РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016Справа №910/7588/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" про стягнення 36 640,40 грн., за участю представників позивача - Лапай О.В., довіреність №109/17 від 30.12.2015 року, відповідача - Мамедової І.Р., довіреність №01-16-01/01 від 05.01.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 36 640,40 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.09.2015 року в районі е/о №153 по центральному мосту у м. Дніпропетровську, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Субару» д.н.з. НОМЕР_1 (застрахований транспортний засіб), під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Део», д.н. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_4.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 37 640,40 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Део», д.н. НОМЕР_3 була застрахована в ПрАТ "Європейський страховий союз".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 01.06.2016 року.

Представник відповідача 01.06.2016 року надав через канцелярію господарського суду м. Києва відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки відділу ДАІ Амур-Нижньодніпровського РУ ГУ МВС України в м. Дніпропетровська та постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2015 року в районі е/о №153 по центральному мосту у м. Дніпропетровську, ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Део», д.н. НОМЕР_3, відволікся від керування транспортним засобом, в результаті чого, здійснив зіткнення з автомобілем «Субару» д.н.з. НОМЕР_1, який рухався попереду.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Субару» д.н.з. НОМЕР_1.

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору страхування транспортного засобу №3354190 від 14.05.2015 року.

Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження №2883 від 18.09.2015 року з визначення вартості відновлювального ремонту та рахунку №СЧТ0051725 від 11.09.2015 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Субару» д.н.з. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП склав 41 639,00 грн.

Як вбачається з страхового акту № 1107/10 від 04.10.2015 року та розрахунку страхового відшкодування позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 37 640,40 грн.

Зазначені кошти в розмірі 37 640,40 грн. позивачем були виплачені, а саме: кошти у розмірі 26 192,40 грн. перераховані страхувальнику, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 7087 від 05.09.2013 року, №7068 від 06.09.2013 року, №7033 від 10.09.2013 року, №7060 від 09.09.2013 року, а кошти у розмірі 11 448,00 грн. було зараховано позивачем в рахунок оплати договору страхування транспортного засобу №3354190 від 14.05.2015 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем «Део», д.н. НОМЕР_3 який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю «Субару» д.н.з. НОМЕР_1, керував ОСОБА_4.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Део», д.н. НОМЕР_3, ОСОБА_4 встановлена у судовому порядку.

Тому ОСОБА_4 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «Субару» д.н.з. НОМЕР_1, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Део», д.н. НОМЕР_3 була застрахована в ПрАТ "Європейський страховий союз", про що було укладено договір (поліс) № АІ/4959393 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Део», д.н. НОМЕР_3, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю «Субару» д.н.з. НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, ліміту відповідальності та за вирахуванням суми франшизи 1000,00 грн.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, а саме у розмірі 36 640,40 грн. (37 640,40 грн. розмір виплаченого страхового відшкодування мінус 1000, 00 грн. франшиза).

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, проте доводи відповідача про те, що страхове відшкодування відповідач повинен сплатити у розмірі 25 192,40 грн. (26 192,40 грн. виплаченого відшкодування мінус 1000 грн. франшизи) судом не приймаються, та повністю спростовуються страховим актом, розрахунком до нього та заявою ТОВ «Свип-Днепр» (страхувальника) про зарахування страхового відшкодування в рахунок оплати чергової частини страхової премії за договором страхування №3354190 від 14.05.2015 року.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" (01025, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 7, оф.1; код 33552636) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А; код 13490997) 36 640 (тридцять шість тисяч шістсот сорок) грн. 40 коп. страхового відшкодування та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 06.06.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна