ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.2016 Справа № 920/352/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Суми

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сольдіком», м. Охтирка Сумської області

про стягнення 17 043 грн. 26 коп.

Суддя Ю.А.Джепа

Представники сторін:

від позивача - Ніколаєнко О.В. (довіреність № 2010 від 08.12.2015)

від відповідача - не прибув

За участю секретаря судового засідання - Зері Ю.О.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь 15 643,72 грн. заборгованості за оренду нерухомого майна, відшкодування експлуатаційних витрат та витрат за використану електроенергію відповідно до умов договору № 01/05/212-59Е000 від 15.06.2015, пеню у сумі 1121,03 грн., 202,09 грн. інфляційних збитків, 3% річних у сумі 76,42 грн.; а також стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання від представника позивача надійшла заява № 59с000/17-370 від 30.05.2016 про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач уточнив вимоги в частині стягнення суми основного боргу та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 15 143,72 грн. заборгованості за оренду нерухомого майна, відшкодування експлуатаційних витрат та витрат за використану електроенергію відповідно до умов договору № 01/05/212-59Е000 від 15.06.2015, пеню у сумі 1121,03 грн., 202,09 грн. інфляційних збитків, 3% річних у сумі 76,42 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву в обґрунтування своєї позиції не подав, у судове засідання повноважного представника не направив, хоча, відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача є: Сумська область, м. Охтирка, вул. Гончаренко, 1; за цією ж адресою судом направлялись відповідачеві копії усіх процесуальних документів по справі. Ухвала про порушення провадження у даній справі та призначення судового засідання повернута до господарського суду відділенням поштового зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, згідно зі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

15.06.2016 між сторонами у справі був укладений договір № 01/05/212-59Е000 оренди нерухомого майна товариства (комерційні приміщення).

За умовами пункту 1.1 укладеного договору позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 210,8 м2, розташоване за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Чкалова, 2 для розміщення магазину промислових товарів.

За актом приймання-передачі майна (додаток № 1 до договору) вказане нежитлове приміщення було передано відповідачеві.

Додатковою угодою № 258-59Е000 від 08.12.2015 до договору оренди від 15.06.2015 зменшено площу орендованого приміщення до 144,3 м , про що свідчить відповідний акт приймання-передачі майна (додаток 1а до додаткової угоди) від 08.12.2015. Крім того, даною додатковою угодою розрахунок орендної плати, зведений розрахунок експлуатаційних витрат та розрахунок витрат на енергопостачання приміщення викладено у новій редакції згідно з додатками 3а, 4а, 5а.

Додатковою угодою № 60/16 дію договору припинено з 10.01.2016, орендоване майно повернуто позивачу за актом передачі-приймання майна від 11.01.2016 (додаток № 1а до додаткової угоди).

У розділі 3 договору від 15.06.2016 сторони узгодили порядок розрахунків за орендоване приміщення.

Так, у відповідності до вимог п. 3.1., 3.1.1., 3.1.2, 3.3. договору, орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін (за договірною ціною) на підставі його внутрішніх нормативних актів і відповідно до фіксованого розміру місячної орендної плати становить 24,00 грн. з ПДВ (20%) за 1 м2 орендованої площі. Орендна плата за перший місяць оренди за 210,8 м2 орендованої площі становить 5059,20 грн. з ПДВ (20%). За кожний наступний місць орендна плата визначається шляхом коригування її розміру за попередній місць на індекс інфляції за поточний місяць, за винятком випадків дефляції. Додатково до орендної плати орендар оплачує витрати на утримання майна та вносить плату окремо в строк, зазначений у п. 3.6. договору, згідно з рахунками орендодавця, пропорційно орендованій площі. Крім того, згідно вимог п. 3.4. договору, орендар відшкодовує витрати за електроенергію у порядку визначеному Правилами користування електричною енергією, на підставі окремого розрахунку орендодавця у термін, зазначений у п. 3.6. договору.

Згідно п. 3.6. договору - орендна плата перераховується в безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Судом встановлено, що на виконання вимог п. 3.6. договору, рахунки за оренду майна направлялися відповідачу щомісячно, разом з актами виконаних робіт.

За умовами п. 3.7 договору щомісячна сума, яка підлягає оплаті, визначається у розмірі 100% орендної плати та витрат на утримання за попередній місяць та збільшується (зменшується) на суму заборгованості (переплати) за фактично надані послуги попереднього місяця, яка утворилась на перше число розрахункового місяця.

У пункті 3.9 договору від 15.06.2016 сторони погодили, що у разі закінчення строку дії цього договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного часу використання відповідно до акту передачі-приймання орендованого майна та фактичних витрат на його утримання за поточний період. У разі відсутності на дату повернення майна даних про фактичні витрати, вартість таких витрат розраховується на підставі чинних тарифів за середнім рівнем споживання або пропорційно розміру зайнятої орендарем площі. Орендна плата за останній місяць сплачується орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання акту передачі-приймання майна та підлягає оплаті протягом 20 календарних днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати та сум відшкодування експлуатаційних витрат та витрат за спожиту електроенергію за період з листопада 2015 року по січень 2016 року, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка не погашена на даний час.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 759, 762 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт заборгованості відповідача підтверджується матеріалами справи (наданими позивачем розрахунками, зведеними розрахунками, виставленими рахунками на сплату орендних платежів і відшкодування експлуатаційних витрат та відповідними актами), останнім не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти позовних вимог.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань стосовно сплати орендної плати та відшкодування експлуатаційних витрат та витрат за спожиту електроенергію за орендоване приміщення, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 15 143 грн. 72 коп. за договором оренди № 01/05/212-59Е000 від 15.06.2015.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 1121 грн. 03 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання по сплаті орендної плати та відшкодування експлуатаційних витрат, нараховану у відповідності з умовами договору оренди від 15.06.2015.

Згідно з п. 8.1 договору оренди нерухомого майна у разі наявності заборгованості по орендній платі, платі за комунальні послуги та іншим витратам за договором за попередній місяць станом на 27 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 ГК України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 1121 грн. 03 коп.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, пеня нарахована в межах визначеного ст. 232 Господарського кодексу України строку, відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в загальній сумі 1121 грн. 03 коп. є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь інфляційних збитків у розмірі 202 грн. 09 коп. та 3% річних у сумі 76 грн. 42 коп.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

З урахуванням наведеного, судом був здійснений перерахунок заявлених до стягнення сум, на підставі якого суд робить висновок про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача 76 грн. 42 коп. - суми 3% річних та 202 грн. 09 коп. інфляційних збитків.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що відповідачем не було подано суду доказів сплати заборгованості чи аргументованих заперечень щодо вимог позивача, своїм правом на участь у судових засіданнях відповідача не скористався, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сольдіком» (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Гончаренко, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (40000, м. Суми, вул. Іллінська, 2; ) 15143 грн. 72 коп. боргу, 1121 грн. 03 коп. пені, 202 грн. 09 коп. інфляційних збитків, 76 грн. 42 коп. суму 3% річних, 1378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.06.2016.

Суддя Ю.А.Джепа