ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.04.2016 Справа № 905/3350/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при секретарі судового засідання Гусакові О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1», м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю ДПА, м. Донецьк

про стягнення заборгованості у розмірі 236777,87 гривень

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача - не зявився.

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1», звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ДПА, про стягнення заборгованості у розмірі 236777,87 гривень за договором фінансового лізингу № LС5417-06/11 від 02.08.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу № LС5417-06/11 від 02.08.2011 року.

07.12.2015 р. було порушено провадження по справі №905/3350/15.

16.12.2015 р. представником позивача через канцелярію суду надано супровідний лист з додатками.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області у звязку із знаходженням судді Мальцева М.Ю на лікарняному та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 22.12.2015 р. справу № 905/3350/15 було передано до провадження судді Колеснику Р.М.

22.01.2016 р. представником відповідача через канцелярію суду надано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області у звязку з переведенням судді Колесника Р.М на посаду судді господарського суду Київської області та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.02.2016 р. справу № 905/3350/15 було передано до провадження судді Мальцеву М.Ю.

16.02.2016 р. представником відповідача через канцелярію суду надано заяву з додатком.

11.03.2016 р. представником позивача через канцелярію суду надано пояснення-розрахунок з додатками.

11.03.2016 р. представником відповідача через канцелярію суду надано клопотання.

29.03.2016 р. представником позивача через канцелярію суду надано супровідний лист з додатками.

29.03.2016 р. представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву та клопотання про призначення судової експертизи для визначення вірності розрахунку суми заборгованості.

05.04.2016 р. представником позивача через канцелярію суду надано заперечення на відзив ТОВ ДПА.

07.04.2016 р. представником відповідача через канцелярію суду надано доповнення до відзиву на позовну заяву.

11.04.2016 р. представником позивача через канцелярію суду надано додаткові заперечення на відзив відповідача.

12.04.2016 р. представником відповідача через канцелярію суду надано заяву.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2011 року товариством з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (далі-позивач, Лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю ДПА (далі-відповідач, Лізингоодержувач) укладений договір фінансового лізингу №LС5417-06/11 (далі за текстом - договір).

Відповідно до п. 1.1 якого Лізингодавець (позивач) на підставі договору купівлі-продажу (далі - договір купівлі-продажу) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток №2 до Договору, (надалі - предмет лізингу), а Лізингоодержувач (відповідач) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Об'єктом лізингу є регенератор ЕСО 400 АТЕХ II, новий, 2011 р.в., серійний номер L048.

31.10.2011р. сторонами підписаний акт приймання-передачі предмету лізингу, згідно з яким, позивач передав, а відповідач прийняв предмет лізингу.

Порядок сплати лізингових платежів узгоджено сторонами в розділі 4 договору фінансового лізингу та згідно Графіку (додаток 1 до договору фінансового лізингу), кількість періодів лізингу становить 60 місяців, останнім періодом лізингу є листопад 2016 року.

Відповідно до п. 1.1. договору фінансового лізингу, положень Загальних умов фінансового лізингу, що є додатком № 4 до договору фінансового лізингу, відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати лізингові платежі.

Пунктом 3.1 договору, передбачено, що заборгованість лізингоодержувача перед лізингодавцем виникає в момент здійснення лізингодавцем платежів, розрахованих за правилами п.п.2.2, 2.3 та з урахуванням п.2.5 цього договору. Розмір такого перевищення, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти є базою для розрахунку лізингових платежів, вартості фінансування та є заборгованістю лізингоодержувача зі сплати вартості предмета лізингу виражених у грошовому еквіваленті іноземної валюти. Перерахунок у гривню, зазначених в цьому пункті договору нарахувань з метою їх оплати лізингоодержувачем здійснюється за правилами п.2.4 цього договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, Лізингоодержувач за цим договором сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу та поточні лізингові платежі.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу за періоди: з моменту виникнення заборгованості до настання першого періоду лізингу за ставкою LIBOR 3M плюс 8% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п.3.1 цього договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за Курсом продажу(Розділ 1 Визначння Загальних умов Додатку 4 до цього договору), крім того ПДВ.

Згідно з п.4.3 договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії Лізингодавця (надалі - Комісія Лізингодавця).

До настання першого періоду лізингу, визначеного за правилами пункту 5.4. Загальних умов (Додаток 4 до цього Договору). Лізингоодержувач сплачує тільки відсотки за фінансування, розраховані від заборгованості Лізингоодержувача згідно пункту 3.1. цього договору у гривні та за ставкою, визначеною в пункті 4.2 цього договору.

Відповідно до п.4.4 договору розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п.4.2 цього договору, від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (додаток 1 до договору).

Оплата всіх лізингових платежів за цим договором, здійснюється лізингоодержувачем в національній валюті України гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця (п.4.6.договору).

Згідно з п.5.3. Загальних умов, що є додатком №4 до договору, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п.5.4 цих загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку.

У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Згідно рішення господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 р., що залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.07.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 21.10.2015 р. у справі №908/1814/15-г стягнуто заборгованість з лізингоодержувача за договором, що виникла з січня 2015 р. по березень 2015 р.

Позивач, в межах розглядуваної справи просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 236777,87 гривень, що виникла з квітня 2015 року по листопад 2015 року.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у примусовому спонуканні до виконання прострочених грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу.

Дослідивши договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором фінансового лізингу, який підпадає під правове регулювання норм Закону України Про фінансовий лізинг, а також статей 806-809 ЦК України та статті 292 ГК України.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона передає другій стороні у користування майно на певний строк і за встановлену плату.

Як встановлено ч.2 ст.1, п.2 ч. 2 ст. 11 Закону України „Про фінансовий лізинг", ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 292 Господарського кодексу України за користування майном на умовах фінансового лізингу лізингоодержувач має сплачувати лізингові платежі.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений позивачем та відповідачем договір є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи відповідач свої зобов'язання за Договором фінансового лізингу №LС5417-06/11 від 02.08.2011р. належним чином не виконував, лізингові платежі сплачував не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, що підтверджується матеріалами справи.

В підтвердження наявної заборгованості позивачем надані рахунки-фактури: LC5417-06/11/41-061 від 01.04.2015р., LC5417-06/11/ev-063 від 29.04.2015р., LC5417-06/11/42-064 від 05.05.2015р., LC5417-06/11/43-066 від 02.06.2015р, LC5417-06/11/44-068 від 01.07.2015р., LC5417-06/11/ev-070 від 24.07.2015р., LC5417-06/11/45-071 від 03.08.2015р., LC5417-06/11/46-073 від 01.08.2015р., LC5417-06/11/47-075 від 01.10.2015р., LC5417-06/11/48-077 від 02.11.2015 р. на загальну суму 236777,87 гривень та докази їх направлення на адресу відповідача.

Відповідач не представив суду доказів перерахування боргу у сумі 236777,87 грн., в зв'язку з чим господарський суд робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

Посилання Відповідача на невиконання позивачем п.4.5. Договору, тобто ненадання суду доказів направлення та вручення рахунків за Договором відповідачу, суперечать п. 5.3.,п.5.4. Договору у разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобовязаний звернутися до Лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно. В цьому випадку Ліингоодержувач зобовязаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця.

Не може бути судом прийнято до уваги посилання відповідача на необґрунтованість виставлених рахунків позивачем та взагалі суми заборгованості за Договором фінансового лізингу № LC5417-06/11 від 02.08.2011 р., оскільки на вимогу суду позивач надав обґрунтований деталізований розрахунок розміру позовних вимог за формулами, наведеними у графіку розрахунку заборгованості, який повністю відповідає умовам договору та рахункам-фактури.

Відповідач посилається на проведення антитерористичної операції, зокрема: «Наслідком зазначених обставин є порушення нормального функціонування (в тому числі виробничого циклу) підприємства, що призвело до значного( на сьогоднішній день до нуля) скорочення обєкту виробництва та збуту продукції. Тобто, відповідач внаслідок зазначених обставин не має можливості генерувати прибуток для виконання договірних зобовязань».

Відповідно до п.7.1.Договору сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобовязань або невиконання своїх обовязків за Договором, якщо вказані затримки чи невиконання внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обовязків за договором.

Отже, п.7.1. Договору передбачає випадки звільнення тільки від відповідальності, а не від сплати платежів.

Щодо посилання відповідача на ст.607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. На підтвердження цього відповідач надає сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до п.1.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача на ст.607 ЦК України не може бути судом прийнято до уваги.

Клопотання відповідача про призначення судової експертизи для визначення вірності розрахунку суми заборгованості не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 41 ГПК України господарський суд призначає судову експертизу лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. З матеріалів справи та розрахунків заборгованості Позивача зокрема, не вбачається, що зазначені розрахунки потребують спеціальних знань для встановлення зазначених даних.

Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 11,509,526,530,806-806 Цивільного кодексу України, ст.ст.173 -175 Господарського кодексу України та ст.ст. 22, 33, 34, 41, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1, м. Київ до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю ДПА, м. Донецьк про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №LС5417-06/11 від 02.08.2011 року в сумі 236777,87 гривень задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДПА (83009, м. Донецьк, вул. Новоросійська, 9, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (04073, м. Київ, пр-т. Московський, 9 корп. 5, ) заборгованість в розмірі 236777,87 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3551,67 гривень.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 12.04.2016 року.

Повне рішення складено 18.04.2016 року.

Суддя М.Ю. Мальцев