ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.05.2016 р. Справа№ 2/161

Суддя господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б. при секретарі судового засідання Юрків М.Г., розглянувши матеріали справи

за скаргами:Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції», м. Львів та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське автотранспортне підприємство 24662», м. Львів
на дії:Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ;
у справі:№2/161
стягувач:Приватне підприємство «Інтеграл Інвестиції», м.Львів;
боржник:Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівське автотранспортне підприємство 24662», м.Львів

За участю представників:

від стягувача (скаржника): ОСОБА_1, представник (довіреність від 31.03.2016 р.), ОСОБА_2, представник (довіреність від 31.03.2016 р.);

від боржника (скаржника): не зявився;

від ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України: не зявився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано скарги Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське автотранспортне підприємство 24662» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №2/161 стягувач: Приватне підприємство «Інтеграл Інвестиції», м. Львів, боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівське автотранспортне підприємство 24662», м. Львів.

Приватне підприємство «Інтеграл Інвестиції» в скарзі зазначило, що на виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 11.12.2012 р. у справі №2/161 про затвердження мирової угоди на стадії виконання судового рішення та заміну боржника правонаступником, державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України було проведено опис та арешт нерухомого майна та в подальшому замовлено проведення оцінки арештованого майна. Відповідно до звіту про оцінку майна від 01.02.2016 р., вартість майна становить 10 030 475 грн. 00 коп. Не погодившись із вказаною оцінкою, боржник подав заяву про призначення рецензування. Державним виконавцем було призначено рецензента для проведення рецензування звіту. Згідно проведеної рецензії звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. Стягувач не погоджується із вказаним висновком, оскільки такий є необєктивним, недостовірним та таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів. Зокрема, державним виконавцем було укладено договір із субєктом оціночної діяльності для проведення оцінки майна боржника без визначення його на конкурсних засадах. Також має місце заниження вартості майна та невірний вибір методологічних підходів та методів оцінки. З огляду на викладене, стягувач просив визнати дії ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо визначення вартості та оцінки майна боржника неправомірними та зобовязати ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України провести повторну оцінку майна боржника із залученням іншого оцінювача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівське автотранспортне підприємство 24662» в скарзі зазначило, що листом було повідомлено боржника, що згідно звіту оцінювача ринкова вартість майна становить 10030475грн. 00 коп. Не погодившись із вказаною оцінкою, боржник подав заяву про призначення рецензування. Державним виконавцем було призначено рецензента для проведення рецензування звіту. Згідно проведеної рецензії звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Боржник вважає, що державним виконавцем при визначенні вартості (оцінки) майна боржника були допущені порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та вимог законодавства про оцінку майна. Зокрема, оцінювачем використано знижувальні коефіцієнти, що не передбачено чинними нормативно-правовими актами для ринкової вартості. Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що застосування до обєкта оцінки знижувальних коефіцієнтів передбачено лише для ліквідаційної вартості. Крім того, державним виконавцем було укладено договір із субєктом оціночної діяльності для проведення оцінки майна боржника без визначення його на конкурсних засадах. Також, всупереч вимогам законодавства про оцінку майна, при здійсненні оцінки оцінювачем взято по три аналоги для порівняння в кожному з використаних підходів, що є недостатнім для коректних розрахунків.

При проведенні оцінки оцінювачем не було дотримано вимог Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» в частині ознайомлення оцінювача з обєктом оцінки, особистого огляду обєкта оцінки.

З огляду на викладене, боржник просив визнати дії ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо визначення вартості та оцінки майна боржника, та використання в межах виконавчого провадження звіту про оцінку майна, неправомірними та визнати недійсним звіт з незалежної оцінки майна.

ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, через канцелярію суду надійшло заперечення виконавця на скаргу.

12.05.2016 р. Приватним підприємством «Інтеграл Інвестиції» через канцелярію суду було подано заяву про відмову від скарги.

Розглянувши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.12.2010 р. у справі №2/161 позов задоволено частково - з ВАТ «Львівське автотранспортне підприємство 24662» на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованість по кредитному договору №105 від 11.12.2007 р. на суму 10333832 грн. 91 коп., в тому числі 8030 000 грн. 00 коп. заборгованості по кредиту, 2138 610 грн. 00коп. заборгованості по сплаті процентів, 165 222 грн. 91 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань, 25 500 грн. 00 коп. державного мита, 236грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки, а саме: нежитлову будівлю, позначену на плані літ. «В-1», загальною площею 326,8 кв.м., яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 280 згідно договору іпотеки від 11.12.2007 р., який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №12571 та нежитлову будівлю, позначену на плані літ. «Д-2», загальною площею 2 240,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 280; нежитлову будівлю, позначену на плані літ. «Ж-1» загальною площею 1257,5 кв.м., яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 280, нежитлову будівлю, позначену на плані літ. «З-1», загальною площею 976,3 кв.м., яка розташована за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 280 згідно договору іпотеки від 18.12.2007 р., який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №12880.

11.01.2011 р. у вказаній справі було видано наказ про примусове виконання рішення.

23.12.2011 р. головним державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу у даній справі (ВП №30487273).

Ухвалою від 05.11.2011 р. суд замінив сторону виконавчого провадження (стягувача) Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Львів» на стягувача Приватне підприємство «Інтеграл Інвестиції» (м. Львів, вул. Дудаєва, 20, ідентифікаційний код 37776261).

Ухвалою від 11.12.2012 р. суд замінив сторону виконавчого провадження (боржника) Відкрите акціонерне товариство «Львівське автотранспортне підприємство 24662» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівське автотранспортне підприємство 24662» та затвердив мирову угоду на стадії виконання судового рішення.

В ході виконавчого провадження 27.06.2014 р. державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна, яким описано та арештовано нерухоме майно боржника, яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 280.

15.12.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності для надання письмового висновку, звіту про оцінку майна, а саме: нежитлових приміщень, що розташовані за адресою м.Львів, вул. Городоцька, 280.

Оцінювачем складено 01.02.2016 р. звіт про оцінку майна та висновок про вартість майна «Нежитлові будівлі, загальною площею 4800,80 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 280, власником яких є ТзОВ «Львівське автотранспортне підприємство 24662», згідно якого ринкова вартість обєкта оцінки станом на 01.02.2016 р. становить 10 030 475 грн. 00 коп. без ПДВ.

Листом за вих. №43239781/18 від 08.02.2016 р. державний виконавець ВПВР ДВС України повідомив боржника та стягувача про проведення оцінки оцінювачем та надіслав копію висновку.

Не погодившись із вказаною оцінкою, стягувач та боржник подали заяви про рецензування звіту оцінювача.

29.02.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності ОСОБА_4 для участі у виконавчому провадженні для рецензування звіту про оцінку майна від 01.02.2016 р.

10.03.2016 р. субєктом оціночної діяльності ОСОБА_4 складено рецензію №11 на звіт про оцінку майна від 01.02.2016р., відповідно до якої звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Листом за вих. №43239781-2/18 від 17.03.2016 р. державний виконавець ВПВР ДВС України повідомив боржника та стягувача про проведення рецензування звіту про оцінку майна від 01.02.2016 р. та надіслав копію рецензії.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У статті 1 вказаного Закону зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 11 цього Закону визначає, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У звязку з тим, що боржник не виконав рішення суду добровільно у визначений для цього строк, державним виконавцем було прийнято рішення про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника.

Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя (ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Для задоволення вимог стягувача, державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та проведено його опис.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, повязані з призначенням субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, субєкти оціночної діяльності - органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обовязковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з субєктами оціночної діяльності субєктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством.

У звязку з наведеним, державним виконавцем правомірно винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності для надання звіту про оцінку описаного та арештованого майна, яким і було визначено вартість цього майна.

Згідно ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

Оскільки у стягувача та боржника виникли сумніви в обєктивному визначенні вартості майна згідно висновку, проведеного на замовлення ВПВР ДВС України, вони подали свої заперечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, повязані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою субєкта оціночної діяльності.

У звязку з поданими стягувачем та боржником запереченнями на звіт, державним виконавцем було призначено рецензування звіту. За результатами рецензування оцінювачем-рецензентом зроблено висновок, що звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Згідно пункту 9.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 58 Закону України «Про виконавче провадження») є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним субєкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 121-2 ГПК.

Поряд з цим, у вказаному пункті зазначено, що у розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу Державної виконавчої служби, повязані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, дії щодо оцінки майна та результати рецензування такої оцінки, здійснені в ході примусового виконання рішення господарського суду, дійсно, підлягають оскарженню до суду в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Проте, до повноважень суду при розгляді таких скарг належить лише перевірка відповідності саме дій державного виконавця приписам статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, будь-яких доводів щодо здійснення саме державним виконавцем дій, що суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження» в частині оформлення звіту від 01.02.2016 р., скаржником не наведено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наведені скаржниками доводи в частині неправомірності дій державного виконавця з визначення вартості та оцінки майна є безпідставними, а тому в задоволенні цієї вимоги скарги слід відмовити.

Покликання боржника на порушення оцінювачем національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» щодо недотримання процедури огляду обєкта оцінки спростовуються матеріалами справи, оскільки при оцінці майна оцінювачем було використано фотоматеріали нежитлових приміщень (арк. 15-17 звіту про оцінку майна). Боржником також не наведено норми права, відповідно до яких, в разі застосування оцінювачем коефіцієнтів коригування, використання недостатньої кількості аналогів порівняння для надання висновку про вартість майна, такий висновок підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України діяв в межах, встановлених діючим законодавством про виконавче провадження, наведені боржником доводи є безпідставними, а тому в задоволенні скарги боржника слід відмовити.

12.05.2016 р. Приватним підприємством «Інтеграл Інвестиції» через канцелярію суду було подано заяву про відмову від скарги.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України (розділ XI) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

З огляду на викладене, а також з урахуванням того, що відмова стягувача від скарги не суперечить законодавству і не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає відмову Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції» від скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та припиняє провадження щодо розгляду даної скарги.

Керуючись ст.ст. 58, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 80, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції» від скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

2. Провадження щодо розгляду скарги Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України припинити.

3. В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське автотранспортне підприємство 24662» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити.

Суддя Мазовіта А.Б.