Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

09 червня 2016 року справа № 927/446/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Славутич-Транс,

АДРЕСА_1, 69121

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю ТЕК Полісся,

вул. Індустріальна, 5, м. Чернігів, 14001

Предмет спору: про стягнення 22997,67 грн.

Суддя Фетисова І.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 власник, директор

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача за заявкою-договором № 2810 на перевезення вантажу від 26 жовтня 2015 року боргу в розмірі 22500 грн., інфляційних втрат в розмірі 497,67 грн., 2300 грн. витрат, понесених позивачем на правову допомогу адвоката та 1378 грн. судового збору.

В судове засідання 17.05.2016 року позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

До початку судового засідання 16.05.2016 р. позивачем подане клопотання про слухання справи за наявними документами, в якому також зазначене прохання про розгляд справи без участі його представника. Клопотання судом задоволено. Позивач також подав заяву, якою на виконання ухвали суду від 05.05.2016 р. надав оригінали документів. Заява суду прийнята, оригінали документів долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судовому засіданні 17.05.2016 р. повідомив суд, про визнання позову та зазначив, що не має можливості оплатити позивачу виконане перевезення в розмірі 22997,67 грн., і що така можливість зявиться у нього лише 29 липня 2016 року. Крім того, відповідач подав усне клопотання про перенесення розгляду справи для надання можливості сторонам врегулювати спір та провести домовленості по строку оплати послуг перевезення. Клопотання судом задоволено, про що зазначено в ухвалі суду від 17.05.2016 р.

В судове засідання 24.05.2016 року позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач зявився та подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю проведення перемов з позивачем щодо укладення мирової угоди та направлення узгодженого тексту позивачу. Клопотання судом задоволено, що відображено в ухвалі суду від 24.05.2016 р.

В судове засідання 31.05.2016 року сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачу, направлена судова кореспонденція, вручена 30.05.2016 року (згідно відповіді на пошуковий запит відстеження пересилання поштових відправлень за штрих кодовим ідентифікатором на офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта»). Відповідач в попередньому судовому засіданні надавав суд розписку, що ознайомлений з датою та часом на яку відкладається розгляд справи. У звязку з тим, що позивач отримав ухвалу суду про відкладення розгляду справи від 24.05.2016 року лише за день до призначеного судового засідання, та враховуючи той факт, що позивач знаходиться в м. Запоріжжя, суд вирішив відкласти розгляд справи, про що зазначив в ухвалі від 31.05.2016 року.

07.06.2016 року по електронній пошті від представника позивача надійшли копії заяви та клопотання. В заві позивач повідомляється про те, що з моменту подання позову будь-яких платежів в погашення заборгованості відповідачем не здійснено, мирової угоди між сторонами не досягнуто. В клопотанні позивача про слухання справи за наявними документами зазначено, що жодних інших доказів та пояснень, крім тих, які були вже надіслані ним на адресу суду, він надати не може та просить слухати справу без участі представника позивача, за наявними у справі документами. 08.06.2016 року до канцелярії суду надійшли оригінали заяви та клопотання.

В судовому засіданні 09.06.2016 року відповідач надав відзив на позов в якому зазначив, що визнає в повному обсязі позовні вимоги про стягнення 22500,00 грн. боргу та 497,67 грн. інфляційних втрат, зазначає, що за час позовного провадження оплата боргу не здійснювалась у звязку із скрутною фінансовою ситуацією. До відзиву, як додаток відповідачем додано доказ підтвердження врученню позивачу листа з примірником мирової угоди.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

26 жовтня 2015 р. між сторонами укладено договір-заявку № 2810 на перевезення вантажу (торфу).

За умовами договору-заявки позивач мав здійснити перевезення вантажу за маршрутом м. Бобруйськ (Білорусь) с. Михайлівка (Запорізька область); ціна фрахту 27500,00 грн.; дата завантаження 27.10.2015 року, дата розвантаження до 05.11.2015 року. В договорі-заявці визначено порядок і форма оплати за перевезення вантажу, а саме: безготівковий розрахунок в національній валюті за курсом НБУ на дату завантаження, протягом 7 банківських днів по факту отримання оригіналів документів.

Згідно міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 1 позивач виконав належні дії по перевезенню вантажу за маршрутом вказаним в договорі-заявці, що підтверджується наявною мокрою печаткою отримувача вантажу. Даний факт також підтверджується наявним в матеріалах справи актом № ОУ-000212 здачі-прийняття робіт, підписаним та скріпленим печаткою сторін, в якому зазначено, що виконавцем (позивачем) були проведені роботи по договору № 2810 від 26.10.2015 р за маршрутом м. Бобруйськ (Білорусь) с. Михайлівка (Запорізька область) автомобілем НОМЕР_1/АР 9993 ХХ загальною вартістю 27500,00 грн. В акті також зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Відповідачем не заявлено заперечень щодо належного виконання позивачем послуг перевезення на умовах договору №2810 від 26.10.2015 року.

На виконання умов договору заявки позивач 09 листопада 2015 року направив відповідачу поштовим перевізником ТОВ «Нова Пошта» пакет документів. Згідно експрес-накладної компанії-перевізника відправлення було отримано представником одержувача ОСОБА_2 10 листопада 2015 року о 18-00. В судовому засіданні відповідач підтвердив отримання документів позивача й заперечень з приводу неотримання належних документів від позивача за умовами договору заявки №2810 від 26.10.2015 року відповідачем суду не заявлено. Факт оплати послуг перевезення, яке здійснювалось відповідачем на рахунок позивача з призначенням платежу: рах. № 389 від 05.11.2015 року також підтверджує отримання відповідачем оригіналів документів на оплату, а отже виконання позивачем умов договору №2810 від 26.10.2015 року по їх направленню.

Так, за виставленим рахунком-фактурою № СФ-0000389 від 05.11.2015 року за надані послуги міжнародного перевезення на суму 27500,00 грн. відповідач провів наступні платежі: платіжним дорученням № 81 від 02.12.2015 року відповідач частково оплатив послуги відповідачу на суму 4000,00 грн., платіжним дорученням № 5 від 12.02.2016 року на суму 500,00 грн., платіжним дорученням № 34 від 08.04.2016 року - на суму 500,00 грн. Отже, загальна сума часткової оплати на момент прийняття судом рішення становить 5000,00 грн.

В заяві, яка надійшла на адресу суду 07.06.2016 р. від позивача, підтверджено, що жодних інших платежів в рахунок оплати боргу від відповідача не надходило, мирової угоди сторони не досягли.

Відповідач у відзиві на позов також зазначив, що за час позовного провадження оплата боргу не здійснювалась у звязку із скрутною фінансовою ситуацією.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Враховуючи те, що сторони по справі є господарюючими субєктами, суд приходить до висновку про застосування до них положень Господарського Кодексу України.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання господарського зобовязання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач надав послуги з перевезення вантажу, чим виконав умови договору-заявки № 2810 від 26.10.2015 року, а відповідач в порушення умов, не здійснив повної оплати за надані йому послуги. Позивачем доведено та вірно обраховано суму боргу у розмірі 22500,000 грн. (27500,00 грн. - 5000,00 грн.), яка підлягає задоволенню.

Позивач також нараховує та просить стягнути з відповідача інфляційні збитки в сумі 497,67 грн. за період з грудня 2015 року по березень 2016 року включно.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач вірно визначив в позовній заяві перший день прострочення виконання зобовязання по оплаті за послуги 20 листопада 2015 року.

Суд здійснив перевірку розрахунку інфляційних втрат здійсненого позивачем з грудня 2015 року по березень 2016 року з суми боргу 22500 грн. та вважає його обґрунтованим й вимоги про стягнення 497,67 грн. інфляційних такими що підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати, понесені на правову допомогу адвоката у сумі 2300, 00 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір доручення № б/н від 11.04.2016 року, згідно якого позивач з однієї сторони та адвокат ОСОБА_3М.( копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 507 наявна в матеріалах справи) з іншої, уклали договір предметом якого є надання правової допомоги у спорі, що виник із ТОВ «ТЕК Полісся». Згідно п. 2.2 вказаного договору сума винагороди, яка сплачується адвокату становить 2300,00 грн. Для виконання представницьких функцій в судах у спорах, що виникли з ТОВ «ТЕК Полісся», позивач видав адвокату довіреність № б/н від 25.04.2016 року без терміну дії.

В матеріалах справи міститься також копія квитанції до прибуткового касового ордера № 02-04 від 25.04.2016 року, згідно якої ОСОБА_3М прийняв від ТОВ «Славутич Транс» на підставі договору № б/н від 11.04.2016 року 2300,00 грн. 25.04.2016 року позивачем та адвокатом підписано та скріплено печатками акт прийняття-передачі наданих послуг, згідно якого представник позивача прийняв послуги; вартість послуг складає 2300,00 грн.

А тому, враховуючи що спір виник з вини відповідача, суд вважає правомірним покладення на відповідача понесених позивачем витрат на послуги адвоката , які підлягають стягненню в сумі 2300,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем послуг позивача. Відповідач у відзиві на позов визнає в повному обсязі позовні вимоги про стягнення 22500,00 грн. боргу та 497,67 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.

Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання по своєчасній повній оплаті послуг перевезення не виконав, позивач поніс витрати на правову допомогу адвоката, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі: заборгованості в сумі 22500,00 грн., 497,67 грн. інфляційних збитків та 2300,00 грн. витрат, понесених позивачем на правову допомогу адвоката та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530,625, 629, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК Полісся» (14001 м. Чернігів, вул. Індустріальна, 5, , відомості про рахунки : р/р 8700 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005; р/р 6 в ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль», МФО 380805) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич Транс» (69121, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Товариська, 43/194, , р/р 2055 в КБ ЗРУ Приватбанк, МФО 313399) борг в сумі в сумі 22500,00 грн., 497,67 грн. інфляційних збитків, 2300,00 грн. витрат, понесених позивачем на правову допомогу адвоката та 1378,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А.Фетисова