КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. Справа№ 910/18684/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2015р.

у справі № 910/18684/15 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА»

до Приватного акціонерного товариства «Лізинг

інформаційних технологій»

про стягнення 51 713, 16 грн. заборгованості, 3 527, 81 грн.

3% річних, 33 957, 93 грн. індексу інфляції

В судовому засіданні 18.05.2016р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» про стягнення 51 713, 16 грн. заборгованості, 3 527, 81 грн. 3% річних, 33 957, 93 грн. індексу інфляції.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 11080801 від 08.08.2011р. про участь постачальника в системі LeaseIT, а саме щодо оплати вартості товару, який позивач передав клієнтам за заявками погодженими самим відповідачем, а тому просив суд стягнути з відповідача 38474, 85 грн. основного боргу, 2 915, 64 грн. 3 % річних, 24 316, 09 грн. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2015р. позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» 38 474, 85 грн. основної заборгованості та 1 069, 79 грн. витрат на оплату судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення 38 474, 85 грн. основної заборгованості та 1 069, 79 грн. витрат на оплату судового збору та прийняти нове про відмову в позові повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального та матеріального права, рішення прийнято з неправильним з'ясуванням фактичних обставин справи, оскільки, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано п.п.2.6.3, 9.2.5 договору у відповідності до яких позивач зобов'язаний був отримати від відповідача рішення (згоду) про передачу (надання) клієнту товару до моменту укладення з клієнтом договору, такої згоди відповідач не надавав, а надані позивачем копії електронних листів є неналежними доказами, які суд не повинен був брати до уваги. Крім того, відповідач зазначав про те, що не був присутній на судовому засіданні, а тому не міг спростувати надані позивачем докази.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2016р. колегією суддів в зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.04.2016р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 20.04.2016р. у відповідності до ст. 77 ГПК України оголошено перерву на 18.05.2016р., ухвалою суду від 18.05.2016р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції 18.05.2016р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились, причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників сторін за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 18.05.2016р. у зв'язку з неявкою представників сторін фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.08.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА» (позивач, постачальник за договором) та Закритим акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій», яке в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій», (відповідач, оператор за договором) укладено договір № 11080801 про участь постачальника в системі LeaseIT (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник бере участь в системі LeaseIT, а саме: використовуючи згідно ліцензії технологію фінансування LeaseIT, постачає товари - предмети лізингу, запасні частини, комплектуючі, витратні матеріали, тощо - надає послуги та виконує інші дії відповідно до обраної моделі участі постачальника в системі LeaseIT, а Оператор LeaseIT оплачує поставлені постачальником товари та послуги, надає постачальнику послуги, пов'язані з використанням технології фінансування в системі LeaseIT. Сторони домовились, що будуть діяти відповідно до Правил участі постачальника в системі LeaseIT, які затверджуються оператором LeaseIT (відповідачем) та є невід'ємною частиною договору (надалі - Правила).

Згідно п. 1.2. Договору предмети лізингу, інші товари та послуги постачаються клієнтам постачальником за заявками, погодженими оператором LeaseIT.

Відповідно до п. 2.2. Правил протягом дії Договору, постачальник, зобов'язується, на підставі належним чином оформлених заявок клієнтів LeaseIT, задоволених оператором LeaseIT, передавати клієнтам LeaseIT обладнання, інші товари та послуги, відповідно до встановлених у заявках специфікацій, у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що оператор LeaseIT оплачує постачальникові вартість предметів лізингу, інших товарів та послуг, належним чином поставлених клієнтам, згідно документів, що підтверджують їх передачу (надання).

Згідно п. 5.1.2. договору оператор LeaseIT зобов'язаний своєчасно оплачувати предмети лізингу, інші товари та послуги, передані (надані) клієнтам.

Відповідно до п. 2.3. Правил оператор LeaseIT зобов'язується оплатити на користь постачальника вартість обладнання, інших товарів та послуг переданих клієнтам LeaseIT на підставі належним чином оформлених документів, що супроводжують передачу обладнання, інших товарів та послуг, відповідно до умов Договору та Правил.

Пунктами 2.6.3., 2.6.5. Правил визначено, що оператор LeaseIT уповноважує постачальника передавати (надавати) обладнання, інші товари та послуги клієнтам за умови отримання окремого рішення - оператора LeaseIT на таку передачу (надання, отримувати від клієнта довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей; отримувати на свій поточний рахунок в установі банку платіж клієнтів при отриманні обладнання, якщо цей платіж передбачений умовами пакету LeaseIT з подальшим перерахуванням на банківський рахунок оператора LeaseIT або зарахуванням суми цього платежу в рахунок оплати оператором LeaseIT вартості переданих (наданих) обладнання, інших товарів та послуг, отримувати від клієнтів інші платежі.

Відповідно до п. 6.3. Правил оператор LeaseIT перераховує кошти на рахунок постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання від постачальника належним чином оформленого документа, що посвідчує передачу обладнання, інших товарів та послуг та за умови його відповідності задоволеній оператором LeaseIT заявці.

Згідно п. 9.2. Правил оператор LeaseIT, зокрема, зобов'язаний:

9.2.1. оплачувати постачальнику вартість поставленого клієнту обладнання, інших товарів та послуг, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання від постачальника належним чином оформленого документа, що супроводжує передачу обладнання, інших товарів та послуг, за умови його відповідності задоволеній оператором LeaseIT заявці клієнта.

9.2.5 приймати рішення щодо фінансування угод упродовж 3 робочих днів з моменту отримання від постачальника заявки або більшого строку, про який оператор LeaseIT повідомляє постачальника та повідомити про прийняті рішення постачальника.

9.2.6 надавати дозвіл постачальникові здійснити поставку (передання) обладнання, інших товарів та послуг клієнту, за умови отримання повідомлення від постачальника про оплату клієнтом платежу при отриманні обладнання та надходження всіх необхідних документів, передбачених Правилами отримання обладнання.

Відповідно до п. 10.2.7. Правил постачальник зобов'язаний у разі задоволення заявки оператором LeaseIT, виписувати рахунок на оплату клієнтом платежу при отриманні обладнання.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанням умов спірного договору № 11080801 від 08.08.2011р. про участь постачальника в системі LeaseIT позивачем протягом січня - березня 2013р. поставлено клієнтам відповідача товар на суму 51 713, 16 грн., що підтверджується договорами про отримання обладнання в системі LeaseIT, актами прийняття - передачі майна та видатковими накладними до даних договорів (належним чином завірені копії наявні в матеріалах справи).

Так, позивач здійснив передачу товару клієнтам за наступними Договорами:

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120390910 від 29.01.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі майна № 120390910 від 01.02.2013р. та видатковою накладною № 6022 від 01.02.2013р. на суму 2 419, 28 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120390965 від 31.01.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі № 120390965 від 01.02.2013р. та видатковою накладною № 7073 від 01.02.2013р. на суму 7 333, 80 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120391181 від 13.02.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі № 120391181 від 13.02.2013р. року та видатковою накладною № 10352 від 13.02.2013р. на суму 7 446, 19 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120391328 від 21.02.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі № 120391328 від 21.02.2013р. та видатковою накладною № 12821 від 21.02.2013р. на суму 1 333, 78 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120391363 від 22.02.2013р. та Договір поруки в системі LeaseIT № 120391369 від 26.02.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі № 120391363 від 26.02.2013р. та видатковою накладною № 13126 від 26.02.2013р. на суму 4 368, 04 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120391393 від 23.02.201р. та Договір поруки за клієнта в системі LeaseIT № від 26.02.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі № 120391393 від 26.02.2013р. та видатковою накладною № 13379 від 26.02.2013р. на суму 2 400, 13 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120391399 від 25.02.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі № 120391399 від 27.02.2013р. та видатковою накладною № 14483 від 27.02.2013р. на суму 2 890, 85 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120391192 від 14.02.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі № 120391192 від 01.03.2013р. та видатковою накладною № 14545 від 01.03.2013р. на суму 1 996, 30 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120391456 від 26.02.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі № 120391456 від 04.03.2013р. та видатковою накладною № 14223 від 04.03.2013р. на суму 9 979, 26 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120391541 від 02.03.2013р.. що підтверджується актом приймання-передачі № 120391541 від 04.03.2013р. та видатковою накладною № 15416 від 04.03.2015р. на суму 9 827, 56 грн.

- Договір про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120391602 від 05.03.2013р., що підтверджується актом приймання-передачі № 120391602 від 05.03.2013р. та видатковою накладною № 15947 від 05.03.2013р. на суму 1 717, 97 грн.

Згідно Правил участі постачальника (позивача) в системі LeaseIT до договору №11080801, позивач зобов'язаний погоджувати з відповідачем кожну поставку (замовлення).

Так, між сторонами існувала процедура погодження замовлення (поставки), яка полягала в тому, що клієнт, замовляючи товар в розстрочку (кредит), подає заявку позивачу та апелянту засобами електронного зв'язку. В свою чергу апелянт погоджує заявку від клієнта та надсилає позивачу електронною поштою договір, акт приймання - передачі та в деяких випадках (в залежності від клієнта) договір поруки.

Всі вище зазначені документи надходять на електронну адресу позивача в «pdf» форматі на кожного клієнта окремо, уже в заповненому вигляді і позивач тільки роздруковує вище зазначені документи та підписує їх у клієнта в момент поставки замовленого товару.

Якщо б апелянт не погодив всі договори (як стверджує апелянт в апеляційній скарзі), по яким позивачем стягується заборгованість, апелянт би не направляв на електронну адресу позивача вищезазначені договори для їх подальшого підписання позивачем з клієнтами та поставки їм товару.

На підтвердження погодження відповідачем договорів, що укладались позивачем з клієнтами на поставку товару, який в подальшому оплачувався відповідачем у відповідності до умов договору № 11080801 від 08.08.2011р. про участь постачальника в системі LeaseIT та Правил до даного договору, позивачем долучено до матеріалів справи пакет документів по кожному окремому клієнту, в який входить електронний лист-погодження від відповідача позивачу з прикріпленими документами на підписання клієнтом (договір та акт приймання-передачі), роздруковані додатки до електронного листа-погодження договір та акт приймання-передачі), копія підписаного договору про отримання обладнання в системі LeaseIT, копія підписаного акту приймання-передачі отримання обладнання в системі LeaseIT та копія підписаної видаткової накладної.

Долучені позивачем до матеріалів справи копії електронних листів також є доказами погодження відповідачем замовлень (поставок) шляхом направлення позивачу в електронній формі договорів та актів наданих послуг для подальшого їх укладання з клієнтами.

Отже, твердження апелянта про те, що він начеб - то не надавав згоду на поставку позивачем клієнтам товару за спірними договорами не ґрунтуються на матеріалах справи.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши умови договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем було належним чином виконано взяті на себе зобов'язання за договором № 11080801 від 08.08.2011р. про участь постачальника в системі LeaseIT.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення умов спірного договору.

Згідно Довідки позивача від 15.09.2015р. вих. № 15/09-15 заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором складає 38 474, 85 грн., а саме:

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120390910 від 29.01.2013р. - 1 915, 26 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120390965 від 31.01.2013р. - 4 617, 58 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120391181 від 13.02.2013р. - 5 894, 90 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120391328 від 21.02.2013р. - 839, 79 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120391363 від 22.02.2013р. - 3 458, 03 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120391393 від 23.02.2013р. - 2 057, 25 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120391399 від 25.02.2013р. - 2 288, 59 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120391192 від 14.02.2013р. - 1 580, 40 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120391456 від 26.02.2013р. - 8 553, 65 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120391541 від 02.03.2013р. - 6 187, 72 грн.;

- за договором про отримання обладнання в системі LeaselT № 120391602 від 05.03.2013р. - 1 081, 68 грн.

26.03.2014р. позивач направив на поштову адресу відповідача претензію вих. № 26-03/14, відповідно до якої просив останнього сплатити суму заборгованості, що виникла в результаті не виконання відповідачем своїх зобов'язань за спірним договором. До вказаної претензії позивачем було долучено Перелік клієнтів, залучених до кредитної програми LeaselT, яким позивач здійснив поставку товару, за які оператор LeaselT не перерахував кошти в розмірі 38 474, 85 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Договір № 11080801 від 08.08.2011р. про участь постачальника в системі LeaseIT є змішаним договором, який, зокрема, містить елементи договору поставки, а відтак між сторонами у відповідній частині виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

В силу вимог ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України відносить обов'язок оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.3. Правил оператор LeaseIT перераховує кошти на рахунок постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання від постачальника належним чином оформленого документа, що посвідчує передачу обладнання, інших товарів та послуг та за умови його відповідності задоволеній оператором LeaseIT заявці.

Жодних доказів, з яких би вбачалася дата отримання відповідачем від позивача належним чином оформлених документів, що посвідчують передачу обладнання клієнтам, матеріали справи не містять. При цьому, отримання документів, що посвідчують передачу позивачем обладнання клієнтам не заперечувалося відповідачем в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі.

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, оцінивши матеріали справи їх сукупності та враховуючи, що належним чином оформлені документи, що посвідчують передачу позивачем товару клієнтам, були передані позивачем відповідачеві, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про настання строку оплати поставленого товару та обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення 38 474, 85 грн. основного боргу (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем зобов'язання щодо оплати поставленого товару, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2 915, 64 грн. 3% річних та 24 316, 09 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 08.03.2013р. по 15.09.2015р. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань». з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Оскільки із наявних у справі доказів неможливо достеменно встановити обставини правильності здійснення позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат (за відсутності дат передачі відповідачеві оформленого пакету документів), місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову в позові в цій частині.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права у зв'язку з тим, що відповідач не був присутнім на судовому засіданні та не міг спростувати докази позивача, не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які у відповідності до ст.104 ГПК України є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення від 08.10.2015р.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2015р. у справі № 910/18684/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2015р. у справі №910/18684/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/18684/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв