ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.05.2016р. Справа № 907/181/16

За позовом Мукачівської місцевої прокуратури, м. Мукачево

в інтересах держави в особі Мукачівської міської ради, м. Мукачево

до Публічного акціонерного товариства Кондитерська фабрика А.В.К., м. Мукачево

до Мукачівської районної державної адміністрації, м. Мукачево

про визнання недійсним державного акту на право користування землею серії Б№028811 від 1992р..

Суддя В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від прокурора: Ярош Р.І. прокурор відділу Прокуратури Закарпатської області представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень, службове посвідчення №035574 від 07.09.2015р.

від позивача: ОСОБА_1 - головний спеціаліст юридичного відділу Виконавчого комітету Мукачівської міської ради за дов. від 09.11.2015р.

від відповідача 1: явка на власний розсуд

від відповідача 2: явка на власний розсуд

СУТЬ СПОРУ: Мукачівська місцева прокуратура, м. Мукачево звернулася з позовом, в інтересах держави в особі Мукачівської міської ради, м. Мукачево (далі позивач) до Публічного акціонерного товариства Кондитерська фабрика А.В.К., м. Мукачево (далі відповідач 1) та до Мукачівської районної державної адміністрації, м. Мукачево (далі відповідач 2) про визнання недійсним державного акту на право користування землею серії Б№028811 від 1992р., з урахуванням письмової заяви від 15.04.2016р. про зміну предмету позовних вимог.

У дане судове засідання представником позивача письмовим клопотанням від 24.05.2016р. (а.с.97) долучено до справи оригінали поштових квитанцій та описів вкладення до цінного листа, як доказів у підтвердження обставини надсилання відповідачам по примірнику письмового пояснення від 11.05.2016р. по суті позовних вимог (а.с. 98 - 101) та лист Управління комунальної власності Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 19.05.2016р. №106 (а.с. 102).

Прокурор та представник позивача у даному судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю у зміненому предметі позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві (а.с.8-19) та у письмовому поясненні від 11.05.2016р. по суті позовних вимог (а.с.71-72). Зокрема посилаються на ту обставину, що оскаржуваний Державний акт на право користування землею серії Б№028811 від 1992р., виданий Мукачівській кондитерській фабриці (нова назва - ПАТ Кондитерська фабрика А.В.К.), в порушення вимог чинного на той час законодавства, є незаконним та підлягає визнанню недійсним, оскільки:

- вказаний Державний акт виданий виконавчим комітетом Мукачівської районної ради народних депутатів з перевищенням повноважень, оскільки земельна ділянка, яка передана за даним Державним актом в користування, знаходиться у межах міста Мукачево та відповідно право розпорядження такою земельною ділянкою належало до повноважень Мукачівської міської ради народних депутатів, що є порушенням вимог ч.3 ст. 18 Земельного кодексу УРСР, діючого на момент прийняття даного оскаржуваного акту (далі ЗК УРСР);

- оскаржуваний Державний акт видано без прийняття відповідного рішення органу місцевого самоврядування, що є порушенням вимог ч.1 та ч.2 ст. 17 ЗК УРСР;

- оскаржуваний Державний акт не зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею, що також є порушенням вимог ст. 23 ЗК УРСР.

З огляду на викладене, представник прокурора та позивача вважають, що вищезазначені обставини є підставою для визнання вищезазначеного оскаржуваного Державного акту, недійсним.

Відповідач 1 та відповідач 2 належним чином були повідомлені судом про час і місце розгляду даної справи, відповідно до ухвали суду від 11.05.2016р. по справі №907/181/16, яка була надіслана судом на адреси відповідачів, зазначені у позовній заяві та які (ухвали) на адресу суду не повертались, що свідчить про їх отримання відповідачами. Суд зазначає, що адреси відповідачів, які зазначені у позовній заяві є ідентичними адресам, зазначеним у Спеціальному витязі з ЄДРЮО, ФОП та громадських формувань, станом на 23.05.2016р. (а.с.79-81).

Вищезазначена обставина свідчить про належне виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій по даній справі.

Разом з тим відповідачі повторно, при наявності, письмовий відзив на позов з доказами в його обґрунтування не подали та своїх уповноважених представників у дане засідання суду, при бажанні, не направили.

Отже, відповідачі мали можливість скористатись правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, що ними зроблено не було.

Відповідно до п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За вищенаведених обставин, судом вжито достатніх заходів щодо повідомлення учасників судового процесу (в тому числі і відповідачів) про вчинення вищезазначених процесуальних дій по даній справі та з урахуванням тієї обставини, що судом, явка уповноважених представників відповідачів у судове засідання, не визнавалась обовязковою, а була на власний розсуд, тому спір по даній справі у даному судовому засіданні, з урахуванням вимог ч.1 ст.69 ГПК України, вирішується судом на підставі наявних у справі матеріалів у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розгляд справи відкладався (ст.77 ГПК України).

У судовому засіданні 24.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі доказові матеріали, заслухавши пояснення представників прокурора та позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обовязок представництва інтересів громадянина або держави у суді у випадках визначених законом.

Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до п.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013р. початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Про порушення вимог чинного законодавства при видачі оскаржуваного Державного акту, позивачу стало відомо у 2015р., відповідно до отриманої від прокуратури міста Мукачево інформації про наявність такого порушення з боку виконавчого комітету Мукачівської районної ради народних депутатів у 1992році та яке було встановлено прокуратурою за результатами вивчення стану дотримання органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства щодо законності використання земельних ділянок, що знаходяться на території міста Мукачево, на підставі державних актів на право користування землею. Представником позивача вказане підтверджено.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов до висновку про правомірність звернення до господарського суду прокурора в інтересах держави в особі Мукачівської міської ради з позовом у заявлених позовних вимогах - про визнання недійсним державного акту на право користування землею серії Б№028811 від 1992р., з урахуванням письмової заяви від 15.04.2016р. про зміну предмету позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у 1992р., а тому до таких слід застосовувати законодавство, яке діяло на момент виникнення таких правовідносин, а саме: Земельний кодекс Української РСР від 18.12.1990р. (далі ЗК УРСР), а з 13.03.1992р. Земельний кодекс України з наступними змінами і доповненнями (далі ЗКУ).

Статтею 2 ЗК УРСР передбачено, що земельні відносини в Українській РСР регулюються цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, що видаються відповідно до нього.

'Відповідно до ч.1 ст.11 ЗК УРСР до відання міських ОСОБА_2 народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить надання відповідно до статті 18 цього Кодексу земельних ділянок у володіння або користування, в тому числі на умовах оренди, а також для ведення селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЗК УРСР, до відання районних ОСОБА_2 народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить надання відповідно до статті 18 цього Кодексу земельних ділянок у володіння або користування, а також на умовах оренди за межами населених пунктів.

Державне управління у галузі використання і охорони земель здійснюють Верховна ОСОБА_2 Української РСР, ОСОБА_2 Міністрів Української РСР, місцеві ОСОБА_2 народних депутатів, а також спеціально уповноважені на те державні органи, відповідно до законодавства Української РСР (ст. 15 ЗК УРСР).

Статтею 18 ЗК УРСР передбачено порядок надання земельних ділянок ОСОБА_2 народних депутатів. ОСОБА_2 народних депутатів надає земельні ділянки для будь-яких потреб у межах міста. Районні, а також міські ОСОБА_2 народних депутатів, в адміністративному підпорядкуванні яких є райони, надають земельні ділянки за межами населених пунктів: із земель запасу; із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу; для ведення селянського (фермерського) господарства.

Надання земельних ділянок у володіння або користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі рішення

відповідної ОСОБА_2 народних депутатів. У рішеннях про надання земельних ділянок у володіння або користування зазначається мета, для якої вони відводяться (ст.17 ЗК УРСР).

Статтею 23 ЗК УРСР передбачено, що право володіння або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, районними, міськими ОСОБА_2 народних депутатів. Форми державних актів встановлюються Верховною ОСОБА_2 Української РСР.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході проведених Мукачівською місцевою прокуратурою заходів щодо дотримання органами місцевого самоврядування вимог законодавства у земельній сфері було встановлено, що виконавчим комітетом Мукачівської районної ради народних депутатів в особі ОСОБА_3 1992р. було видано Мукачівській кондитерській фабриці (нова назва - ПАТ Кондитерська фабрика А.В.К.) Державний акт на право користування землею площею 4,6га. для будівництва кондитерської фабрики (а.с.29). За наявними у справі матеріалами (а.с.30-31, 50) адреса місцезнаходження даної земельної ділянки - місто Мукачево, вул. Коцаки - Обїздна.

Як вбачається з інформації Мукачівської районної ради (Мукачівська районна рада народних депутатів діяла до прийняття Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997р.) наданої за листом №268/02-16 від 24.11.2015р., на запит Заступника прокурора міста Мукачево, жодних реєстрів чи книг записів державних актів на право користування землею, у періоді надання (виділення) вищезазначеної земельної ділянки у користування Мукачівській кондитерській фабриці, в районній раді не існує та із зазначенням тієї обставини, що вся документація, з часу діяльності Мукачівської районної ради, як органу місцевого самоврядування по грудень 2010р., здана на державне зберігання до архівного відділу Мукачівської районної державної адміністрації (а.с.42).

Як вбачається з листа архівного відділу Мукачівської РДА Закарпатської області від 24.07.2015р. за №01-23/57 та зазначеної в ньому інформації, рішення щодо надання Мукачівській кондитерській фабриці в користування вищезгаданої земельної ділянки, Мукачівськоою районною радою на державне зберігання до архівного відділу не надавалось (а.с.41).

Також, листом Мукачівської РДА від 25.11.2015р. №02-14/2526 Заступника прокурора міста Мукачево було повідомлено, що у архівному відділі РДА, за 1992рік рішення Мукачівської районної ради народних депутатів або її виконавчого комітету, за підписом ОСОБА_3 Про закріплення за Кондитерською фабрикою м. Мукачево безстрокового та безоплатного користування 4,6га землі, в архівних документах не значаться (а.с.46).

Крім того, листом Головного Управління Держземагенства у Закарпатській області від 22.07.2015р. №10-705- 09-2754/2-15 було повідомлено Мукачівську місцеву прокуратуру про ту обставину, що станом на 1992рік, земельна ділянка площею 4,6га, яка на підставі оскаржуваного державного акту, передана в користування Мукачівській кондитерській фабриці, знаходилася в межах міста Мукачево (а.с.76).

Як вбачається з листа Мукачівської ОДПІ Головного управління ДФС у Закарпатській області від 23.07.2015р. №2000/9/15-02/07-09, вищезгадана земельна ділянка знаходиться в користуванні ПАТ Кондитерська фабрика А.В.К. (колишня назва - Мукачівська кондитерська фабрика м. Мукачево Закарпатської області), оскільки упродовж 2012-2015років даною фабрикою подавались розрахунки по земельному податку (а.с.43).

Отже, з аналізу вищезазначених доказових матеріалів вбачається, що спірна земельна ділянка знаходилася в межах міста Мукачева, а тому, у відповідності до ст. 18 ЗК УРСР, розпоряджатися вказаною земельною ділянкою у періоді 1992р. мала право Мукачівська міська ОСОБА_2 народних депутатів, а не Мукачівська районна рада народних депутатів, в особі її виконавчого комітету. Крім того, в порушення ст.17 ЗК УРСР, відсутнє рішення на підставі якого виданий оскаржуваний державний акт, як Мукачівської міської ОСОБА_2 народних депутатів, так і взагалі будь-якої іншої ОСОБА_2 народних депутатів.

Крім того, спірний державний акт, в порушення вимог ст.23 ЗК УРСР, не зареєстрований, у встановленому законом порядку, в книзі записів державних актів на право постійного користування землею та не відповідає формі державних актів, встановлених Верховною ОСОБА_2 у періоді видачі даного акту 1992р. (Постановою Верховної ОСОБА_2 Української РСР Про форми державних актів на право володіння або користування землею і Положення про порядок надання і вилучення земельних ділянок від 27.03.1991р. № 889-XII, яка діяла до 13.03.1992р. та Постановою Верховної ОСОБА_2 України Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею від 13.03.1992р. № 2201-XII). Даний державний акт не містить обовязкових реквізитів бланку, а саме: відсутня обовязкова для заповнення графа відповідно до рішення __ ОСОБА_2 народних депутатів від __ 199 __ року N ___. та відповідно відсутнє відображення реквізитів цього рішення, тобто дати його прийняття та номера; відсутній запис щодо номеру реєстрації в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею, а також відсутні відомості щодо дня та місяця видачі акту.

Також суд зазначає, що відповідно до інформації, зазначеної у листі Управління комунальної власності Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 19.05.2016р. №106, земельна ділянка площею 4,6га., що знаходиться за адресою - місто Мукачево, вул. Коцаки-Обїздна, станом на травень 2016р., не освоєна та будівництво не розпочато (а.с.82). Вказана обставина свідчить про нецільове використання земельної ділянки площею 4,6га., яка була надана виконавчим комітетом Мукачівської районної ради народних депутатів у 1992р., у користування Мукачівській кондитерській фабриці (нова назва - ПАТ Кондитерська фабрика А.В.К.), з цільовим призначенням - для будівництва кондитерської фабрики, відповідно до оскаржуваного Державного акту, з часу видачі такого акту по теперішній час.

Згідно із п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 Про деякі питання розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин у спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Як було зазначено вище, оскільки відсутнє рішення Мукачівської районної ради народних депутатів про надання Мукачівській кондитерській фабриці (нова назва - ПАТ Кондитерська фабрика А.В.К.) в користування земельну ділянку площею 4,6га. для будівництва кондитерської фабрики, тому єдиним офіційним письмовим документом, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання земельних відносин і має обовязковий характер для субєктів цих відносин, є Державний акт на право користування землею серії Б№028811 від 1992р.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

За вищезазначених обставин, з урахуванням законодавства, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, судом встановлено, що виконавчим комітетом Мукачівської районної ради народних депутатів Державний акт на право користування землею серії Б№028811 від 1992р., виданий Мукачівській кондитерській фабриці (нова назва - ПАТ Кондитерська фабрика А.В.К.) на право користування земельною ділянкою площею 4,6га. для будівництва кондитерської фабрики за адресою - місто Мукачево, вул. Коцаки - Обїздна, з перевищенням повноважень, що є порушенням вимог ст.18 ЗК УРСР. Крім того, оскаржуваний Державний акт видано без прийняття відповідного рішення органу місцевого самоврядування, що є порушенням вимог ч.1 та ч.2 ст. 17 ЗК УРСР та даний акт, в порушення вимог ст. 23 ЗК УРСР, не зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею та останній не відповідає формі (не містить обовязкових реквізитів) встановлених Верховною ОСОБА_2 (а.с. 94-96) щодо Державних актів, які підлягали видачі у періоді з 1992року.

Отже, враховуючи вищезазначене, оскаржуваний Державний акт на право користування землею серії Б№028811 від 1992р., виданий виконавчим комітетом Мукачівської районної ради народних депутатів Мукачівській кондитерській фабриці (нова назва - ПАТ Кондитерська фабрика А.В.К.) на право користування земельною ділянкою площею 4,6га. для будівництва кондитерської фабрики, за адресою - місто Мукачево, вул. Коцаки - Обїздна, є незаконним.

За таких обставин, враховуючи вище встановлений факт незаконності прийняття вищезазначеного Державного акту на право користування землею серії Б№028811 від 1992р. та невідповідності приписам законодавства, суд приходить до висновку про визнання недійсним даного Державного акту.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати підлягають покладенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 18, 22, 29, 33, 43, 44, 49, 69, 75, 77, 82 85, 115 Господарського процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним Державний акт на право користування землею серії Б№028811 від 1992р., виданий виконавчим комітетом Мукачівської районної ради народних депутатів Мукачівській кондитерській фабриці (нова назва - ПАТ Кондитерська фабрика А.В.К.) на земельну ділянку площею 4,6га, що розташована за адресою: місто Мукачево, вул. Коцаки - Обїздна.

Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені вимогами ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 27.05.2016р..

Суддя Карпинець В.І.