ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016р. Справа№ 914/3625/15

Колегія суддів у складі:

Головуючого судді Запотічняк О.Д.

Судді Король М.Р.

Судді Яворського Б.І.

при секретарі Зубрицькій М.О.

розглянувши справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопмент Захід Груп", м.Самбір

про: стягнення вартості втраченого товару (збитків) в сумі 277 815,00 грн.

За участю представників:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Клим В.В., Максимець Л.В. - представники;

Суть спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопмент Захід Груп" про: стягнення вартості втраченого товару (збитків) в сумі 277 815,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 січня 2013 р. між ним та відповідачем було укладено Договір суборенди приміщення №82/01, відповідно до умов якого, відповідач надав йому в тимчасове користування торгову площу (приміщення) у Торгово - виставковому центрі "Три слони" за адресою: с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, вул. Яворівська,22.

Дані приміщення використовувались у відповідності до умов договору оренди, а саме позивач проводив у вказаному приміщенні виставки (експозиції) меблів українського виробника - фабрики ТзОВ "Ембавуд Україна".

В зв'язку з порушенням позивачем умов договору в частині сплати орендної плати, 31.08.2013р. між сторонами було укладено угоду про припинення з 12.09.2013р. чинності договору суборенди № 82/01 від 31.01.2013р.

Позивач стверджує, що у відповідності до умов передбачених п.6.4.5 договору, відповідач притримав належні позивачу речі та майно до погашення наявної заборгованості по орендній платі, шляхом не випуску з території, на якій розміщений об'єкт суборенди, і таким чином дане майно відповідач залишив в себе на відповідальне зберігання.

13.09.2013р. позивачем було складено Акт інвентаризації товарів, які належать йому та знаходяться в приміщенні орендованому відповідно до умов договору суборенди від 31.01.2013р. №82/01. Зокрема згідно даного акту вартість товару становить 277 815,00 грн.

Відповідач від підпису даного акту відмовився, про що складено відповідний акт.

17 вересня 2014 року було погашено заборгованість перед відповідачем а відтак, згідно взятих на себе сторонами при підписанні договору суборенди зобов'язань (п.6.4.5) та звичаїв ділового обороту, після погашення заборгованості позивачем, у відповідача виникло взаємне зобов'язання повернути майно відповідача на суму 277 815 грн.00 коп., яке залишилось в нього на відповідальному збереженні.

Проте, зобов'язання щодо повернення майна позивачу, відповідач не виконав до даного часу, тобто не маючи жодних правових підстав, відповідач незаконно заволодів майном позивача, відмовився від повернення майна, повідомивши, що товару, який за домовленістю було тимчасово залишено в приміщенні відповідача, вже не існує в натурі, так як відповідач розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином відповідачем було завдано позивачу збитків на суму 277 815,00 грн.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 23.10.2015 року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 03.11.2015року.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою позивача та для надання додаткових доказів.

Відповідач в судове засідання з'явився, через канцелярію суду подав відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечив у повному обсязі.

В судовому засіданні 03.11.2015р. розгляд справи було відкладено на 24.11.2015р.

Позивач в судове засідання 24.11.2015р. повторно не з'явився, причин неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду.

Представники відповідача в судове засідання з'явилися, позовні вимоги не визнали, пояснили, що позивач весь товар вивіз, з заявами в правоохоронні органи не звертався, кримінальні провадження не порушувалися.

Враховуючи неявку позивача в судове засідання, неповідомлення про причини неявки, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 01.12.2015р. та зобов'язав позивача документально обґрунтувати позовні вимоги, надати докази, що товаро-матеріальні цінності не повернені відповідачем.

В судове засідання 01.12.2015р. з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті спору.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задоволити. По суті позову зазначив, що 31 січня 2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір суборенди приміщення №82/01, відповідно до умов якого, відповідач надав позивачу в тимчасове користування торгову площу (приміщення) у Торгово - виставковому центрі "Три слони" за адресою: с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, вул. Яворівська,22. Дані приміщення використовувались у відповідності до умов договору оренди, а саме позивач проводив у вказаному приміщенні виставки (експозиції) меблів українського виробника - фабрики ТзОВ "Ембавуд Україна". У зв'язку з порушенням позивачем умов договору в частині сплати орендної плати, 31.08.2013р. між сторонами було укладено угоду про припинення з 12.09.2013р. чинності договору суборенди № 82/01 від 31.01.2013р. У відповідності до умов передбачених п.6.4.5 договору, відповідач притримав належні позивачу речі та майно до погашення наявної заборгованості по орендній платі, шляхом не випуску з території, на якій розміщений об'єкт суборенди, і таким чином дане майно відповідач залишив в себе на відповідальне зберігання.

13.09.2013р. позивачем було складено Акт інвентаризації товарів, які належать йому та знаходяться в приміщенні орендованому відповідно до умов договору суборенди від 31.01.2013р. №82/01. Зокрема, згідно даного акту вартість товару становить 277 815,00 грн.. Відповідач від підпису даного акту відмовився, про що позивачем складено відповідний акт.

17 вересня 2014 року позивачем було погашено заборгованість перед відповідачем а відтак, згідно взятих на себе сторонами при підписанні договору суборенди зобов'язань (п.6.4.5) та звичаїв ділового обороту, після погашення заборгованості позивачем, у відповідача виникло взаємне зобов'язання повернути майно відповідача на суму 277 815 грн.00 коп., яке залишилось в нього на відповідальному збереженні.

Однак відповідач відмовився повертати майно, повідомивши, що товару, який за домовленістю було тимчасово залишено в приміщенні відповідача, вже не існує в натурі, так як відповідач розпорядився ним на власний розсуд, у зв'язку з чим позивачу було заподіяно збитків на суму 277 815,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач долучив до справи звіт про вартість майна, який складений 02.10.2015р. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5.

Представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що на виконання угоди від 31.08.2013р. про припинення з 12.09.2013р. чинності договору суборенди №82/01 від 31.01.2013р. об'єкт суборенди був повернутий суборендарем на підставі акту приймання-передачі від 13.09.2013р. В даному акті було зазначено, що об'єкт суборенди на момент приймання має задовільний стан, та сторони один до одного претензій не мають. Відповідно до п. 6.1.24 договору суборенди, позивач протягом 3 (трьох) днів з моменту припинення договору зобов'язаний був звільнити об'єкт суборенди від всіх належних йому товарів, майна, відокремлюваних поліпшень або модифікацій. Відповідачем не чинилось жодних перешкод в отриманні позивачем свого майна із суборендованої ним площі об'єкта суборенди. Спірне майно у володінні відповідача відсутнє. Звернув увагу на те, що позивач протягом тривалого часу не звертався з жодними вимогами про повернення майна, а саме з моменту підписання позивачем акту про повернення об'єкта оренди до дати подання даного позову (більше 2-х років).

В судовому засіданні 01.12.2015р. оголошувалась перерва до 08.12.2015р.

В судовому засіданні 08.12.2015р. позивач долучив до матеріалів справи Інвентаризацію салону "Ембавуд" в ТЦ "Три Слони", а також Акт про не допуск від 13.09.2013р.

Представник відповідача просив суд оголосити перерву в судовому засіданні для надання можливості ознайомитися з документами, долученими позивачем до матеріалів справи.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 15.12.2015р.

В судове засідання 15.12.2015р. з'явилися представники сторін. В наданих поясненнях представник позивача зазначив, що відповідач реалізував належний позивачу товар та отримані кошти зарахував в рахунок погашення заборгованості яка існувала по договору суборенди від 31.01.2013р. №82/01. В підтвердження даних обставин позивач надав суду копії квитанцій "Приватбанку" за грудень 2013 року.

Окрім того, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на звіт про вартість майна, який складений 02.10.2015р. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5. Згідно даного звіту вартість майна притриманого відповідачем становить 277 815,00 грн.

Відповідач заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що об'єкт суборенди був повернутий суборендарем на підставі акту приймання-передачі від 13.09.2015р. В даному акті було зазначено, що об'єкт суборенди на момент приймання має задовільний стан, та сторони один до одного претензій не мають.

Зазначив, що відповідачем не чинилось жодних перешкод в отриманні позивачем свого майна із суборендованої ним площі об'єкта суборенди. Спірне майно у володінні відповідача відсутнє.

Оскільки позиції сторін відносно того чи притримував відповідач належне позивачу майно після розірвання договору суборенди від 31.01.2013р. №82/01 є взаємно суперечливими, місцезнаходження спірного майна на час розгляду справи невідоме, а долучені сторонами докази не дають можливості суду повно та всебічно дослідити дані обставини в межах даного судового провадження, суд прийшов до висновку про необхідність направлення матеріалів справи в прокуратуру Пустомитівського району Львівської області для перевірки наступних обставин:

- чи знаходиться спірне майно, перелічене в акті інвентаризації від 13.09.2013р. (а.с. 30-38 Том І) та Звіті про вартість майна (а.с. 3-61 Том ІІ) в приміщенні торгового центру "Три Слони" за адресою: с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, вул. Яворівська, 22?

- якщо в приміщеннях за зазначеною адресою спірне майно, перелічене в акті інвентаризації від 13.09.2013р. (а.с. 30-38 Том І ) та Звіті про вартість майна (а.с. 3-61 Том ІІ) відсутнє, необхідно встановити його місцезнаходження, підстави його переміщення та осіб, що здійснили переміщення.

- чи було спірне майно, перелічене в акті інвентаризації від 13.09.2013р. (а.с.30-38 Том І ) та Звіті про вартість майна (а.с. 3-61 Том ІІ) реалізоване відповідачем після розірвання договору суборенди від 31.01.2013р. №82/01. Якщо так, то коли саме і куди були зараховані виручені з реалізації даного майна кошти?

- встановити де здійснював огляд спірного майна переліченого в Звіті про вартість майна (а.с. 3-61 Том ІІ) оцінювач фізична особа - підприємець ОСОБА_5.

У зв'язку з направленням матеріалів справи слідчому органу, ухвалою від 15.12.2015р. провадження у справі було зупинено.

Дана ухвала суду була оскаржена відповідачем в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.02.2016р. було скасовано ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.12.2015р. а матеріали справи направлено до Господарського суду Львівської області для розгляду. При прийнятті даної постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що місцевий господарський суд безпідставно поклав встановлення обґрунтованості позову на правоохоронний орган (прокуратуру Пустомитівського району Львівської області), замість вирішення справи за наданими сторонами доказами, передбаченими розділом V ГПК України.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.03.2016р. розгляд справи було призначено на 05.04.2016р.

В судове засідання 05.04.2016р. з'явилися представники сторін. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задоволити. Представник відповідача заперечив.

В судовому засіданні було оголошено перерву до 12.04.2016р.

В судовому засіданні 12.04.2016р. розгляд справи відкладався до 27.04.2016р. у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання.

Ухвалою від 12.04.2016р. було призначено колегіальний розгляд справи в складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 16.01.2016р. для розгляду даної справи було визначено колегію суддів в складі:

1. Запотічняк О.Д.- головуючий суддя;

2. Яворський Б.І.

3. Король М.Р.

В судове засідання 27.04.2016р. з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті спору. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задоволити з підстав наведених в позовній заяві та матеріалах справи. Представник відповідача підтримав свої заперечення викладені у відзиві на позов.

В судовому засіданні 27.04.2016р. оголошувалась перерва до 01.06.2016р.

В судове засідання 01.06.2016р. з'явився представник відповідача, просив суд в позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позов та поясненнях наданих в судових засіданнях.

Позивач не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що засвідчується підписом представника на бланку оголошення перерви в судовому засіданні.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

31 січня 2113року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Девелопмент Захід Груп" (орендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (суборендар) було укладено договір суборенди №82/01 за умовами якого орендар зобов'язався передати, а суборендар зобов'язався прийняти у строкове, платне суборендне користування об'єкт суборенди, а саме: торгову площу (приміщення) в розмірі 135 кв.м., яким користується згідно умов Договору оренди № 01/11 від 16.11.2012р. укладеного між ТОВ "Торгово-виставковий центр "Ватра" та ТОВ "Девелопмент Захід Груп". Об'єкт суборенди розташований на другому поверсі ТЦ "Три Слони" (за адресою: Україна, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Зимна Вода, вул. Яворівська, 22) під умовним внутрішнім номером 222. Вартість об'єкта суборенди (майна) складає 1 226 299, 50 грн. Об'єкт суборенди передається суборендарю для здійснення торгівельної діяльності, а саме для торгівлі меблями та предметами інтер'єру.

Відповідно до розділу 4 Договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 4.1. цього Договору та закінчується 30.11.2013р. Договір суборенди не підлягає пролонгації після закінчення строку його дії.

Згідно з Розділом 3 договору, об'єкт суборенди повинен бути переданий орендарем та прийнятий суборендарем не пізніше 01.02.2013р. При передачі об'єкта суборенди складається Акт приймання-передачі об'єкта суборенди (Додаток № 3 до даного Договору), який підписується уповноваженими представниками сторін та є невід'ємною частиною даного Договору. Об'єкт суборенди вважається переданим в суборенду з моменту підписання Акту приймання-передачі об'єкта суборенди (п.п. 3.2.-3.4. Договору).

На виконання зобов'язань за Договором, позивачем було передано відповідачу об'єкт оренди, вказаний в п. 1.1. Договору. Факт передачі майна позивачем та прийняття його відповідачем підтверджується Актом приймання-передачі об'єкта суборенди від 01.02.2013р. Даний акт підписаний та скріплений печатками сторін Договору. (Том І а.с. 26).

31.08.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено Угоду про припинення чинності Договору, відповідно до якої, дія договору припиняється з 12.09.2013р., а відповідач (суборендар) в свою чергу гарантує оплату всіх платежів, передбачених Договором. 13.09.2013р. об'єкт оренди був повернений відповідачем та прийнятий позивачем, про що свідчить наявний в матеріалах справи Акт приймання-передачі (повернення) об'єкта суборенди від 13.09.2013р. (Том І а.с. 28).

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, причиною дострокового припинення договірних відносин між сторонами стала наявна заборгованість позивача перед відповідачем по орендній платі за користування об'єктом оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2013р. сторонами Договору підписано Акт звіряння розрахунків, відповідно до якого заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед позивачем за Договором суборенди № 82/01 від 31.01.2013р. станом на 12.09.2013р., складає 126 007,00 грн. Даний Акт скріплений підписом головного бухгалтера ТОВ "Девелопмент Захід Груп" та ФОП ОСОБА_1, а також печатками сторін Договору (Том І а.с. 29).

Згідно тверджень позивача, дана заборгованість була предметом спору у справі №914/4716/13, яка розглядалась Господарським судом Львівської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що у зв'язку з наявністю в нього заборгованості по орендній платі на момент розірвання договірних відносин, відповідачем у відповідності до умов передбачених п.6.4.5 договору, було притримано належні позивачу речі та майно до погашення наявної заборгованості по орендній платі, шляхом не випуску з території, на якій розміщений об'єкт суборенди, і таким чином дане майно відповідач залишив в себе на відповідальне зберігання.

За твердженнями позивача, незважаючи на те, що 17 вересня 2014 року заборгованість по орендній платі було погашено, відповідач не повернув притримане майно, тобто не маючи жодних правових підстав, відповідач незаконно заволодів майном. В подальшому відповідач відмовився від повернення майна, повідомивши, що товару, який за домовленістю було тимчасово залишено в приміщенні відповідача, вже не існує в натурі, так як відповідач розпорядився ним на власний розсуд, у зв'язку з чим позивачу було заподіяно збитків на суму 277 815,00грн.

Як вбачається з рішення господарського суду Львівської області від 13.012.014р. по справі №914/4716/13, яке наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом було встановлено, що внаслідок неналежного невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором, станом на 13.01.2014р. утворилася заборгованість в розмірі 91 592,91 грн.

Відповідно до п. 6.4.5 договору суборенди №82/01сторони передбачили, що орендар має право притримати речі та майно, що належать суборендарю шляхом не випуску з території на якій розміщений об'єкт суборенди у випадку порушення суборендарем п. 5.2 та 5.9 договору.

З системного аналізу положень п. 5.2 та п.5.9 договору вбачається, що вони регулюють порядок та строки сплати суборендарем суборендної плати та витрат з експлуатації об'єкта суборенди.

Як стверджується позивачем і не заперечується відповідачем а також підтверджується рішенням суду по справі №914/4716/13, на момент розірвання договору суборенди у позивача існувала заборгованість по суборендній платі.

З наведеного випливає, що у відповідача як орендаря були правові підстави обумовлені договором суборенди притримати належне суборендарю майно у випадку неналежного виконання ним своїх зобов'язань в частині сплати суд орендної плати та витрат з експлуатації об'єкта суборенди.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як «притримання» закріплений в параграфі 7 Глави 49 «Забезпечення виконання зорбов'язання» Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ст.594 ЦК України, кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу наведеної норми закону випливає, що для застосування права притримання не потрібна згода сторін, тобто право притримання є односторонньою угодою, яка являє собою дії кредитора щодо неповернення речі боржнику.

В той же час слід звернути увагу на те, що кредитор, який притримує річ у себе, зобов'язаний негайно повідомити про це боржника. Кредитор відповідає за втрату, псування або пошкодження речі, яку він притримує в себе, якщо втрата, псування або пошкодження сталися з його вини. Кредитор не має права користуватися річчю, яку він притримує у себе.

До кредитора, який притримує у себе річ боржника, не переходить право власності на неї. ( ст. 595-596 ЦК України).

В той же час суд звертає увагу на те, що ч.1 ст. 595 ЦКУ передбачає, що кредитор, який притримав річ у себе, зобов`язаний негайно повідомити про це боржника.

Як визначено ч.1 ст. 547ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

З наведеного випливає, що, що кредитор має письмово попередити боржника про притримання речі.

Таким чином належним доказом того, що відповідач притримав майно позивача є письмове повідомлення про таке притримання.

Однак в матеріалах справи таке повідомлення відсутнє.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п. 6.1.24 договору сторони погодили, що протягом трьох днів з моменту припинення даного договору в зв'язку з його розірванням чи закінченням строку суборенди, суборендар та всі інші користувачі суборендаря зобов'язуються звільнити об'єкт суборенди від всіх належних їм товарів, майна та відокремлювальних поліпшень або модифікацій.

31.08.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено Угоду про припинення чинності Договору, відповідно до якої, дія договору припиняється з 12.09.2013р. Об'єкт оренди був повернений позивачем та прийнятий відповідачем, про що свідчить наявний в матеріалах справи Акт приймання-передачі (повернення) об'єкта суборенди від 13.09.2013р. (Том І а.с. 28).

В даному акті сторони зазначили, що один до одного претензій не мають.

Таким чином позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач притримав належне йому майно (меблі) на суму 277 815,00 грн. та не повернув його.

Суд також звертає увагу на те, що згідно тверджень позивача, заборгованість перед відповідачем по орендній платі була погашена 17 вересня 2014 року. Позов про стягнення вартості втраченого товару (збитків) в сумі 277 815,00 грн. поданий до суду в жовтні 2015 року. Позивачем не надано суду доказів звернення в правоохоронні органи із заявою щодо неправомірних дій відповідача по притриманого майна після погашення боргу та незаконному його заволодінні.

Більше того, з метою дослідження обставин, які не можна дослідити в межах даного судового провадження, матеріали справи скеровувались в прокуратуру Пустомитівського району Львівської області для перевірки наступних обставин:

- чи знаходиться спірне майно, перелічене в акті інвентаризації від 13.09.2013р. (а.с. 30-38 Том І) та Звіті про вартість майна (а.с. 3-61 Том ІІ) в приміщенні торгового центру "Три Слони" за адресою: с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, вул. Яворівська, 22?

- якщо в приміщеннях за зазначеною адресою спірне майно, перелічене в акті інвентаризації від 13.09.2013р. (а.с. 30-38 Том І ) та Звіті про вартість майна (а.с. 3-61 Том ІІ) відсутнє, необхідно встановити його місцезнаходження, підстави його переміщення та осіб, що здійснили переміщення.

- чи було спірне майно, перелічене в акті інвентаризації від 13.09.2013р. (а.с.30-38 Том І ) та Звіті про вартість майна (а.с. 3-61 Том ІІ) реалізоване відповідачем після розірвання договору суборенди від 31.01.2013р. №82/01. Якщо так, то коли саме і куди були зараховані виручені з реалізації даного майна кошти?

- встановити де здійснював огляд спірного майна переліченого в Звіті про вартість майна (а.с. 3-61 Том ІІ) оцінювач фізична особа - підприємець ОСОБА_5.

Однак дана ухвала суду була оскаржена відповідачем в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.02.2016р. було скасовано ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.12.2015р. а матеріали справи направлено до Господарського суду Львівської області для розгляду. При прийнятті даної постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що місцевий господарський суд безпідставно поклав встановлення обґрунтованості позову на правоохоронний орган (прокуратуру Пустомитівського району Львівської області), замість вирішення справи за наданими сторонами доказами, передбаченими розділом V ГПК України.

Позивач не оскаржував дану постанову в касаційному порядку, а отже погодився з нею.

Слід також звернути увагу на те, що позивач просить суд стягнути з відповідача саме збитки в сумі 277 815,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Однак, позивачем не доведено суду наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення.

Окрім того, оцінюючи розмір збитків позивач посилається на Акт інвентаризації товарів від 13.09.2013р., які належать йому та знаходились в приміщенні орендованому відповідно до умов договору суборенди від 31.01.2013р. №82/01, а також на звіт про вартість майна, який складений 02.10.2015р. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5.

Суд звертає увагу на те, що у звіті про вартість майна складеному 02.10.2015р. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 зазначено, що оцінювач особисто оглянув майно, яке є об'єктом оцінки (ст. 35 звіту).

Однак враховуючи, що згідно тверджень позивача, відповідач не повернув та реалізував належне позивачу майно ще в грудні 2013р., не зрозуміло, яке майно оглядав оцінювач ОСОБА_5 в жовтні 2015 року, і де знаходилось майно в момент його огляду. Оскільки твердження позивача та звіт оцінювача є взаємно протилежними, вони не беруться колегією суддів до уваги.

Акт інвентаризації від 13.09.2013р. (Том І а.с. 30-38) складений позивачем з метою фіксації належного йому майна, яке залишилось на відповідальне зберігання у відповідача після розірвання договору оренди приміщення. Для відображення в ньому всіх матеріальних цінностей, потрібно було б оглянути приміщення де вони знаходяться та скласти чіткий їх перелік. В той же час, в матеріалах справи (Том ІІ а.с. 68а) наявний Акт про не допуск з якого вбачається, що позивач не був допущений до даного приміщення, меблі знаходились в приміщенні, однак скласти акт інвентаризації майна не мав змоги.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст.28, 33, 43, 44, 48, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопмент Захід Груп" про: стягнення вартості втраченого товару в сумі 277 815,00 грн. - відмовити

2. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 06.06.2016р.

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Король М.Р.

Суддя Яворський Б.І.