ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року Справа № 904/1512/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання:Саланжій Т.Ю.

За участю представників сторін:

від ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області: Никитенко Є.В., довіреність №1959/04-62-10-026 від 08.07.2015 р., представник;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомленні належним чином

Розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 року у справі №904/1512/16

за заявою Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К,

до боржника Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 року у даній справі (суддя Примак С.А.) визнано Приватне підприємство "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К, банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 3 місяці до 31.06.16р. Ліквідатором Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К, призначено голову ліквідаційної комісії Талана Ростислава Григоровича (свідоцтво №43 від 08.02.13р.). З метою виявлення кредиторів банкрута в порядку частин 3, 4 статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" оприлюднено господарським судом Дніпропетровської області повідомлення про визнання Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К, банкрутом на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що учасником підприємства боржника 07.12.15р. власником Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К, прийнято рішення про припинення діяльності підприємства шляхом ліквідації та призначено ліквідатором Курсаніна Івана Олександровича.

02.03.16 р. рішенням власника ПП "РЕСУРС-М" було припинено повноваження ліквідатора Курсаніна І.О. та призначено ліквідатором ПП "РЕСУРС-М" Талана Ростислава Григоровича.

Згідно поданих документів господарським судом встановлено, що вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів, при цьому до звернення ліквідатора до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника було дотримано вимоги цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

При винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції керувався ст. ст. 37, 38, 40, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погодившись з постановою суду, до апеляційного господарського суду звернулась Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуваний судовий акт та припинити провадження по справі.

В обґрунтування своєї правової позиції представник податкового органу посилається на те, що оскаржувана постанова не містить всіх доказів, тому неможливо встановити реальний стан боржника та його платоспроможності. Справа також не містить документів, які б свідчили про відсутність зареєстрованого за боржником у відповідних установах (Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Держкомземі, ДАІ, Інспекції держтехнагляду, тощо) майна. Відсутні в матеріалах справи і докази проведення оцінки наявних активів боржника, що унеможливлює визначення їх реальної вартості. До заяви не додано, також, довідок банківських установ, що свідчили б про відсутність на рахунках, відкритих боржником, грошових коштів. До заяви про визнання боржника банкрутом ліквідатором не надано відомостей про відокремлені підрозділи юридичної особи (філій, представництв) та докази заходів щодо їх закриття, всупереч вимогам законодавства.

Представник податкового органу в апеляційній скарзі посилається на судову практику Вищого господарського суду України (постанова від 26.11.15р. по справі №904/4293/15) та Дніпропетровського апеляційного господарського суду (постанова від 22.03.16р. по справі №904/9639/15, постанова від 22.03.16р. по справі №904/10403/15, постанова від 22.03.16р. по справі №904/1491/15) і зазначає, що відповідно до п. 7 ст. 111 ЦК України для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

За таких обставин, на думку скаржника, суд першої інстанції передчасно визнав ПП «РЕСУРС-М» банкрутом.

24.05.2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні присутній представник податкового органу надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства. Представник боржника в судове засідання не з'явився. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для його повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ним права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі слід припинити з наступних підстав.

Статтею 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) передбачені особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.

Згідно ч. 1 даної статті якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Пунктом 2 частини 1 статті 95 Закону про банкрутство передбачено, що обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Відповідне правило передбачено ч. 3 ст. 110 ЦК України, яка містить загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Отже, спрощена процедура банкрутства, яка передбачена ст. 95 Закону про банкрутство (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

Дотримання визначених вимог та сукупність вказаних дій із доданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора (ліквідаційної комісії) із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону про банкрутство, а докази на підтвердження всіх цих передумов для порушення провадження в порядку цієї статті подаються саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

При цьому, незалежно від процедури банкрутства боржника, при прийнятті постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в суді повинен бути доведений факт неоплатності боржника, як того вимагає ст. 205 ГК України, відповідно до положень ч. 4 якої суб'єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду, у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

Також, відповідно до приписів абз. 3 ст. 1 Закону про банкрутство, суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 33 та ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, в порушення вимог Закону, розглядаючи заяву про порушення провадження у справі про банкрутство за спеціальною процедурою відповідно до ст. 95 Закону про банкрутство та визнаючи боржника - ПП «РЕСУРС-М» банкрутом, судом першої інстанції належним чином не було перевірено дотримання процедури добровільної ліквідації юридичної особи, фінансово-майновий стан боржника належним чином не досліджувався, не було перевірено, чи мало підприємство боржника станом на день прийняття рішення його засновником про ліквідацію недостатньо грошових коштів та іншого ліквідаційного майна для здійснення розрахунків з кредиторами.

Так, судом встановлено, що 07.12.15р. власником Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К, прийнято рішення про припинення діяльності підприємства шляхом ліквідації та призначено ліквідатором Курсаніна Івана Олександровича (а.с.18).

02.03.16р. рішенням власника ПП "РЕСУРС-М" було припинено повноваження ліквідатора Курсаніна І.О. та призначено ліквідатором ПП "РЕСУРС-М" Талана Ростислава Григоровича (а.с.19).

На виконання вимог частини 1 статті 105 Цивільного кодексу України боржник звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради для здійснення реєстраційної дії по внесенню відомостей про припинення юридичної особи, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 09.03.16р. № , в якому містяться дані про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про початок процедури припинення Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К, (а.с. 20).

На виконання вимог частини 4 статті 105 Цивільного кодексу України ліквідатор боржника помістив в друкованому засобі масової інформації, в якому публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, а саме в Бюлетні державної реєстрації № 338 (33)2015 рік, оголошення про припинення Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К, шляхом ліквідації (а.с. 25).

Також ліквідатором на виконання вимог підпункту 11.1.1. пункту 11 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.11р. № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.03.13р. за № 04/03-2, направлено до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, в якій платник перебуває на обліку, заяву про припинення платника податків за формою № 8-ОПП (а.с. 41).

На виконання вимог частини 1 статті 111 Цивільного кодексу України за результатами розгляду пред'явлених кредиторських вимог до боржника, проведеної інвентаризації активів і зобов'язань, складено проміжний ліквідаційний баланс Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К, , станом на 25.02.16 р.

Рішенням № 02/03 від 02.03.16р. проміжний ліквідаційний баланс затверджено власником Приватного підприємства "РЕСУРС-М", 49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.153К, . Згідно цього балансу кредиторська заборгованість становить 120 000,00 грн.; дебіторська заборгованість, основні засоби, товарно - матеріальні цінності, нематеріальні активи - відсутні, грошові кошти - 13 780,00грн.

Однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 111 Цивільного кодексу України судом першої інстанції не було досліджено рахунки боржника в банківських установах, що унеможливлює визначення реального фінансового стану підприємства. Не досліджувалось судом й питання наявності корпоративних прав боржника в інших юридичних особах, не було вжито заходів для повернення майна боржника, яке перебуває у третіх осіб. У відповідності до ч.5 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо закриття відокремлених підрозділів юридичної особи (філій, представництв).

Згідно з ч. 6 ст. 111 Цивільного кодексу України ліцензії, документи дозвільного характеру та інші документи, а також печатки та штампи, які підлягають поверненню органам державної влади, органам місцевого самоврядування, повертаються їм ліквідаційною комісією (ліквідатором).

Також, ч. 7 ст. 111 Цивільного кодексу України передбачено, що для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку. Докази виконання судом зазначених вимог закону відсутні.

До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Частиною 10 статті 111 Цивільного кодексу України встановлено, що до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період, докази чого також у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, в силу імперативних приписів ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство, боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

Тобто, судом першої інстанції належним чином не було перевірено дотримання заявником всіх передбачених законом дій, що передують зверненню до суду із заявою про визнання боржника банкрутом на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також не проведено аналізу активів та пасивів боржника та належним чином не з'ясовано питання про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів, оскільки визнаючи боржника банкрутом, суд у будь-якому випадку має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів.

За таких обставин порушення провадження у цій справі не може бути визнано підставним, відтак апеляційна скарга має бути задоволена, постанову господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.16р. у даній справі слід скасувати, а провадження у справі припинити.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 року у справі №904/1512/16 задовольнити.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 року у справі №904/1512/16 скасувати і припинити провадження у справі.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 25.05.2016 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков