ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" травня 2016 р.Справа № 924/393/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрсерб м.Хмельницький

до "ARES" Д.О.О. Лакташі, м. Лакташі, Боснія і Герцеговина

про стягнення 750 євро заборгованості за договором №11/2014 від 05.11.2014 р.

Представники сторін:

Від позивача - ОСОБА_1- за дов. від 05.05.16,

Від відповідача не приймав участі

Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні просять стягнути з відповідача 750 євро заборгованості за договором №11/2014 від 05.11.14. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно укладеного договору купівлі -продажу № 11/2014 від 05.11.15 сторони дійшли згоди здійснити поставку квасолі, 60 мішків в кількості 1500 кг, ціною за 1 тону 500 євро, вього 750 євро. Позивачем 05.11.14 виставлено рахунок - фактуру № 1, який не оплачено станом на момент звернення з позовом. 10.11.14 позивач відправив товар за договором відповідачу, що підтверджується копією вантажної митної декларації серії А № 073252 та митної декларації форми МД-2 від 10.11.14. Проте, відповідач не сплатив кошти за отриманий товар, чим допустив порушення зобов'язання. При цьому посилаються на положення Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (ст.ст.38, 76), ст. 4 Закону України Про міжнародне приватне право, а також ст.ст. 218, 256, 344 ГК України, ст. 192 ЦК України.

Позивач просить врахувати ст. 76 Закону України „Про міжнародне приватне право, Закон України „Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Конвенцію про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р. Тому позивач зазначає, що ніяких перешкод у розгляді даної справи господарським судом Хмельницької області не існує.

Ухвалою суд від 19.03.15 порушено провадження у справі. Ухвалою суду від 21.04.15 призначено дати судового засідання на 27.10.15 та 24.11.15, зупинено провадження у справі, оформлено Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р. Останні з матеріалами справи для вручення надіслані Міністерству юстиції Боснії і Герцеговини (Реєстр на відправлення від 26.05.15).

Ухвалою суду від 24.11.15 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 24.11.15 призначено дати судового засідання на 30.05.16, зупинено провадження у справі до 30.05.16, оформлено Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р. Останні з матеріалами справи для вручення надіслані Міністерству юстиції Боснії і Герцеговини ( Реєстр на відправлення від 18.12.15).

Ухвалою суду від 30.05.16 провадження у справі поновлено.

Судом враховується, що відповідно до ст.125 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регламентовано Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11. 1965р., підписаною в м. Гаага (далі - Конвенція), згода на обов'язковість застосування положень якої надана Україною згідно Закону України „Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 19.10.00 №2052-14. Учасником конвенції з 7.06.2001р. є Боснія і Герцеговина. Відтак, до правовідносин щодо вручення судових документів відповідачу застосовуються положення зазначеної Конвенції.

При цьому згідно з ст.3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

Відповідно до положень інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/315 від 29.05.09 „Про деякі питання, повязані із застосуванням Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах встановлено, що доручення щодо вручення документів за кордоном надсилається безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою згідно зі ст. 2 Конвенції.

Інформацію стосовно держав, які є учасниками Конвенції, Центральних органів, визначених згідно зі статтею 2 Конвенції, адреси цих органів розміщено на веб-сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права (The World Organization for Cross-border Co-operation in Civil and Commercial Matters) http://www.hcch.net.

Згідно відомостей, що містяться на вказаному веб-сайті, Центральним органом Боснії і Герцеговини є Міністерство юстиції Боснії і Герцеговини (Ministry of Foreign Affairs of Bosnia and Herzegovina, Musala St. 2, 71 000 SARAJEVO).

Процедура вручення судових документів за кордоном регулюється ст.ст. 2-16 Конвенції, Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.08 №1092/5/54.

Відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі Прохання згідно з додатком до Інструкції, заповненню з урахуванням приписів пунктів 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра: „Прохання і „Короткий виклад документа.

При цьому, відповідно до ст. 7 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах формуляр обов'язково складається французькою чи англійською мовою чи мовою запитуваної держави, а в разі заповнення українською мовою - обов'язково супроводжується перекладом на одну із зазначених мов (п. 6.3 Інструкції).

Згідно пунктів 6.5 і 6.6 Інструкції заповнений формуляр доручення і документи, що підлягають врученню, надсилаються у двох примірниках. У разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої ст. 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

Статтею 5 Конвенції передбачено, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: а) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ має завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Ухвалою суду від 21.04.15 призначено дати судового засідання на 27.10.15 та 24.11.15, оформлено Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р. Останні з матеріалами справи для вручення надіслані Міністерству юстиції Боснії і Герцеговини (Реєстр на відправлення від 26.05.2015р.). Однак, відповіді не отримано.

Ухвалою суду від 24.11.15 призначено дати судового засідання на 30.05.16, повторно оформлено Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р. Останні з матеріалами справи для вручення надіслані Міністерству юстиції Боснії і Герцеговини ( Реєстр на відправлення від 18.12.15). Однак, відповіді знову не отримано.

При цьому позивач у письмових поясненнях наполягає на вирішенні спору у розумні строки, посилаючись на ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ч.2 ст.15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11. 1965р. Звертає увагу, що хоча судом не отримано будь-якого підтвердження вручення відповідачеві у країні його місцезнаходження судової повістки з доданими документами по даній справі, однак вжито всіх розумних зусиль щодо належного повідомлення відповідача згідно норм міжнародного права. При цьому судом дотримано термін не менше шести місяців для повідомлення відповідача. Звертається увага, що суд зобовязаний розглянути справу упродовж розумного строку, є всі достатні підстави для вирішення справи по суті. Відповідно позивач пітримує позовні вимоги і наполягає на його задоволенні.

Судом враховується, що згідно із ч.2 ст.15 Конвенції передбачено, що кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією; b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців; c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

За таких обставин, зважаючи на дотримання зазначених вимог, спір підлягає вирішенню на підставі наявних доказів.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб підприємців від 17.02.14.

Відповідач зареєстрований в Єдиному реєстрі платників непрямих подаків, що підтверджується перекладеною довідкою Управління з непрямого оподаткування Боснії і Герцеговини від 10.10.14.

Між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 11/2014 від 5.11.14, згідно умов якого (ч.ч.1, 2 ) сторони дійшли згоди здійснити поставку товару, найменування одиниці виміру, кількість продукції в кожній партії, її ціна якого узгоджується сторонами додатково і вказується у відповідній специфікації до договору, документи поставки накладна і рахунок фактура. Згідно ч. 5 договору ціна та загальна сума контракту визначається згідно виставлених рахунків, умови поставки DDU Лакташі, продавець зобовязується передати у власність окупцеві, а покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію. Згідно ч. 6 договору передбачена 100 % передплата. Крім того, у ч.8 договору сторони визначили, що в разі виникнення спорів між сторонами договору, заходи для їх вирішення приймаються господарським судом у Хмельницькому.

Сторонами складено специфікацію № 1 до зазначеного договору пор здійснення поставки квасолі, 60 мішків в кількості 1500 кг, ціною за 1 тону 500 євро, вього 750 євро.

Позивачем 05.11.14 виставлено рахунок - фактуру № 1 на оплату 750 євро.

10.11.14 позивач відправив відповідачу товар (60 мішків квасолі) за договором відповідачу, що підтверджується копією вантажної митної декларації СMR серії А № 073252 та митною декларацією форми МД-2 від 10.11.14. В останніх наявні відмітки Хмельницької митниці про митний контроль. Крім того, у вантажній митній декларації СMR серії А № 073252 у графі 24 наявний підпис та печатка відповідача про отримання вантажу.

Відповідачем не сплачено кошти за отриманий товар.

У звязку з наявністю заборгованості позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається таке :

Згідно з ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ст.124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Закону України „Про міжнародне приватне право від 23.06.05 суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону.

Сторони у ч.8 договору купівлі-продажу № 11/2014 від 5.11.14 визначили, що в разі виникнення спорів між сторонами договору , заходи для їх вирішення приймаються господарським судом у Хмельницькому, тобто визначили підсудність справи суду.

Тому судом прийнято до свого провадження і розглядається дана справа з іноземним елементом.

2. Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зобов'язальні відносини між позивачем та відповідачем виникли з договору купівлі-продажу № 11/2014 від 5.11.2014р. та специфікації № 1 до договору.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 526 ЦК України та ст. 193 ГК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу № 11/2014 від 5.11.14, оскільки 10.11.14 відправив відповідачу товар (60 мішків квасолі) за договором відповідачу, що підтверджується копією вантажної митної декларації СMR серії А № 073252 та митною декларацією форми МД-2 від 10.11.14. В останніх наявні відмітки Хмельницької митниці про митний контроль. Крім того, у вантажній митній декларації СMR серії А № 073252 у графі 24 наявний підпис та печатка відповідача про отримання вантажу. Відповідно відповідач прийняв зазначений товар.

Однак, розрахунки відповідач не здійснив, не виконав зобов'язання у певний строк (передплата згідно договору), чим допустив порушення зобов'язання.

За таких обставин позовні вимоги обґрунтовані матеріалами справи, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню.

3. У звязку із задоволенням позову судові витрати по справі (судовий збір) покладаються на відповідача згідно з ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 15, 33, 43 ,44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрсерб м.Хмельницький до "ARES" Д.О.О. Лакташі, м. Лакташі, Боснія і Герцеговина про стягнення 750 євро заборгованості за договором №11/2014 від 05.11.2014 р. задовольнити.

Стягнути з "ARES" Д.О.О. Лакташі, м. Лакташі, Боснія і Герцеговина (вул. Цара Душана, 101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрсерб м.Хмельницький , Україна (АДРЕСА_1, код 39096554) 750,00 євро (сімсот пятдесят євро 00 центів) заборгованості за договором №11/2014 від 05.11.2014 р. та 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) відшкодування сплаченого судового збору. Видати наказ.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 1 прим.:

1 - до справи