РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016Справа №910/7672/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"
простягнення 27 318,00 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

Від позивачаЮхименко С.Ю. (представник за довіреністю від 30.12.2015)
Від відповідачаБакасова О.О. (представник за довіреністю від 01.01.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" про стягнення виплаченого страховго відшкодування за договором добровільного майнового страхування наземних транспортних засобів в розмірі 27 318,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/76372/16 та призначено її до розгляду на 24.05.2016.

11.05.2016 до суду надійшов відзив відповідача.

В судове засідання 24.05.2016 з'явилися представники сторін.

Представник позивача обґрунтував обставини виникнення у відповідача заборгованості, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача надав в матеріали справи розрахунок коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, проти задоволення позову заперечив, оскільки той поданий передчасно.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2015 між Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" (страховик) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗ-000/054/150000336 (надалі - договір страхування), відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству пов'язані з володінням, експлуатацією та розпоряджанням транспортним засобом (ТЗ), який пройшов реєстрацію та технічний огляд в ДАІ або в інших компетентних органах, має індивідуальний (заводський) номер кузова (двигуна, шасі) і належить йому на правах власності, повного господарського володіння, оперативного управління або на інших законних підставах (договір оренди, лізингу, доручення тощо), зазначеним у Додатку № 1 до цього договору, а також додатковим обладнанням (апаратура, прилади та обладнання, які встановлені на транспортному засобі додатково до заводської комплектації) до нього, згідно з обраною програмою страхування.

В Додатку № 2 до вказаного договору наведений перелік транспортних засобів, які підлягають страхуванню, серед яких з-поміж інших значиться автомобіль НОМЕР_1, 2013 р.в.

Як підтверджується матеріалами справи, 06.11.2015 у м. Києві на Столичному шосе мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі застрахованого автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, автомобіля НОМЕР_2, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, що сталася внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху України, що спричинило механічні пошкодження усім автомобілям.

Факт скоєння вказаного ДТП підтверджується довідкою про ДТП № 82133109 8 роти 1 батальйону УПС МВС у м. Києві.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.12.20115 у справі № 752/20897/15-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ремонтною калькуляцією, сформованою ФОП ОСОБА_5, вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1, склала 27 318,00 грн.

30.11.2015 на підставі відповідних підтверджуючих документів та рахунку № 21 від 23.11.2015, виставленого ФОП ОСОБА_5, страховиком складено страховий акт № КАСКО/196/000/15/0003, за яким згадану ДТП було визнано страховим випадком та вирішено виплатити суму страхового відшкодування у розмірі 27 318,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 44432 від 10.12.2015 виплату відшкодування в розмірі 27 318,00 грн було проведено страховиком 01.12.2015.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія", здійснивши виплату страхового відшкодування, набуло права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, тобто в сумі 27 318,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно застрахованому автомобілю НОМЕР_4.

Оскільки на час скоєння вказаної ДТП (06.11.2015) цивільно-правова відповідальність особи, що експлуатує автомобіль НОМЕР_3, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) № АІ/7030537 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідач є особою, на яку покладено обов'язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації автомобіля НОМЕР_3, під час спірної ДТП.

Як вбачається з поданих документів, у відповідь на претензію позивача про виплату страхового відшкодування відповідачем було повідомлено про необхідність подання додаткових документів для прийняття відповідного рішення (належної якості фото пошкодженого ТЗ, розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, висновок авто товарознавчого дослідження).

У відзиві на позов відповідач фактично не заперечує проти виплати страхового відшкодування, проте, вважає позов передчасним з огляду на необхідність застосування коефіцієнту фізичного зносу для розрахунку суми страхового відшкодування, оскільки автомобіль раніше ремонтувався.

Так, відповідно до поданого відповідачем розрахунку фізичного зносу КТЗ (автомобіля НОМЕР_1) коефіцієнт фізичного зносу становить 0,56.

Щодо вказаних аргументів відповідача на підтвердження своїх заперечень суд вказує таке.

Дійсно, статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до підпункту б) п. 7.39 вказаної Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у

вигляді деформації.

Вказуючи про необхідність застосування коефіцієнту зносу транспортного засобу відповідач посилається на вказану норму Методики, стверджуючи, що автомобіль НОМЕР_1, раніше ремонтувався, що підтверджується витягом з історії справ міжнародної програми розрахунку витрат на ремонт автомобіля Audatex.

Проте, вказані докази здійснення ремонту автомобіля не можуть вважатися належними доказами в розумінні чинного законодавства та не беруться судом до уваги при вирішенні даного спору.

Отже, оскільки зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, копія якого міститься у матеріалах справи, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2013, тобто, на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував сім років, то підстави для вирахування зносу відповідно до вимог вказаної Методики відсутні.

Оскільки відповідно до норм чинного законодавства, відшкодування шкоди в порядку регресу здійснюється саме в межах фактично понесених витрат, то наявність страхового акта, платіжного доручення та рахунка, виставленого ФОП ОСОБА_5, яким надано послуги з відновлювального ремонту пошкодженого майна, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АІ/7030537 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1192 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000,00 грн.), виходячи із розміру фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 27 318,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, б. 3, ідентифікаційний код 20344871) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ідентифікаційний код 20602681) 27 318 (двадцять сім тисяч триста вісімнадцять) грн страхового відшкодування та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.05.2016

Суддя О.М. Ярмак