ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 червня 2016 р. справа № 903/287/16

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Сердюкова Аліна Олегівна

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (представник за дов. від 22.03.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_2 (представник за дов. №46 від 14.01.2016 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" до державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство" про стягнення 145 374,34, грн.

В судовому засіданні 06.06.2016 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" звернулось в господарський суд Волинської області з позовом до державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство" про стягнення 145374,34 грн. в тому числі 131 664,64 грн. заборгованості за користування вагоном у період з 29.08.2014р. по 28.09.2015р. (395 діб) у відповідності до укладеного між сторонами договору №2329/1261-2012 від 29.12.2012р. про надання послуг з організації перевезень вантажів у власник на піввагонах, 13709,70 грн. пені, нарахованої за прострочку платежів (за період з 09.10.2015р. по 29.03.2016р.), а також судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №2329/1261-2012 від 29.12.2012р. про надання послуг з організації перевезень вантажів у власник на піввагонах, у якому Сторонами було погоджено, що вартість (ціна) послуг з організації перевезення вантажів Замовника (Відповідача) по кожному вагону включає в себе, в тому числі, й плату за користування вагоном за межами України за добу, яка складала 21,03 швейцарських франків (без урахування ПДВ) з 01.07.2014 і на кожних наступний місяць сплачується в гривнях згідно з курсом швейцарського франку до гривні відповідно до курсу встановленого НБУ на перший робочий день місяця, що передує місяцю в якому будуть надаватися послуги. Також до плати включається вартість послуг Основного виконавця. При перебуванні вагону за межами України - 4,00 грн. (крім того ПДВ у розмірі 0,80 грн.) за добу.

Абзацом 3 підпункту 2.2.10 Договору закріплено, що плата за користування вагоном за межами України нараховуються за весь час з моменту передачі вагону на інозалізницю на прикордонній станції до моменту прийому вагону на прикордонній станції України.

Одним з обовязків за договором визначено, що замовник (відповідач), зобовязаний вносити плату за користування вагонами в робочому стані за час перебування їх за межами України за цінами, узгодженими договором.

Момент переходу вагону №65786584 на інозалізницю засвідчується Львівською залізницею у передаточній передавальній відомості №228 від 29.08.2014 (29 серпня 2014 року) та момент повернення - у передавальній поїздній відомості №02958 від 28.09.2015 (29 вересня 2015 року).

Враховуючи, що вагон №65786584 є власністю вагонної компанії, про що, в тому числі, зазначено у графі 11 накладної УМВС, посилання відповіча на положення статей статуту залізниць України щодо укладення договору перевезення (накладної) та користування вагонами залізниці, на статті 909 ЦК України і 307 ГК України не є коректним. Дані відносини сторін регулюються укладеним Договором.

По-друге, договором передбачено не лише обовязок замовника щодо направлення інструкції на вимогу підпункту 2.2.11, але ряд обовязків щодо ефективного використання вагонів та їх повернення на територію України у порожньому стані, а саме: підпункт 2.2.4 - для ефективного використання вагонів організовувати своєчасну передачу порожніх вагонів з підїзних колій на станції залізниць укрупненими групами або маршрутами; підпункт 2.2.8 - здійснювати або сприяти здійсненню навантаження та вивантаження вагонів, відправлення вантажів за призначенням, а також відправлення в порожньому стані вагонів за перевізними документами зі станцій, розташованих на залізницях інших держав, якщо не встановлено іншого порядку; підпункт 2.2.10 - сприяти своєчасному поверненню із-за кордону вагонів власності співвиконавців; підпункт 2.2.13 - інформувати основного виконавця про всі обставини, які перешкоджають відправленню та просуванню вагонів, які не залежать від основного виконавця і залізниці; підпункт 2.2.19 - до дати прибуття завантаженого вагону на станцію призначення надавати вантажоодержувачу інформацію, отриману від основного виконавця, щодо подальшого відправлення вагонів після вивантаження на станцію наступного навантаження або на станцію тимчасового відстою.

Умовами договору не передбачено обовязку власника вагону (співвиконавця) або основного виконавця надавати дозвіл на повернення вагону на прикордонну станцію України.

Також, всупереч п.п.2.2.13 договору, замовником не поінформовано основного виконавця (позивача) про будь-які причини перешкоди у поверненні порожнього вагону на прикордонну станцію України.

Щодо обовязку основного виконавця (позивача), визначеного підпунктом 2.4.10 договору, до дати прибуття завантаженого вагону на станцію призначення надавати замовнику або на станцію прибуття вказівку на відправлення таких вагонів після вивантаження, якщо не встановлено іншого порядку. Інший порядок передбачає саме надання замовником (відповідачем) інструкції у порядку підпункту 2.2.11 договору.

В судовому засіданні представник позивача, предявлені до відповідача позовні вимоги підтримала та просить суд задовольнити позов в повному обємі, поклавши при цьому на ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" обовязок відшкодування ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" понесених ним при поданні позову до суду сум судових витрат. Крім того, надала суду пояснення від 06.06.2016р. з приводу нарахування суми заборгованості, зазначила, що за користування вагоном за межами кордону України за період з 29.08.2014р. по 28.09.2015р. нарахована плата у відповідності до додатку №2 до договору в розмірі 133 890,78 грн., з виписки особового рахунку ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" встановлено кредитне сальдо станом на 22.09.2015р. в розмірі 3018,92 грн. Враховуючи кредитове сальдо станом на 28.09.2015р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 130871,86 грн., на яку відповідно до п. 4.3. договору була нарахована пеня. 09.10.2015р. ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" без зауважень було сплачено суму додаткових зборів в розмірі 3306,90 грн. Станом на 08.10.2015р. на заборгованість у розмірі 130 871,86 грн. було нараховано пеню в розмірі 792,78 грн., що була сплачена у порядку п. 4.3 договору у редакції додаткової угоди №3 (3306,90-792,78=2514,12). Сума 2514,12 грн. було зараховано в погашення основної суми боргу, в результаті чого станом на 09.10.2015р. на особовому рахунку відповідача обліковується заборгованість в розмірі 131 664,64 грн. (134178,76 грн. - 2514,12 грн. = 131664,64 грн.). На суму боргу 131664,64 грн. було нараховано пеню в розмірі 13709,70 у відповідності до п. 4.3 договору №2329/1261-2012 від 29.12.2012р.в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечує просить суд відмовити ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" в задоволенні його позовних вимог. У відзивах на позовну заяву зазначає, що 28.08.14р. за умовами укладеного договору зі станції Камінь-Каширський було здійснено відправку №38587010 у вагоні №65786584 на станцію Драугисте (ЛГ) з вантажем деревина паливна для фірми одержувача UAB "Voltensa" (Литва) на виконання експортного контракту №2-V-КК.

04.09.14р. ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" на виконання пунктів 2.2.10 - 2.2.11 Договору була відправлена інструкція щодо повернення вагону на територію України за перевізними документами одержувачу вантажу за Контрактом №2-V-КК фірмі UAB "Voltensa" (Литва).

ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" зазначає, що за весь період відправки вагону №65786584 зі станції Камінь-Каширський на станцію Драугисте (ЛГ) до 17.09.15р. підприємству не було відомо про те, що вказаний вагон знаходиться на станції Драугисте (ЛГ), так як це була одноразова поставка залізничним транспортом на вказану адресу та будь-яких повідомлень про його затримку з вини підприємства чи вини одержувача вантажу ним не надходило, так як і за цілий рік його перебування за межами України і не надходили листи-повідомлення, тощо, про необхідність його повернення від власників вагону чи користувачів ним на підставі договорів оренди, які зобовязані за своїми службовими обовязками вести облік та контроль за використанням їхніх вагонів. Прослідкувати маршрути вагонів та повернення їх із-за кордону підприємство не має можливості у звязку із відсутністю спеціальних серверів УЗ, відповідних працівників, які б могли відслідковувати їхні напрямки, і це не відноситься до їх компетенції, так як і це не було передбачено умовами укладеного між сторонами договору про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах. ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" в місяць відправляє 25 вагонів, в рік не менше 200 вагонів на експорт, і проконтролювати їх повернення на територію Україну не взмозі, так як немає таких повноважень.

17 вересня 2015 року після отримання в електронному варіанті від основного виконавця листа № УТЛЦ-10/2507 підприємству стало відомо, що вагон № 65786584 знаходиться на станції призначення Драугисте (ЛГ).

Після отримання вищевказаного листа було налагоджено контакти із представником вищевказаної іноземної фірми і повторно 18.09.2015р. відправлено вантажоотримувачу інструкцію на повернення із-за кордону вагону, сподіваючись на швидке його повернення в Україну, що підтверджується витягами із електронної адреси підприємства про відправлення інструкції покупцю і одержувачу вантажу. Також було відправлено лист-запит про надання інформації про причини затримки вагону за межами України, на який було надано відповідь про те, що не було дозволу власника вагону на його відправлення зі станції Драугисте (ЛГ). Іншого порядку, як направлення одержувачу вантажу інструкції щодо повернення вагону на територію України за перевізними документами умовами договору не встановлено.

Тому підприємство вважає, що вчасно та належним чином виконанні умови договору, щодо сприяння у його поверненні із-за кордону. Позовну вимогу про стягнення плати за користування за межами України за весь час з моменту передачі вагону на інозалізницю на прикордонній станції до моменту прийому вагону на прикордонній станції України, яка була виставлена в електронному варіанті 29.09.2015 року в сумі 130 871,86 грн. вважає безпідставною.

Крім того вважає, що вищевказана сума нічим не підтверджена документально (відомості про користування вагоном,памятки, акти, накази, повідомлення, тощо) відсутні будь-які розрахунки вказаної суми, так як і відсутні будь-які підтверджуючі документи про користування вказаним вагоном підприємством за межами України та відсутність інформації про те, де весь цей час він перебував і хто ним користувався.

Всі платежі за користування вагону №65786584 та повязані із організацією його перевезення за межі України були сплачені, що підтверджується накопичувальною карткою від 28.08.2015р., відомостями плати за користування вагонами, подачу, забирання вагонів та маневрову роботу, актами наданих послуг та актом взаємозвірки. За весь період будь яких повідомлень чи зауважень, щодо наявності заборгованості за користування вищевказаним вагоном від позивача до 29.09.2015 року не надходило.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2012р. між Державним підприємством "Камінь-Каширське лісове господарство" (замовник) та Державним підприємством "Український транспортно-логістичний центр", (основний виконавець), Державним підприємством "Дарницький вагоноремонтний завод" (співвиконавець перший), Державним підприємством "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" (співвиконавець другий) укладений договір №2329/1261-2012 з додатковими угодами та додатками про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних на піввагонах (а.с.9-41).

За умовами п.п. 1.1 договору основний виконавець та співвиконавці зобовязуються за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, повязаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів у на піввагонах співвиконавців.

Відповідно до умов договору замовник зобов'язаний:

- здійснювати попередню оплату за послуги, пов'язані з організацією перевезення вантажів, що замовлені замовником шляхом перерахування коштів у сумах, що відповідають обсягу замовлених послуг (з урахуванням режиму роботи банківських установ, але не менше ніж середньодобове нарахування протягом 3 діб, що склалося за поточний місяць) на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання (розподільчий рахунок)Основного виконавця № 4 у банку ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" МФО 322959, код за ЄДРПОУ №34619229 та забезпечувати своєчасне надходження коштів на зазначений рахунок основного виконавця (п. 2.2.5 договору);

- сприяти своєчасному поверненню із-за кордону вагонів власності співвиконавців. Вносити плату за користування вагонами в робочому стані за час перебування їх за межами України за цінами, узгодженими цим договором, крім випадків отримання плати Державною адміністрацією залізничного транспорту України "Укрзалізниця" або основним виконавцем за окремими договорами з іншими юридичними особами. Згода замовника вносити плату за користування вагонами за межами України, а також організовувати усунення поточних технічних несправностей вагонів за межами України у випадках та за процедурою, передбаченими даним договором, підтверджується відміткою в перевізному документі відповідно до п. 2.2.20 цього договору. Плата за користування за межами України нараховується за весь час з моменту передачі вагону на інозалізницю на прикордонній станції до моменту прийому вагону на прикордонній станції України. При організації перевезень згідно заявок замовника з наступним здійсненням на території інозалізниці після вивантаження попутного завантаження на територію України чи транзитом по Україні за заявкою іншої юридичної особи, плата нараховується з моменту передачі вагону на інозалізницю на прикордонній станції до моменту прибуття на станцію вивантаження за межами України з додаванням 2 діб на виконання вивантажувальних робіт та митних процедур, якщо не передбачено іншого порядку (п. 2.2.10 договору).

Як визначено п. 2.2.20 договору, замовник також зобов'язаний забезпечувати внесення в графу 4 накладної УМВС відмітки "Плата за пользование за пределами Украины ___(вказується найменування замовника або іншого платника, що уклав відповідну угоду з основним виконавцем і співвиконавцем та код облік розрахунків)". В разі відсутності зазначеної відмітки, плата за користування вагонами за межами України сплачується замовником.

Судом зясовано, що 28.08.2014р. із станції Камінь-Каширський за договором №2329/1261-2012 від 29.12.2012р. про надання послуг з організації перевезень вантажів у власник на піввагонах, на підставі контракту №2-V-КК від 26.08.2014р. (а.с.152-155) укладеного між Державним підприємством "Камінь-Каширське лісове господарство" (продавець) та UAB "Voltensa" Литва (покупець) було здійснено відправку №38587010 у вагоні №65786584 на станцію Драугисте (ЛГ) згідно накладної №22354605 від 28.08.2014р. (а.с.55).

29 серпня 2014 року згідно передаточної проїздної відомості №228 від 29.08.2014р. (а.с.177) вагон за №65786584 перетнув Ягодинську митницю.

На виконання умов вищевказаного договору, вагон з вантажем на станцію призначення Драугисте (ЛГ) прибув 01.09.2014р. (лист від 22.10.2015р. за підписом директора UAB "Voltensa" Vygandas Lazauskas).

28 вересня 2015 року згідно передаточної проїздної відомості №02958 від 28.09.2015р. (а.с.178) вагон за №65786584 прибув на станцію Ковель з Драугисте (ЛГ).

Пунктом 3.4.1 договору передбачено, що загальна ціна договору визначається сторонами в проколі погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток №2 Договору). Відповідно до п. 5 Протоколу погодження договірної ціни (а.с.32) плату за користування вагоном за межами України за добу, яка складає 21,03 швейцарських франків (без урахування ПДВ) з 01.07.2014р. і на кожний наступний місяць сплачується в гривнях згідно з курсом швейцарського франку до гривні відповідно до курсу встановленого НБУ на перший робочий день місяця, що передує місяцю в якому будуть надаватися послуги, п. 6.2 п.6 цього протоколу при перебуванні вагону за межами України 4,00 грн. (крім того ПДВ у розмірі 0,80 грн.) за добу.

Тобто, з умов договору випливає, що сторонами погоджено нарахування плати за користування вагоном за межами території України. У звязку із чим позивачем - ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" за період з 29.08.2014р. по 28.09.2015р. (395 діб) нараховано 133 890,78 грн.

Відповідно до п. 3.4.6 договору, акти надання послуг оформлюються сторонами щомісяця, не пізніше останнього дня звітного місяця.

Щомісячно сторони проводять звірку розрахунків, яка оформлюється актом звірки. У разі, якщо одна із сторін не підписала акт звірки у термін до 5 календарних днів без письмового обґрунтування, він вважається узгодженим сторонами (п. 3.5.5 договору).

30.09.2015р. між сторонами був підписаний акт наданих послуг за період з 01.09.2015р. по 30.09.2015р. (а.с. 43-44), згідно якого плата за користування вагонами за межами України становить 131 994,78 грн. Акт ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" підписаний із зауваженням на підставі п. 3.4.8 договору №2329/1261-2012 від 29.12.2012р. (замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання акту надання послуг зобовязаний надіслати Основному виконавцю підписаний акт, або підписати акт із зауваженнями).

23.10.2015р. ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" листом на адресу першого заступника ДП "Український транспортно-логістичний центр" повідомило, про підписання акту надання послуг від 30.09.2015р. із зауваженнями в частині не погодження із сумою наданих послуг в сумі 131994,78 грн. (а.с.167).

Згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобовязаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір №2329/1261-2012 від 29.12.2012р. про надання послуг з організації перевезень вантажів у власник на піввагонах предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Суд зазначає, що укладений за участі сторін договір передбачає нарахування плати за користування вагонами за межами України за весь час з моменту передачі вагону на інозалізницю на прикордонній станції до моменту прийому вагону на прикордонній станції України, тобто з моменту передачі вагону з вантажем за кордон і до моменту його повернення після вивантаження вантажу за кордоном у порожньому стані в Україну. Підтвердженням вищезазначеної тези є і п. 2.2.10 договору, у якому передбачений обов'язок відповідача сприяти своєчасному поверненню із-за кордону вагонів власності Державних підприємств "Дарницький вагоноремонтний завод" і "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів".

З метою досудового врегулювання господарського спору щодо неналежного виконання ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" своїх зобовязань за договором №2329/1261-2012 від 29.12.2012р., позивачем 27.11.2015р. №УТЛЦ-15/419 від 13.11.2015р. було направлено на адресу відповідача претензію про оплату наданих послуг та погашення існуючої заборгованості в розмірі 134 283,52 грн. (а.с.83-89).

Претензію від 13.11.2015р. №УТЛЦ-15/419 відповідачем залишено без відповіді та задоволення. Не проведення відповідачем розрахунків з позивачем, а також існування суми боргу в розмірі 131 664,64 грн. виступили підставою для звернення ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" до суду з відповідним позовом.

За наслідками розгляду позовних вимог в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 131 664,64 грн. судом засвідчується, що з огляду на укладення між ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" та ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" договору №2329/1261-2012 від 29.12.2012р. про надання послуг з організації перевезень вантажів у власник на піввагонах, надання на виконання його умов відповідачу послуг вартістю 133890,78 грн., їх отримання ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, існування заборгованості в розмірі 131 664,64 грн., оскільки частину було сплачено, суд прийшов до висновку про повну підтвердженість та підставність предявлених до ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" позовних вимог належними та допустимими доказами, наявність у ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" правових підстав на звернення до суду з позовом про стягнення з боржника існуючої заборгованості.

У відповідності до положень ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В даному випадку пунктом 4.3 договору №2329/1261-2012 від 29.12.2012р. про надання послуг з організації перевезень вантажів у власник на піввагонах сторонами було визначена відповідальність боржника за несвоєчасне виконання зобовязань в частині оплати наданих послуг у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожен день прострочення платежу. Відповідач зобовязання щодо оплати послуг з організації перевезення вантажів не виконав, тому сплата пені є його договірним зобовязанням.

Враховуючи викладені положення договору та наявний факт прострочення відповідачем отриманих послуг, позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення суми основного боргу 145 374,34 грн. було включено до ціни позову вимоги щодо стягнення з ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" 13709,70 грн. пені, нарахованої за несвоєчасне виконання грошових зобовязань в частині проведення належних розрахунків по оплаті наданих послуг (за період з 09.10.2015р. по 29.03.2016р.).

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 13709,70 грн., перевіривши методику та періоди нарахування позивачем цієї суми, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи та підлягають до задоволення у визначеному позивачем розмірі.

З огляду на вищезазначені обставини та досліджені в судовому засіданні матеріали справи, доводи відповідача викладені в запереченнях про безпідставність поданого позову позивачем судом не визнаються такими, що можуть бути підставою для відмови в позові.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, витрати, повязані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), що поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 49 ГПК України за рахунок ДП "Камінь-Каширське лісове господарство".

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 144, 174, 181, 193, 230, 231, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 546, 551, 599, 612, 901, 903, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство" (44500, м.Камінь-Каширський, вул. Ковельська, 42, ) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" (03038, м. Київ, вул. Федорова, 32, ) 145 374,34 грн. (сто сорок пять тисяч триста сімдесят чотири гривні тридцять чотири копійки) (з них: (131 664,64 грн. основної заборгованості, 13709,70 грн. пені) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2180,61 грн. (дві тисячі сто вісімдесят гривень шістдесят одну копійку).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено

09.06.2016

Суддя І. О. Гарбар