ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р. Справа № 922/6542/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю №300-01 від 08.01.2016 р.,

відповідача не зявився. ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватної фірми Олімп, м. Харків (вх. №1275 Х/2-8)

на рішення господарського суду Харківської області від 29 лютого 2016 року у справі № 922/6542/15

за позовом Приватної фірми Олімп, м. Харків,

до Комунального підприємства Охорони Здоров'я "Міжлікарняна аптека № 271", м. Харків

про стягнення коштів та повернення майна,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, приватна фірма "Олімп", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального підприємства Охорони Здоров'я "Міжлікарняна аптека № 271", в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в розмірі 1092,86 грн. за Договором оренди № 1 ОЛ/Ма 271 від 01.04.2013 р., неустойку в розмірі 33874,65 грн. за прострочення обовязку з повернення орендованого обладнання після припинення зазначеного Договору та зобов'язати відповідача повернути позивачеві зазначене орендоване майно вартістю 107160,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.02.2016 року у справі № 922/6542/15 (суддя Жиляєв Є.М.) в позові відмовлено частково. В частині стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 1092,86 грн. за Договором оренди № 1 ОЛ/Ма 271 від 01.04.2013 р. провадження у справі припинено. В частині позову щодо стягнення 33874,65 грн. неустойки за прострочення повернення орендованого обладнання та зобов'язання Комунального підприємства Охорони Здоров'я "Міжлікарняна аптека № 271" повернути Приватній фірмі "Олімп" орендоване майно за Договором оренди № 1 ОЛ/Ма 271 від 01.04.2013 р. відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність викладених в рішенні висновків суду, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить вищенаведене рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити,.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на безпідставність висновків господарського суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення неустойки за неповернення орендованого майна після закінчення строку дії договору оренди № 1 ОЛ/Ма 271 від 01.04.2013 р. та про зобовязання відповідача повернути це майно з посиланням на те, що цей Договір не було розірвано, оскільки у матеріалах справи відсутні докази оформлення сторонами в порядку пункту 5.5. Договору відповідної додаткової угоди про його розірвання та відсутнє рішення суду про розірвання цього Договору.

При цьому позивач зазначає, що розірвання договору оренди № 1 ОЛ/Ма 271 від 01.04.2013 р. підтверджується надсиланням відповідачем позивачу листа від 18 лютого 2015 року № 31, в якому він повідомив про розірвання Договору, і який відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України є пропозицією до розірвання, а також листом позивача від 19.02.2015 р. № 279, яким він надав згоду на цю пропозицію, виконавши умови ч. 3 зазначеної статті.

Зважаючи на наведене, позивач стверджує, що сторони, шляхом обміну листами, з тексту яких чітко випливає воля та намір сторін достроково припинити дію договору оренди № 1 ОЛ/Ма 271 від 01.04.2013 р., у передбачений законодавством спрощений спосіб припинили дію цього Договору з 18.02.2015 р., тобто згідно з п. 3 статті 291 Господарського кодексу України Договір оренди розірваний за погодженням сторін, а зважаючи на невиконання передбаченого п. 1.4 Договору обовязку з повернення обєкту оренди після припинення його дії та несплату орендної плати, наявні правові підстави для стягнення з відповідача неустойки, передбаченої ч. 2 статті 785 Цивільного кодексу України та зобовязання його повернути орендоване майно .

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, надаючи їм юридичну оцінку в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, 01.04.2013 р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено Договір оренди № 1 ОЛ/МА 271 (далі - Договір), згідно з умовами якого позивач зобовязався передати, а відповідач прийняти у строкове платне користування реєстратори розрахункових операцій, визначені в актах приймання-передачі.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Сторонами була укладена Додаткова угода до Договору оренди 1 ОЛ/МА 271 від 01.04.2013 р., в якій вони виклали пункти 1.2., 1.4, 2.1. , 3.2.4. Договору в новій редакції

Відповідно до пункту 1.2. Договору в редакції Додаткової угоди від 01.04.2013 р. кількість та характеристики предмета оренди визначається сторонами у актах приймання-передачі, які укладаються додатково до цього Договору.Місце розташування предмету оренди визначається орендарем на власний розсуд.Акти приймання-передачі в момент їх підписання свідчать про передачу предмета в оренди від Орендодавця до Орендаря

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що Орендодавець передає Орендареві предмет оренди у належному стані, що відповідає умовам його використання та цільовому призначенню.

На виконання умов Договору 01.04.2013 р. та 01.10.2013 р., згідно з п.п. 1.2.,1.3. вищевказаного Договору оренди, позивач передав відповідачу реєстратори розрахункових операцій, про що позивачем до матеріалів справи подано ОСОБА_1 приймання - передачі (т.с. І а.с. 13-14).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до позивача з Листом за вих. № 31 від 18.02.2015 р., в якому повідомив про припинення договірних зобов'язань по договору оренди № 10Л/МА від 01.04.2013 року з 18.02.2015 року.

19.02.2015 року позивач направив відповідачу ОСОБА_2 за вих. № 279-02, в якому надав згоду про дострокове припинення Договору оренди з 18.02.2015 року.

Позивач стверджує, що зазначені обставини підтверджують факти направлення відповідачем згідно з п. 2 ст. 188 ГК України пропозиції позивачу про дострокове розірвання договору оренди та прийняття цієї пропозиції позивачем відповідно до ч. 3 цієї статті, у звязку з чим вважає, що шляхом обміну листами, з тексту яких чітко випливає воля та намір сторін достроково припинити дію договору оренди, у передбачений законодавством України спрощений спосіб сторони припинили дію Договору оренди з 18.02.2015 року.

У зв'язку з вищевикладеним, 16.03.2015 року позивач своїм Листом за вих. № 280-03 направив відповідачу вимогу про повернення орендованого майна, проте відповідач листом за вих. № 46 від 23.03.2015 року відмовився повертати обєкти оренди.

Зважаючи на наведені обставини, позивачем в позовній заяві наголошено, що Договір оренди згідно п.3 ст.291 ГК України розірваний за погодженням сторін, а згідно з п.1.4. Договору оренди, орендовані реєстратори розрахункових операцій повинні були бути повернуто позивачу до 21.02.2015 року, проте, відповідач реєстратори розрахункових операцій не повернув та продовжує ним користуватися без жодних правових підстав та сплати орендної плати, у звязк з чим позивач на підставі ч. 2 статті 785 Цивільного кодексу України нарахував до стягнення неустойку за невиконання обовязку з повернення орендованого майна після припинення дії договору у розмірі подвійної орендної плати за період прострочення з 21.02.2015 р. по 21.11.2015 р. в сумі 38 874,65 грн., а також просив суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в розмірі 1092,86 грн., та зобов'язати відповідача повернути позивачеві орендоване майно, загальною вартістю 107160,00 грн., а саме: реєстратори розрахункових операцій Марія-301 МТМ (ао) Т10, в кількості 19 штук (заводські номер АО, АО, АО, АО НОМЕР_1, АО, А1, А2,АО НОМЕР_2, АО НОМЕР_3, А5, АО НОМЕР_4, АО НОМЕР_5, АО НОМЕР_6, АО НОМЕР_7, А2, АО НОМЕР_8, А1, АО НОМЕР_9, АО НОМЕР_10); реєстратори розрахункових операцій Марія-301 Т10, в кількості 5 штук (заводські номер АО, А5, АО, АО, АО НОМЕР_11); модеми зовнішні МТМ-01,в кількості 26 штук (заводські номери: МВ НОМЕР_12, МВ000017305, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ НОМЕР_13, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ, МВ.

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції у відзив на позов проти задоволення позову заперечував повністю, в обґрунтування своїх заперечень наголошував на тому, що договір оренди є чинним з огляду на те, що між сторонами, відповідно до положень п.5.4 та п.5.5 Договору оренди №1 ОЛ/МА 271 від 01.04.2013 р. не досягнуто згоди щодо розірвання спірного договору, а саме не оформлено між сторонами додаткової угоди до цього Договору.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинами справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на наступне.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 2 цієї статті, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Пунктом 1.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.04.2013 р. передбачено, що повернення предмета оренди здійснюється Орендарем протягом двох календарних днів після закінчення терміну дії цього Договору, або у будь-який момент за згодою сторін. Повернення предмета оренди оформляється актом приймання-передачі.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 5.2. Договору сторони встановили, що термін дії даного Договору починається в момент, визначений в пункті 5.1. даного Договору(з моменту підписання), і становить 5 років.

Оскільки сторони підписали Договір 01.04.2013 р., строк його дії відповідно до пункту 5.2. Договору встановлено до 01.04.2018 р.

Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Умовами Договору, а саме пункту 3.2.4. в редакції Додаткової угоди від 01.04.2013 р. передбачено право на його одностороннє розірвання лише орендодавцем, за умови порушення умов Договору орендарем та попередження останнього про таке розірвання.

При цьому в пункті 5.4. Договору сторони погодили, що якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

Відповідно до умов пункту 5.5. Договору, зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному в Україні законодавстві.

Згідно з п. 5.6. Договір може бути розірвано за письмовою згодою сторін або за рішенням суду. Розірвання даного Договору в односторонньому порядку не допускається, окрім випадків, передбачених даним Договором, додатковими угодами до нього або чинним законодавством.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Отже, Договір відповідно до його умов та положень статті 651 Цивільного кодексу України може бути розірваний або за погодженням сторін із її оформленням додатковою угодою , або в односторонньому порядку орендодавцем в порядку пункту 3.2.4. Договору, або за рішенням суду.

Як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами додаткової угоди про розірвання Договору, а з пояснень сторін вбачається, що відповідної додаткової угоди між сторонами не укладено, рішення суду про розірвання Договору в матеріалах справ також відсутнє і строк дії Договору не закінчився, він не припинив свою дію.

Окрім того, що сторонами не було оформлено розірвання договору шляхом оформлення додаткової угоди в порядку пунктів 5.4., 5.5. Договору, колегія суддів зазначає, що направлення відповідачем позивачу листа від 18 лютого 2015 року № 31, в якому він повідомив про припинення договірних зобовязань та повідомлення позивачем у відповідь на зазначений лист листом від 19.02.2015 р. № 279 про свою згоду на припинення Договору, не є діями сторін з направлення пропозиції про розірвання договору та її прийняття, оскільки в листі від 18 лютого 2015 року № 31 відповідач зазначив не про пропозицію розірвати договір, а повідомив про припинення договірних зобовязань, без зазначення підстав для такого припинення, встановлених договором або законом, крім того, надав пропозицію щодо придбання частини орендованого майна.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до умов Договору його одностороннє розірвання можливе лише з боку орендодавця в порядку пункту 3.2.4. Договору.

Тобто в зазначеному листі відповідачем не було висловлено пропозицію до позивача розірвати Договір в розумінні ч. 2 статті 188 ГК України, а було здійснено повідомлення про припинення зобовязань за Договором з невизначених підстав.

Відповідно й згода позивача на припинення договірних зобовязань, зазначена в листі від 19.02.2015 р. № 279-02, не є погодженням пропозиції про розірвання договору в розумінні ч. 3 статті 188 ГК України.

Крім того, подальші дії відповідача, а саме оплата за оренду майна за Договором оренди №1 ОЛ/МА 271 від 01.04.2013 за лютий-березень 2015 року, 2-4 квартали 2015 року, свідчать про відсутність згоди сторін Договору щодо його розірвання.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскільки Договір не припинив свою дію, у відповідача відсутній обовязок з повернення орендованого майна, у звязку з чим підстави для задоволення позовних вимог про стягнення неустойки за невиконання зазначеного обовязку та про повернення орендованого майна відсутні.

Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про припинення провадження в цій частині на підставі п. 1-1 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору, оскільки з матеріалів справи а саме: платіжних доручень: № 1089 від 24.02.2016 р. на суму 5100,00 грн., № 1088 від 24.02.2016 р. на суму 5100,00 грн., № 1086 від 24.02.2016 р. на суму 3400,00 грн., № 1090 від 24.02.2016 р. на суму 5100,00 грн., заяви позивача про припинення зобов'язання зарахування № 304-02 від 25.02.2016 р. та з наданих пояснень сторін, вбачається, що відповідачем 24.02.2016 року перераховано на рахунок позивача грошові кошти на загальну суму 18700,00 грн., яка включає в себе заявлену до стягнення заборгованість з орендної плати в розмірі 1092,86 грн., а тому зобовязання зі сплати цієї суми орендної плати припинились шляхом виконання відповідно до положень статті 599 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, у звязку з чим її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Виходячи з викладеного, керуючись 91, 99, 101, 102, п. 1 статті 103, статтею 105, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватної фірми Олімп залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29 лютого 2016 року у справі № 922/6542/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Тарасова І.В.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Фоміна О.А.