ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.06.2016 Справа № 920/358/16

за позовом Приватного ремонтно-будівельного підприємства Рембуд, м. Суми,

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Міськсумиліфт, м. Суми,

про стягнення 2305 грн. 58 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 (довіреність № 7 від 05.01.2016);

Від відповідача не зявився;

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 40 000 грн. 00 коп. основного боргу відповідно до договору підряду № 1-08/15 від 03.06.2015 на технічне обслуговування ліфтів і диспетчерських систем, 3 134 грн. 23 коп. пені, 231 грн. 00 коп. 3% річних, 252 грн. 34 коп. інфляційних збитків, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, повязані з розглядом справи.

Позивач подав клопотання про уточнення позовних вимог № 329 від 31.05.2016, в якому просить суд стягнути з відповідача 315 грн. 00 коп. 3% річних, 1990 грн. 58 коп. інфляційних збитків, у звязку з несвоєчасною оплатою виконаних робіт відповідно до договору підряду № 1-08/15 від 03.06.2015 на технічне обслуговування ліфтів і диспетчерських систем.

Враховуючи передбачене ст. 22 Господарського процесуального кодексу України право позивача до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог, суд приймає клопотання про уточнення позовних вимог № 329 від 31.05.2016 до розгляду.

Відповідач подав клопотання № 217 від 31.05.2016 про долучення до матеріалів справи платіжних доручень на підтвердження погашення основного боргу у повному обсязі.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 3.10, п. 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. Зменшення позивачем суми позову не є відмовою від позову, про зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до договору підряду № 1-08/15 на технічне обслуговування ліфтів і диспетчерських систем, укладеного між сторонами 03.06.2015, відповідач доручає, а позивач приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів і диспетчерських систем на обєктах згідно з додатком № 1, який є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, оплата робіт згідно з цим договором визначена узгодженням сторін на день його укладення і складає 80 000 грн. 00 коп.

За умовами п. 5.2. договору, відповідач здійснює розрахунок за договором згідно підписаного сторонами акту виконаних робіт по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів і ОДС за наступним графіком: 10000 грн. 00 коп. до 31 жовтня 2015 року; 10000 грн. 00 коп. до 30 листопада 2015 року; 10000 грн. 00 коп. до 31 грудня 2015 року; 10000 грн. 00 коп. до 31 січня 2016 року; 10000 грн. 00 коп. до 28 лютого 2016 року; 10000 грн. 00 коп. до 31 березня 2016 року; 10000 грн. 00 коп. до 30 квітня 2016 року; 10000 грн. 00 коп. до 31 травня 2016 року.

Факт виконання позивач робіт за договором підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000924 та № ОУ-0000925 за червень-липень 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобовязань щодо своєчасної оплати виконаних робіт, у звязку з чим останньому відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 315 грн. 00 коп. 3% річних, 1990 грн. 58 коп. інфляційних збитків.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт оплати відповідачем виконаних позивачем робіт згідно з платіжними дорученнями наступним чином: 10000 грн. 00 коп. 24.11.2015 (платіжне доручення № 575); 10000 грн. 00 коп. 30.12.2015 (платіжне доручення № 782); 10000 грн. 00 коп. 07.04.2016 (платіжне доручення № 1220); 10000 грн. 00 коп. 14.04.2016 (платіжне доручення № 1260); 10000 грн. 00 коп. 10.05.2016 (платіжне доручення № 1364); 10000 грн. 00 коп. 12.05.2016 (платіжне доручення № 1373); 20000 грн. 00 коп. 30.05.2016 (платіжне доручення № 1446).

Судом встановлено, що виконані позивачем роботи були оплачені відповідачем несвоєчасно, з порушення строків визначених сторонами у договорі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховані 3 % річних в сумі 315 грн. 00 коп. та інфляційні збитки в сумі 1990 грн. 58 коп., з урахуванням строків розрахунків, визначених у договорі.

Передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді сплати 3% річних, від простроченої суми не є неустойкою (пенею), зазначені % є не мірою відповідальності, а платою за безпідставний, не погоджений сторонами строк користування чужими грошовими коштами, а тому ці кошти стягуються незалежно від вини боржника та не залежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Не є неустойкою (штрафом, пенею) й застосуванням до простроченої суми грошового зобов'язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, стягувані у зв'язку з таким застосуванням суми, оскільки вони є відшкодуванням збитків, завданих кредитору, внаслідок зменшення його грошових коштів, через зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Враховуючи вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

З поданого позивачем розрахунку вбачається, що останнім в тому числі нараховано 3 % річних за період з 01.05.2016 по 29.05.2016, виходячи з суми боргу 10000 грн. 00 коп., яка має бути сплачена за умовами договору до 31.05.2016 та фактично погашена 30.05.2016, тому, відповідно, прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати останнього платежу в сумі 10000 грн. 00 коп. до 31.05.2016, відсутнє.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у листі від 01.07.2014 «Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, повинно враховуватися, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті "Урядовий кур'єр". При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

З урахуванням викладених обставин, судом здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних збитків, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру, з урахуванням строків розрахунків, визначених у договорі, згідно з яким 3% річних складають 297 грн. 54 коп., інфляційні збитки 1283 грн. 24 коп.

Розрахунки здійснені судом за допомогою програми Ліга:Закон Еліт 9.4.1. ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «Ліга», ТОВ «Ліга Закон», 2016 та долучені до матеріалів справи.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати виконаних робіт, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків передбачене діючим законодавством України, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 297 грн. 54 коп. 3% річних та 1283 грн. 24 коп. інфляційних збитків.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 17 грн. 46 коп. та інфляційних збитків в сумі 707 грн. 34 коп. суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Міськсумиліфт (пров. Громадянський, буд. 7, м. Суми, 40021, ) на користь Приватного ремонтно-будівельного підприємства Рембуд (вул. Черепіна, 50 Б, м. Суми, 40034, ) 297 грн. 54 коп. 3% річних, 1283 грн. 24 коп. інфляційних збитків, 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2016

Суддя Є.А. Жерьобкіна