РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016Справа №910/6394/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс"
до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА"
простягнення 6 431,34 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаХодак А.В. (представник за довіреністю від 10.05.2016)
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" про стягнення 6 431,34 грн., з яких суми страхового відшкодування у розмірі 2 934,00 грн, 178,39 грн 3% річних, 2 188,76 грн інфляційних втрат та 1 130,19 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/6394/16 та призначено розгляд справи на 26.04.2016.

Ухвалою від 26.04.2016 судом відкладено розгляд справи на 24.05.2016.

В судове засідання 24.05.2016 відповідач уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та інші документи на підтвердження своєї правової позиції не подав, позовні вимоги не спростував. Про дату, час та місце судового засідання у справі відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертом повернення ухвали від 26.04.2016 з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення.

Оскільки відповідач вважається таким, що повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подав, з метою уникнення порушення процесуальних строків розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.2013 у м. Києві на перехресті вулиць Дегтярівської та Д.Запольського сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що сталася внаслідок порушення останньою правил дорожнього руху України, що спричинила механічні пошкодження обом автомобілям.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2013 у справі № 761/5175/13-п, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем НОМЕР_2, ОСОБА_4 встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_2, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/0040655.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з поданими відомостями станом на момент указаної ДТП автомобіль НОМЕР_1, перебував у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" на підставі лізингової угоди № 20111042/63 від 16.10.2012, а водій ОСОБА_3 - у трудових відносинах із указаним підприємством.

На підставі замовлення-наряду № від 11.03.2013 із виконання робіт ФОП ОСОБА_6 по ремонту автомобіля НОМЕР_1, Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" було сплачено виконавцю 2 934,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 34 від 11.03.2013.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як свідчать матеріали справи, 22.02.2013 позивач звернувся до відповідача із заявою повідомленням про страховий випадок (заява про виплату страхового відшкодування) з приєднаними до нього підтверджуючими документами.

15.05.2013 та 18.12.2013 на лист Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" № 253-04/ВВ від 26.04.2013 про необхідність подання повного пакету документів для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач надавав відповідачу доповнення № 1 та № 2 відповідно до повідомлення про страховий випадок (заява про виплату страхового відшкодування) з додатковими документами, необхідними позивачу.

За змістом п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Однак, як свідчать матеріали справи, незважаючи на подання усіх необхідних документів потерпілою особою відповідач розмір страхового відшкодування не узгодив, протягом встановлених законодавством 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування рішення про здійснення страхового відшкодування або відмову у його виплаті не прийняв, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Зважаючи на те, що відповідачем встановлені законодавством зобов'язання не виконано, доказів на спростування викладених позивачем обставин не подано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі здійснених позивачем витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, що становив 2 934,00 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачем нараховано 1 130,19 грн. пені за період з 18.03.2014 по 28.03.2016 за прострочення виплати відшкодування, шо перевищує допустимий ч. 6 ст. 232 ГК України період можливості нарахування штрафних санкцій.

Зробивши власний розрахунок суми пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 18.03.2014 по 18.09.2014 з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, за шість місяців прострочення боржника, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягає сума пені у розмірі 299,91 грн.

Що стосується заявлених позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України вимог про стягнення 178,39 грн. 3% річних та 2 188,76 грн. інфляційних втрат, то вони задоволенню не підлягають задоволенню не підлягають, оскільки статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за грошові зобов'язання, що виникли насамперед з договірних відносин.

Дані правовідносини між позивачем та відповідачем виникли у зв'язку із заподіянням шкоди. Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, тому на шкоду не повинні нараховуватись відсотки за користування чужими коштами, що теж є відповідальністю (Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві Верховного Суду України).

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, тверджень позивача не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 2 934,00 грн страхового відшкодування та 299,91 грн. пені.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" (01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, б. 6, ідентифікаційний код 35893575) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" (03127, м. Київ, вул. Васильківська, б. 49, корп. 2, кв. 57, ідентифікаційний код 37033890) 2 934 (дві тисячі дев'ятсот тридцять чотири) грн. страхового відшкодування, 299 (двісті дев'яносто дев'ять) грн. 91 коп. пені та 692 (шістсот дев'яносто дві) грн. 86 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.05.2016

Суддя О.М. Ярмак