.05.2008, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, який рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.01.2011 по справі № 15/410/09-НР, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2011, визнано недійсним. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. 04.02.2016 Миколаївська міська рада подала позовну заяву до Миколаївського окружного адміністративного суду про скасування вказаного запису з реєстру прав власності на нерухоме майно.

У відзиві відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності по даній справі.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 20.05.2016 судом оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 31.05.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При прийнятті рішення №19/18 від 21.08.2012 «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності обєктів права іншої власності» Миколаївська міська рада керувалась Законом України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності» та ст.ст.25, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні.

Згідно ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частинами 2, 9 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради мають право на переважне придбання в комунальну власність приміщень, споруд, інших об'єктів, розташованих на відповідній території, якщо вони можуть бути використані для забезпечення комунально-побутових та соціально-культурних потреб територіальних громад.

Закон України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності» №147/98-ВР від 03.03.1998 (із змінами та доповненнями) (надалі Закон №147/98-ВР) регулює відносини, повязані з передачею обєктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також обєктів права комунальної власності у державну власність. Передача у державну або комунальну власність обєктів права інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законом або рішеннями відповідних місцевих рад.

Згідно ст.2 Закону №147/98-ВР, обєктами передачі згідно з цим законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі приміщення (після виділення їх в окрему облікову одиницю (інвентарний обєкт) на підставі розподільного балансу); інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Рішення Миколаївської міської ради №19/18 від 21.08.2012 надано згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва нежитлових будівель стадіону «Колос», що розташовані за адресою: вул.Світанкова, 1-в та належить Миколаївській районній громадській організації фізкультурно-оздоровчому клубу «Колос» (п.1.21).

Відповідно до ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, припиняється з моменту внесення змін до державного реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності позивача на нежитлові будівель стадіону «Колос», що розташовані за адресою: вул.Світанкова, 1-в виникло на підставі Договору купівлі-продажу №571 від 07.05.2008, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.26, 27).

В подальшому, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13.01.2011 по справі №15/410/09-НР, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2011, позов прокурора Миколаївського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської районної ради Миколаївської області до ПП «Крим-Ліспромбуд», Миколаївської районної громадської організації фізкультурно-оздоровчого клубу «Колос», виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання незаконним рішення ВК ММР № 841 від 25.03.2008 та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна по вул.Світанковій, буд.1-в в м.Миколаєві задоволено в повному обсязі (а.с.29-31).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності на зазначене нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно наданої позивачем ОСОБА_4 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12), станом на дату винесення спірного рішення, власником нежитлових будівель стадіону «Колос», що розташовані за адресою: вул.Світанкова, 1-в перебувало Приватне підприємство «Крим-Ліспромбуд», а не Миколаївська районна громадська організація фізкультурно-оздоровчий клуб «Колос».

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Суд вважає, що оспорюваним рішенням №19/18 від 21.08.2012 в частині надання згоди на прийняття від Миколаївської районної громадської організації фізкультурно-оздоровчий клуб «Колос» до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва нежитлових будівель стадіону «Колос», що розташовані за адресою: вул.Світанкова, 1-в, Миколаївська міська рада порушила право позивача та діяла всупереч приписам ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України та Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності» №147/98-ВР від 03.03.1998, що є підставою для визнання зазначеного рішення незаконним.

В той же час, ч.ч.4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, та буде встановлено, що цей строк пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що строк позовної давності позивачем пропущений та наполягає на застосуванні до спірних правовідносин позовної давності.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Визначення початку відліку позовної давності міститься у ст.261 ЦК України, зокрема відповідно до пункт 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

До спірних правовідносин про визнання недійсним рішення Миколаївської міської ради №19/18 від 21.08.2012 застосовується загальний строк позовної давності три роки.

Оспорювань позивачем рішення винесено 21.08.2012, тобто майже чотири роки тому. Позовна заява подана до суду 15.03.2016, тобто зі значним пропуском позовної давності.

Клопотань про його відновлення, у звязку з наявністю поважних причин пропуску, позивачем не заявлялось.

Позивач не вважає строк позовної давності пропущеним та зазначає, що про спірне рішення йому стало відомо лише 02.03.2016 при ознайомленні його представника з матеріалами іншої судової справи №814/188/16 за позовом Миколаївської міської ради до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, треті особи Приватне підприємство «Крим-Ліспромбуд», Миколаївська районна громадська організація фізкультурно-оздоровчого клубу «Колос» про скасування запису з реєстру прав власності на нерухоме майно, що розглядається у Миколаївському окружному адміністративному суді.

Відповідач зазначає, що в силу приписів ч.11 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Рішення Миколаївської міської ради №19/18 від 21.08.2012 після прийняття було опубліковано на офіційному сайті Миколаївської міської ради та знаходиться у вільному доступі для всіх громадян України.

Відповідно до ст.ст.2-5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011 (надалі Закон №2939-VI), метою даного Закону є забезпечення прозорості та відкритості субєктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обовязком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; доступом до засідань колегіальних субєктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством. Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності субєктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом.

Згідно ч.1 ст.14 та ч.1 ст.15 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобовязані оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Таким чином, за умови публікації рішення Миколаївської міської ради №19/18 від 21.08.2012 на її офіційному сайті, позивач міг дізнатись та мав бути обізнаним щодо існування спірного рішення, і в разі, якщо вважав свої права порушеними, мав можливість оскаржити рішення до суду у межах визначених законодавством строків позовної давності.

Таким чином, на підставі досліджених під час судового розгляду справи доказів судом встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, порушене; строк звернення до суду з позовом пропущено без поважних причин; відповідачем до винесення рішення було заявлено про застосування позовної давності, у звязку з чим, суд на підставі ст.267 ЦК України вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити за спливом позовної давності.

За вказаних обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати у вигляді судового збору, в силу приписів чт.49 ГПК України, підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 06 червня 2016 року.

Суддя М.В.Мавродієва