ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" травня 2016 р.Справа № 916/655/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Одесагаз (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1; )

до відповідача: Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району „Роздільнатеплокомуненерго (67400, Одеська обл., м. Роздільна, вул. Леніна, 26; )

про стягнення заборгованості в сумі 12 073,84 грн., з якої: 753,41 грн. 3% річних, 11 019,81 грн. пеня, 300,62 грн. інфляційні втрати

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 04.01.2016 №21/17-8;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 31.12.2015.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство „Одесагаз (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району „Роздільнатеплокомуненерго (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 12 073,84 грн., з якої: 753,41 грн. 3% річних, 11 019,81 грн. пеня, 300,62 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 22.03.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 13.04.2016.

В судових засіданнях оголошувались перерви 13.04.2016 до 20.04.2016, 20.04.2016 до 16.05.2016, 16.05.2016 до 26.05.2016.

Ухвалою суду від 16.05.2016 продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 525, 526, 530, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, статті 193, 216, 217, 231, 264, 265 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору розподілу природного газу від 15.12.2015 № 008034, щодо прострочення оплати за надані послуги з розподілу газу.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Відповідач надав відзив від 08.04.2016 № 85/04 (вх. № 9130/16 від 11.04.2016) в якому просив суд відмовити в задоволенні позову ПАТ „Одесагаз в повному обсязі, з огляду на те що він отримав рахунки-фактури.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в:

15.12.2015 Відповідачем було підписано та надано Позивачу заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с. 14). На підставі вказаної заяви Позивач та Відповідач уклали Договір розподілу природного газу № 008034 (далі Договір від 15.12.2015).

Відповідно до пунктів 2.1, 6.4 Договору від 15.12.2015 оператор ГРМ (Позивач) зобовязався надати споживачу (Відповідачу) послугу з розподілу природного газу, а споживач зобовязався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку визначені цим договором. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку оператора ГРМ.

Отже, обовязок зі сплати обумовлений сторонами настанням обставини отримання Відповідачем рахунку оператора ГРМ.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що Позивачем на виконання умов Договору від 15.12.2015 надано Відповідачу послуги з розподілу природного газу та виставлені рахунки-фактури на загальну суму 220 489,87 грн., а саме:

Рахунок-фактура від 03.02.2016 № 008034/1/3/3 від ПАТ „Одесагаз за січень 2016р. на загальну суму 131 925,18 грн., який Відповідач отримав 03.02.2016, що ним не заперечується та про що зазначено у відзиві (а.с. 50). Окрім того, на бланку вказаного рахунку-фактури також розміщено й Авансовий рахунок-фактуру на лютий 2016р. від 03.02.2016 № 008034/2/3/3 на загальну суму 99 510,00 грн. (а.с. 102). Отже, у Відповідача виник обовязок зі сплати послуг з розподілу газу за січень, лютий 2016 року саме з 03.02.2016.

Відповідачем сплачено за надані послуги у розмірі 220 489,87 грн., а саме:

131 925,18 грн. платіжне доручення від 18.02.2016 № 51 (а.с. 65);

88 564,69 грн. платіжне доручення від 04.03.2016 № 54 (а.с. 66).

Отже, оплату здійснено з порушенням вимог пункту 6.4 Договору від 15.12.2015.

В силу частини другої статті 20 Господарського кодексу України, захист прав і законних інтересів субєктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 8.2 Договору від 15.12.2015 у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14).

Судом встановлено, що сума пені за прострочення оплати за Договором від 15.12.2015 за періоди з 03.02.2016 по 03.03.2016, без урахування дня фактичної сплати, складає 5 573,12 грн., яка розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
131 925,1803.02.2016 - 17.02.20161522.0000 %2 378,98
88 564,6903.02.2016 - 03.03.20163022.0000 %3 194,14
Всього: 5 573,12

Отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 5 446,69 грн. (11 019,81 5 573,12 = 5 446,69).

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання за Договором від 15.12.2015 за періоди з 03.02.2016 по 03.03.2016, без урахування дня фактичної сплати, становить суму у розмірі 381,03 грн., яка розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
131 925,1803.02.2016 - 17.02.2016153 %162,65
88 564,6903.02.2016 - 03.03.2016303 %218,38
Всього: 381,03

Отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 372,38 грн. (753,41 381,03 = 372,38).

Суд дійшов висновку про відмову в позовних вимогах про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 300,62 грн. з огляду на наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пункт 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14).

Судом встановлено відсутність інфляційного збільшення суми боргу, а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
03.02.2016 - 17.02..180.996-527.70131397.48
03.02.2016 - 03.03.201688564.690.996-354.2688210.43

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 5 573,12 грн. пені, 381,03 грн. 3 % річних.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 27 травня 2016 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 509, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, статтею 549, частиною другою статті 625, статтею 629 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 193 Господарського кодексу України, пунктами 1.9, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14, статтями 33, 34, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району „Роздільнатеплокомуненерго (67400, Одеська обл., м. Роздільна, вул. Леніна, 26; ) на користь Публічного акціонерного товариства „Одесагаз (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1; ) 5 573,12 грн. (пять тисяч пятсот сімдесят три гривні 12. коп.) пені, 381,03 грн. (триста вісімдесят одна гривня 03 коп.).

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району „Роздільнатеплокомуненерго (67400, Одеська обл., м. Роздільна, вул. Леніна, 26; ) на користь Публічного акціонерного товариства „Одесагаз (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1; ) витрати на сплату судового збору у розмірі 679,63 грн. (шістсот сімдесят девять гривень 63 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.А. Шаратов