ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.05.16р. Справа № 904/1505/16

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "АВАСТО-БУД", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 657 792,09грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: Раєвський В.В., дов. № 2309-К-Н-О від 04.06.2015;

від відповідача: Ганжа О.Г., дов. від 11.01.2016;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства „АВАСТО-БУД" (далі - Відповідача) про стягнення заборгованості в сумі 657 792,09 грн., з яких: 204 745,69 грн. заборгованість за кредитом, 223 104,56 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 229 941,84 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені зобов'язання за договором банківського обслуговування №б/н від 28.05.2013 щодо своєчасного та повного повернення кредиту.

Відповідач заперечив проти позовних вимог в частині стягнення пені, пославшись на те, що її розмір розраховано Позивачем поза межами строку, встановленого приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.16 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, до 25.05.16.

19.05.16 в судовому засіданні оголошувалася перерва до 25.05.2016 згідно ст. 77 ГПК України.

В судовому засідання 25.05.16 позивачем заявлено клопотання про продовження строку розгляду спору у зв'язку з наявністю можливості погашення заборгованості за договором банківського обслуговування та укладення сторонами мирової угоди.

Відповідно до приписів ст. 69 ГПК України та п.3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11, продовження передбачених частинами першою і другою статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п'ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК); якщо таке продовження здійснюється два і більше разів, сукупна його тривалість також не може перевищувати п'ятнадцяти днів. Чи є той чи інший випадок винятковим, вирішує суд з урахуванням конкретних обставин даної справи, в тому числі її складності, кількості учасників судового процесу, значного обсягу доказів, які підлягають збиранню та оцінці, тощо.

Враховуючи вищевикладене суд відхиляє клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору, оскільки за клопотання сторін ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.16 вже продовжено строк розгулу спору на 15 днів

В судовому засіданні 25.05.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

встановив:

28.05.2013 між Приватним підприємством „АВАСТО-БУД" (Клієнт) і Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (Банк) підписана та подана заява про відкриття поточного рахунку (далі-Заява).

Згідно заяви Відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.ргіvаtbаnk.uа, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 28.05.2013 (далі-Договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Відповідно до умов Договору, 28.05.13 Відповідачу відкрито в банку поточний рахунок №051.

Розділом 3.2.2 зазначених Умов регламентований порядок надання кредиту за послугою "Гарантований платіж".

Послугу ''Гарантований платіж" позивач надає, для виконання грошових зобов'язань за господарськими договорами, що укладаються між відповідачем та його контрагентами, а також між відповідачем і позивачем (далі - послуга). Послуга надасться у вигляді виконання позивачем заявок на договірне списання коштів (далі - "гарантований платіж" або "заявка"), згідно якої клієнт-платник доручає позивачу зарахувати кошти на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається позивачем як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами (п. 3.1.1.73 Умов).

Відповідно до п. 3.2.2.1. Умов кредит надається в обмін на зобов'язання відповідача щодо його повернення, сплати процентів і винагороди.

Обов'язковими реквізитами заявки на договірне списання коштів є: номер і дата заявки (присвоюються автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарський договір, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів, одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта / кредитних / змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу (п. 3.1.1.74 Умов). Всі зазначені реквізити вказані в виписках по рахунках та довідці про перелік здійснених платежів.

Після отримання позивачем за допомогою системи дистанційного обслуговування Заявки (система Internet Banking Приват 24 - офіційний канал зв'язку між Банком та клієнтом відповідно до п. 1.1.1.91. Умов), позивач розглядає її на предмет надання або відмови у наданні Послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або некредитоспроможності платника (п. 3.1.1.75. Умов).

Відповідно до п. 3.2.2.2. Умов відповідач погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці відповідача, в строк до 30 днів з дата виконання заявки. За користування кредитом у період з дати ініціювання відповідачем заявки до дати виконання заявки відповідач сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних (але не менш ніж 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці відповідача. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується відповідачем в дату надання в Банк чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 року відповідач за користування кредитом сплачує позивачу відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 року відповідач за користування кредитом сплачує позивачу відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості. У разі не погашення заборгованості відповідачем за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день - заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом відповідач платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Після укладання вищезазначеного Договору, як стверджує позивач, відповідач активно почав користуватись послугою "Гарантований платіж", який надавався позивачем для виконання грошових зобов'язань за господарськими договорами, укладеними з контрагентами, що підтверджується, виписками по рахунках та розрахунком заборгованості.

Позивач зазначає про те, що свої зобов'язання останній виконав належним чином, своєчасним проведенням Гарантованих платежів ініційованих відповідачем, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по рахунках відкритих для обслуговування рахунку відповідача.

Крім того, позивач зауважує, що зі змісту виписок по рахунках та розрахунку заборгованості випливає, що відповідач користувався кредитом за послугою "Гарантований платіж" неодноразово з наданням відповідних заявок. Прострочена заборгованість на рахунку відповідача з'явилася 27.03.2014 року і не була погашена в момент, коли відповідач не здійснив внесення чергового платежу на рахунок погашення заборгованості, тобто відповідач порушив умови Договору.

Відповідно до п. 3.2.2.2 Умов у разі непогашення заборгованості відповідачем за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом відповідач платить відсотки в розмірі 56 % річних від суми заборгованості.

Згідно п. 3.2.2.7.5. Умов, позивач має право при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбаченого "Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Тож загальна заборгованість за послугою "Гарантований платіж", як зазначає позивач, склала суму заборгованості за виконаними платежами, що відображено в розрахунку заборгованості та виписками по рахунках і станом на 10.02.2016 заборгованість відповідача перед позивачем становить 657 792,09 грн., з яких: 204 745,69 грн. - заборгованість за кредитом, 223 104,56 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 229 941,84 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором.

Як зазначає позивач, вищезазначене підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості та виписками по рахунках відповідача, які додаються.

Строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років (п. 3.2.2.10.7 Умов).

За приписами п. 3.2.2.10.4 Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1 - 3.2.2.10.3 цього Договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано відповідачем.

Відповідач, отримавши обов'язок зі сплати коштів за Договором, у передбачений строк, свої вищезазначені обов'язки не виконав, грошові кошти, не повернув, доказів з цього приводу сторонами суду не надано.

Таким чином, Позивач правомірно просить стягнути з Відповідача заборгованість за договором банківського обслуговування №б/н від 28.05.2013, яка складає: 204 745,69 грн. - заборгованість за кредитом, 223 104,56 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 229 941,84 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В статті 10561 Цивільного кодексу України зазначено про те, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо наявності заперечень відповідача з приводу безпідставного нарахування позивачем штрафних санкцій (пені) у розмірі 229 941,84грн. поза межами строку встановленого приписами ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 2.5 роз'яснень постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.13, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Пунктом 3.2.2.10.4 договору, сторонами погоджено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1 - 3.2.2.10.3 цього Договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано відповідачем.

Таким чином, суд відхиляє заперечення відповідача щодо безпідставного нарахування позивачем пені у розмірі 229 941,84 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 554, 610, 1048, 1054, 1069 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 21, 32, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства „АВАСТО-БУД" (49033, м. Дніпропетровськ, вул. Краснопільська, буд. 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 204 745,69 грн. - заборгованість за кредитом, 223 104,56 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 229 941,84 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, 9 866,88грн.- витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.05.2016

Суддя О.В. Ліпинський