КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Справа№ 910/12449/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Хрипуна О.О.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Мицько Р.М. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Бондар К.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 року у справі № 910/12449/13 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Нацональної акціонерної компанії

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ"

про стягнення 126753,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірньої компанії "Газ України" Нацональної акціонерної компанії, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" про стягнення 126753,19 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 року позов задоволено повністю: вирішено стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 111624 грн. заборгованості, 8586,68 грн. пені, 63402,45 грн. інфляційних, 13986,14 грн. 3% річних.

Не погодившись з вказаним рішенням, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивач, всупереч умов укладеного між сторонами договору №14/11-431 про відступлення права вимоги не передав жодних документів ОСББ "Печерськ", які б підтверджували право вимоги, внаслідок чого відповідач не може виконати своє зобов'язання щодо сплати грошової суми за договором.

Апелянт, вважає безпідставними нарахування позивачем штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання. Крім того, зазначив, що вказана сума боргу є боргом ТОВ "БК "Антар" перед ТОВ "Житло-Сервіс Сантана" за несанкціоновано спожиту офісними приміщеннями ТОА "БК "Антар" теплову енергію на суму 111624,00 грн.

Після створення ОСББ "Печерськ", останнє звернулось до позивача з пропозицією укладення договору постачання природного газу для забезпечення потреб мешканців будинку, проте позивачем було відмовлено в укладенні такого договору до повного погашення заборгованості за спожитий природний газ у попередні періоди. З метою забезпечення постачання мешканців будинку тепловою енергією та гарячою водою, відповідач, під тиском з боку позивача уклав вказаний договір про відступлення права вимоги на умовах, запропонованих позивачем, які не відповідали дійсному волевиявленню сторін.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 року зазначену апеляційну скаргу прийнято до розгляду, у визначеному складі суддів, розгляд справи призначено на 25.05.2016 року.

25.05.2016 року в судовому засіданні колегією суддів Київського апеляційного господарського суду було оголошено перерву до 01.06.2016 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.05.2016 року у зв'язку з перебування судді Яковлєва М.Л. на лікарняному, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 року колегією суддів у визначеному складі апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" прийнято до розгляду.

Позивач, згідно з поданим до суду 05.05.2016 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційний суд залишити оскаржуване рішення господарського без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

27.12.2010 року між ДК "Газ України "НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та ТОВ "Житло-Сервіс Сантана" (покупець) укладено договір №06/10-3248ТЕ-41 поставки природного газу для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання, згідно умов якого постачальник зобов'язався поставити покупцю імпортований природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ в обсязі, визначеному умовами вказаного договору.

У зв'язку з передачею житлового будинку по вул. Старонаводницькій, 4-в у м. Києві в управління ОСББ "Печерськ", було виявлено заборгованість ТОВ "Житло-Сервіс-Санатна" перед позивачем за поставлений газ у розмірі 176153,59 грн. Вказане підтверджується матеріалами справи та не заперечується представниками сторін.

01.08.2011 року між ДК "Газ України" (кредитор) та ОСББ "Печерськ" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №14/11-431 (договір), згідно п.1.1 якого кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника - ТОВ "Житло-Сервіс Сантана" по зобов'язанню за договором № 06/10-3248-ТЕ-1 від 27.12.2010 року між кредитором та боржником.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що до нового кредитора за даним договором переходить право вимагати від боржника належного виконання зобов'язання - сплатити грошові кошти в розмірі 176153,59 грн.

Пунктом 2.1 договору визначено, що за передане право вимоги новий кредитор перераховує кредитору грошові кошти в розмірі 176153,59 грн. в 30 денний термін з моменту укладання договору.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що за неналежне виконання п. 2.1 даного договору новий кредитор сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем кошти сплачено частково в розмірі 64529,59 грн.

Позовними вимогами у даній справі є стягнення 111624,00 грн. заборгованості договором №06/10-3248-ТЕ-41 від 27.12.2010 року, 8586,68 грн. пені, 63402,45 грн. інфляційних втрат та 13986,14 грн. 3% річних (враховуючи заяву про збільшення позовних вимог)

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 01.08.2011 року між позивачем (кредитор) та відповідачем (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №14/11-431, відповідно до умов якого кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника кредитора - ТОВ "Житло-Сервіс Сантана" по зобов'язанням за договором №06/10-3248-ТЕ-41 від 27.12.2010 року, а саме право вимоги сплатити грошові кошти в розмірі 176153,59 грн. За передане право вимоги новий кредитор перераховує кредитору грошові кошти в розмірі 176153,59 грн. в 30 денний термін з моменту укладення договору.

Внаслідок часткової сплати заборгованості в розмірі 64529,59 грн. у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 111624,00 грн, яку позивач просить стягнути.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Статтями 509, 510 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно частини 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про сплату відповідачем суми заборгованості у розмірі 111624,00 грн.

Розмір вказаної заборгованості за договором підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості, актом звіряння розрахунків та не заперечується відповідачем.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 11624,00 грн. боргу за поставлений товар є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за договором призвело до прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо оплати вартості поставленого товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором, або актом цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони вільні в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, керуючись вказаним пунктом договору, враховуючи, що відповідачем не виконані в строк свої зобов'язання стосовно оплати товару за договором, позивач за період з з 11.02.2011 року по 23.02.2012 року нарахував відповідачу та пред'явив до стягнення пеню у розмірі 8586,68 грн.

За таких обставин, враховуючи, що несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань підтверджено обставинами та доказами у справі, суд погоджується зі зробленим позивачем та доданим до позову розрахунком пені у розмірі 8586,68 грн., який, за висновками суду, є арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам законодавства, внаслідок чого позов в цій частині також підлягає задоволенню у визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, позивачем за період з 31.08.2011 року по 05.11.2015 року нараховані та пред'явлені до стягнення три відсотки річних в сумі 13986,14 грн. та за період з 01.09.2011 року по 31.07.2015 року - інфляційні втрати у розмірі 63402,45 грн.

При перевірці апеляційним судом проведених позивачем розрахунків встановлено, що суми заявлених до стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню у визначеному позивачем розмірі.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 2.2 договору передбачено, що кредитор протягом 5 днів з моменту укладення даного договору зобов'язаний письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги боргу та передати новому кредитору необхідні документи, які засвідчують права, що передаються за даним договором.

Позивачем не надано суду доказів передачі вказаних документів відповідачу, з посиланням на їх втрату внаслідок проведення реорганізації позивача.

Суд першої інстанції вірно зазначав, що умовами укладеного між сторонами договору про відступлення права вимоги позивач та відповідач погодили обсяг права вимоги, яке перейшло до відповідача та вартість відступлення права вимоги, а також строк сплати вартості відступлення права вимоги.

Відповідач підписуючи договір, був обізнаний з його умовами, вартість відступлення права вимоги та строк її сплати сторонами визначений п. 2.1 договору і виконання вказаного пункту договору не залежить від факту повідомлення позивачем боржника та надання відповідачу необхідних документів.

Крім того, частина не погашеної відповідачем заборгованості є вартістю спожитого ТОВ "Житло-Сервіс Сантана" газу для потреб опалення та гарячого водопостачання, який самовільно використано ТОВ "Житло-Сервіс Сантана" для опалення офісних приміщень ТОВ "БК "Антар". Обсяг природного газу, переданого ТОВ "Житло-Сервіс Сантана" та неоплаченого останнім, підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу за період з січня по червень 2011 року.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач був обізнаний про вказані обсяги природного газу, їх вартість та наявність вказаної заборгованості, що підтверджується листом відповідача від 2.05.2011 № 54, в якому відповідач гарантував оплату заборгованості за природний газ поставлений до 31.05.2011 року, листом відповідача до ТОВ "Сантана" та інших від 23.06.2011 року № 132, яким відповідач вимагав надання гарантійного листа на погашення вказаної заборгованості.

Як вбачається зі змісту листа відповідача №171 від 02.10.2011 року направленого на адресу ТОВ "БК "Антар", між відповідачем та боржником ТОВ "Житло-Сервіс Сантана") 10.08.2011 року укладено договір № 2 про відступлення права вимоги, згідно умов якого до відповідача переходить право вимоги від ТОВ "БК "Антар" належного виконання зобов'язання - сплати боргу за поставлений природний газ в розмірі 111624,00 грн.

Суд першої інстанції приходить до вірного висновку про наявність у відповідача всіх необхідних документів та його обізнаність про вказану заборгованість, її розмір, документи, що її підтверджують.

Невиконання позивачем вимог п. 2.2 договору не може бути підставою для несплати відповідачем вартості відступлення права вимоги, але може бути підставою для відповідного звернення відповідач до позивача з вимогою відшкодування збитків, завданих неналежним виконання останнім умов договору.

Щодо посилань відповідача на невідповідність договору вимогам законодавства, укладення його під тиском та на умовах, що не відповідало дійсному волевиявленню сторін, апеляційний суд зазначає, що рішенням господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року, яке набрало законної сили, у справі № 910/14688/13, предметом розгляду якої було визнання недійсним договору відступлення права вимоги ОСББ "Печерськ" відмовлено у задоволення вказаного позову, таким чином визнано, що спірний договір укладено у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент його укладення.

З огляду на викладене позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Нацональної акціонерної компанії є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2016 року у справі № 910/12449/13 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" на рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2016 року у справі № 910/12449/13 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" на рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2016 року у справі № 910/12449/13 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 року у справі № 91012449/13 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12449/13 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді О.О. Хрипун

О.В. Тищенко