ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Справа № 925/263/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі виконкому Золотоніської міської ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення 79 498,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 79 498,53 грн., з яких: 34 603,00 грн. основного боргу, 3 519,65 грн. як 3 % річних та 41 375,88 грн. інфляційних на підставі укладеного між сторонами договору № 08/2014 пайової участі замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у разі будівництва об'єкту від 15 квітня 2014 року.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав частково, просить стягнути лише 3 519,65 грн. як 3% річних та 41 375,88 грн. інфляційних, а в решті вимог просить припинити провадження (в частині стягнення 34 603,00 грн. основного боргу), який сплачено відповідачем в ході розгляду справи.

Представник позивача будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з'явився, причини неявки не відомі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує.

В ході розгляду справи сторонами укладено дві мирові угоди, останню з яких (від 30 травня 2016 року) представник відповідача просить затвердити судом.

Прокурор проти затвердження мирової угоди заперечив та просить розглядати позов по суті, оскільки умови мирової угоди про те, що позивач відмовляється від позовних вимог в частині стягнення інфляційних та процентів річних не відповідають майновим інтересам територіальної громади.

Заслухавши доводи та пояснення учасників процесу з приводу наданої суду на затвердження мирової угоди від 30.05.2016 року, суд відмовляє в її затверджені виходячи такого:

За умовами вказаної мирової угоди відповідач зобов'язується сплатити на користь позивача 1000,00 грн. в рахунок заявлених до стягнення інфляційних та 3% річних, сплачує судовий збір за розгляд справи на користь прокуратури Черкаської області, а позивач відмовляється від стягнення решти позовних вимог.

За змістом мирової угоди позивач фактично відмовляється від стягнення 43 895,53 грн. як суми інфляційних та 3% річних, які можуть надійти до бюджету територіальної громади м. Золотоноша і нараховані за прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 08/2014 від 15.04.2014 року.

У відповідності до ст. 29 ГПК України прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. Відмова позивача від позову, поданого прокурором в інтересах держави, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті.

При цьому це право прокурора згідно ст. 29 ГПК України не ставиться в залежність від того, яким способом висловлюється позивачем відмова від позову - в окремій заяві, через умови мирової угоди між сторонами чи в інший спосіб.

Виходячи з прямої норми ст. 29 ГПК України про право прокурора вимагати вирішення спору по суті при відмові позивача від позову, мирова угода сторін від 30.05.2016 року з умовами про часткову відмову позивача від позову до затвердження не підлягає.

Такий висновок суду відповідає і роз'ясненням з п. 5 постанови Пленуму ВГСУ від 23 березня 2012 року N 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам":

Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. Наведене не позбавляє сторони у справі права укласти мирову угоду і подати її на затвердження суду; якщо прокурор, який бере участь у справі, заперечує проти цього шляхом подання мотивованих письмових заперечень, суд може відмовити в затвердженні такої угоди. Відмова прокурора від поданого ним позову не є обов'язковою для позивача, і так само відмова позивача від позову не є обов'язковою для прокурора, оскільки така відмова не означає вибуття позивача з процесу чи зміни його процесуального статусу. У відповідних випадках спір підлягає вирішенню по суті. У разі коли обидва згадані учасники судового процесу - прокурор і позивач - заявили про відмову від позову, суд може припинити провадження зі справи згідно з пунктом 4 частини першої статті 80 ГПК, з урахуванням вимог частини шостої статті 22 ГПК; такі ж наслідки настають, якщо позивач відмовився від позову (повністю або в певній частині), а прокурор, зі свого боку, не підтримує відповідні позовні вимоги та не наполягає на їх задоволенні, про що він письмово або усно (із зазначенням про це в протоколі судового засідання) повідомив суд.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти затвердження мирової угоди від 30.05.2016 року із положеннями про відмову позивача від позову та просить розглядати спір по суті. Позовні вимоги прокурор підтримав, за виключенням вимоги про сплату основного боргу, провадження за якою просить припинити.

Представник відповідача заперечив проти позову та просить в задоволенні позову відмовити.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника позивача по справі за наявними документами на підставі ст. 75 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі письмові докази й оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє позов частково з наступних підстав:

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2014 року між виконавчим комітетом Золотоніської міської ради (далі - Виконком, позивач) в особі міського голови ОСОБА_4, який діє на підставі ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та приватним підприємцем ОСОБА_3 (далі - Замовник, відповідач), що діє на підставі виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 0004162 виданою виконавчим комітетом Черкаської міської ради було укладено договір № 08/2014 пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у разі будівництва об'єкту (а.с. 29-30, далі - Договір), за умовами якого предметом даного Договору є пайова участь Замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Золотоноші у разі завершення будівництва бізнес-центру, що розташований за адресою: м. Золотоноша, вул. Шевченка, 72-В (далі - об'єкт) (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору пайова участь відповідача у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Золотоноша складає 225 603 грн. Розрахунок пайової участі додається (додаток 1).

Договір набуває чинності після підписання його Сторонами (п. 6.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору Замовник зобов'язався сплатити пайову участь у сумі 225 603 грн. (двісті двадцять п'ять тисяч шістсот три грн.) єдиним платежем до бюджету розвитку міського бюджету.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору після закінчення будівництва та сплати пайової участі відповідач повинен ввести зазначений об'єкт в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства.

Доказів визнання вказаного договору недійсним або про його розірвання до часу закінчення строку дії договору - сторонами у справу не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель або для інших потреб. Таке право виникає на підставі договору або заповіту.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

15 квітня 2014 року Інспекцією ДАК в Черкаській області відповідачу видана Декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована за № ЧК 88 (а.с. 33-36).

Рішенням Золотоніської міської ради від 23 квітня 2014 року за № 38-10/VI відповідачу надано розстрочку платежу по договору пайової участі у розвитку інфраструктури міста з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 в зв'язку з завершенням будівництва бізнес-центру, що розташований по вул. Шевченка, 72-В рівними частинами до 20 грудня 2014 року (а.с. 32).

24 квітня 2014 року між виконавчим комітетом Золотоніської міської ради (далі - Виконком) в особі міського голови ОСОБА_4, який діє на підставі ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та приватним підприємцем ОСОБА_3 (далі - Замовник), що діє на підставі виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 0004162 виданою виконавчим комітетом Черкаської міської ради було укладено додаткову угоду до договору пайової участі від 15 квітня 2014 року (далі - Додаткова угода, а.с. 31), за умовами якої розстрочено платіж по договору пайової участі № 08/2014 від 15 квітня 2014 року у розвитку інфраструктури міста в зв'язку з завершенням будівництва бізнес-центру, що розташований по вул. Шевченка, 72-В рівними частинами до 20 числа кожного місяця (28 200,375 грн.) в термін до 20 грудня 2014 року в сумі 225 603 грн. (двісті двадцять п'ять тисяч шістсот три гривні) відповідно до рішення Золотоніської міської ради від 23 квітня 2014 року № 38-10/VI "Про розстрочку платежу по заключенню договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Золотоноша з ФОП ОСОБА_3О.".

Відповідач свої зобов'язання щодо сплати у встановлений строк суми пайового внеску із розстроченням платежів повністю не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 34 603 грн.

Згідно листа виконкому Золотоніської міської ради № 268 від 03 лютого 2016 року (а.с. 37) та № 23 від 03 березня 2016 року (а.с. 38) на день подачі позову до суду відповідачем було сплачено 191 000,00 грн. (171 000 + 20000).

Відповідно до п. 6.3 Договору, він діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань і вважається виконаним при проведені Сторонами остаточних розрахунків, що підтверджується виданою фінансовим управлінням Золотоніського міськвиконкому довідкою про виконання "Замовником" взятих на себе договірних зобов'язань.

Представник відповідача подав до суду заяву від 04 квітня 2016 року про припинення провадження по справі у зв'язку зі сплатою основного боргу, що підтверджується квитанцією від 01.04.2016 року № (а.с. 44, 45).

Золотоніська місцева прокуратура подала до суду пояснення № (25-04)2294вих.-16 від 20 квітня 2016 року (а.с. 51-53), в якому вказала, що після відкриття 21 березня 2016 року господарським судом провадження по справі, відповідачем сплачено основну суму боргу 34 603 грн., що підтверджується інформацією виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 13 квітня 2016 року № 892 (а.с.55).

В частині сплачених відповідачем 34 603,00 грн. коштів основного боргу представник прокуратури у вищевказаному поясненні провадження у справі просить припинити.

У відповідності до п. 1-1 ст. 80 ГПК України, при проведенні між сторонами розрахунків в ході розгляду справи, в частині сплаченої суми провадження підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

З цих підстав в частині стягнення з відповідача на користь позивача 34 603,00 грн. основного боргу провадження у справі слід припинити.

Прокурор також просить суд стягнути з відповідача 3 519,65 грн. як 3 % річних та 41 375,88 грн. інфляційних за прострочення внесення відповідачем платежів згідно Договору від 15.04.2014 року та Додаткової угоди до нього.

В п. 3.2.2 Договору передбачено, що Замовник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу Виконкому, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Суд відхиляє заперечення представника відповідача про те, що норма ст. 625 ЦК України прямо вимагає від кредитора попередньо направляти боржнику вимогу про сплату інфляційних та процентів річних, чого у відносинах сторін не відбулося, а тому позовна вимога в цій частині незаконна.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року у справі № 15-рп/2002 за звернення ТОВ "Торговий Дім "Кампус ОСОБА_5" (справа про досудове врегулювання спорів) висловлено правову позицію про те, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Тобто, направлення кредитором своєму боржнику будь-яких вимог, претензій чи заяв до часу звернення із позовом до суду є його правом. а не обов'язком, а тому не є перешкодою у зверненні до суду з вимогами про стягнення інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Заперечень проти математичного розрахунку позовних вимог в частині інфляційних та 3% річних у представника відповідача немає.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних за визначені періоди (розрахунок в матеріалах справи (а.с. 39-40) за допомогою програмного забезпечення "Ліга" і встановив неправильність виконаних розрахунків.

Так, за належним обрахунком, за визначений період з 16.04.2014 року по 04.03.2016 року сума 3% річних складає 3 552,05 грн. проти 3 519,65 грн., заявлених до стягнення. При цьому у розрахунках неправильно підраховано і загальну суму 3% річних (повинно бути 3 539,56 замість вказаних 3 519,65).

В частині інфляційних, за належним їх розрахунком в період з 16.04.2014 року по 26.02.2016 року, сума становить 42 272,07 грн. проти заявлених до стягнення 41 375,88 грн.

Оскільки в частині стягнення інфляційних та 3% річних прокурор свої вимоги у бік збільшення не змінив, то до стягнення з відповідача на користь позивача належить 3 519,65 грн. як 3% річних та 41 375,88 грн. інфляційних на підставі умов договору № 08/2014 пайової участі замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у разі будівництва об'єкту від 15.04.2014 року.

Доказів проведення відповідачем розрахунку за цими вимогами у справі немає, строк виконання даних зобов'язань є таким, що настав.

У справі немає доказів для звільнення позивача від фінансової відповідальності перед відповідачем за порушення строків внесення платежів за договором № 08/2014 пайової участі замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у разі будівництва об'єкту від 15 квітня 2014 року.

Суд відхиляє заперечення представника відповідача про те, що прокурор не мав права подавати позов в інтересах держави в особі виконкому Золотоніської міської ради, який є самостійною юридичною особою та повинен захищати свої права сам.

При цьому суд виходить з такого:

Згідно з абз. 4 ч.1 статті 2 ГПК господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У відповідності до ст. 29 ГПК України прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви (заяви, скарги) у порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

При поданні позову та в ході розгляду справи прокурор вказав на те, що позивачем з 2014 року не вжито ніяких заходів до відповідача про стягнення з нього боргу та передбачених договором від 15.04.2014 року інфляційних та 3% річних за прострочення сплати навіть розстрочених платежів, що негативно впливає на наповнення місцевого бюджету. В цьому прокурор обґрунтовано вбачає неналежне виконання місцевим органом влади своїх повноважень, що є підставою подати позов в інтересах держави.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Суд вважає, що правомірність підстав позовних вимог доведена повністю, доказів сплати боргу відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 3 519,65 грн. як 3% річних та 41 375,88 грн. інфляційних на підставі договору № 08/2014 пайової участі замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у разі будівництва об'єкту від 15 квітня 2014 року.

В решті вимог провадження у справі слід припинити на підставі п. 1-1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи вину відповідача у виникненні спору, з відповідача на користь прокуратури Черкаської області слід стягнути 1 378,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 49, п. 1-1 ст. 80, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-суб"єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь виконавчого комітету Золотоніської міської ради (ідентифікаційний код 04060849, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Садовий проїзд, 8) -- 3519,65 грн. як 3% річних та 41 375,88 грн. інфляційних на підставі умов договору № 08/2014 пайової участі замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у разі будівництва об'єкту від 15.04.2014 року.

3. В решті вимог, в частині стягнення 34 603,00 грн. основного боргу - провадженні у справі припинити.

4. Стягнути з фізичної особи-суб"єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь прокуратури Черкаської області 1378,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 03 червня 2016 року

Суддя Н.М. Спаських