РІШЕННЯ

"30" травня 2016 р.Справа № 921/233/16-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м.Київ 1, 01001

до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", вул. Київська, 3а, м.Тернопіль, 46016

про стягнення 1 192 357,84 грн.

За участю представників сторін:

позивача: головний юрисконсульт ОСОБА_1, довіреність №14-81 від 25.04.2016р.;

відповідача: юрисконсульт ОСОБА_2, доручення 745/01 від 25.05.2016р.;

юрисконсульт ОСОБА_3, доручення №756 від 30.05.2016р.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" про стягнення 1 192 357,84 грн., із яких: 423 331,74 грн. Інфляційних нарахувань, 42 140,12 грн. 3 % річних та 285 644,54 грн. пені за невиконання грошових зобов'язань по договору №1911/14-ТЕ-30 від 20.12.2013р.

Ухвалою суду від 21.04.2016р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.05.2016р. та зобов'язано сторони подати: позивача: підтвердити повноваження особи, що видала довіреність на представника ОСОБА_4 (наказ, витяг з протоколу зборів, тощо); графік погашення заборгованості; обґрунтування розрахунків з врахуванням постанови Кабінету Міністрі України; лист відповідача про перенесення оплати №33 від 24.06.2014р.; акт звірки розрахунків (ініціативу проведення звірки покласти на позивача); відповідача: відзив на позов; документальне підтвердження причин несвоєчасного виконання грошового зобов'язання; витяг з ЄДР; акт звірки розрахунків.

У зв`язку з ненаданням сторонами витребуваних судом матеріалів, ухвалою суду від 17.05.2016р. розгляд справи відкладено до 26.05.2016р. В судовому засіданні 26.05.2016р. оголошувалась перерва до 30.05.2016р. яку продовжено до 15:30 год. 30.05.2016р. для надання сторонами можливості розглянути та погодити дані акту звірки розрахунків та надати додаткові пояснення в обґрунтування заявлених доводів та заперечень.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що: відповідно до додатку 1 до "Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах та теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" Тернопільській області виділено субвенцію з державного бюджету у сумі 1 719 533,37 грн. на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водовідведення та за вищезгадані кошти відповідач здійснив погашення перед позивачем за отриманий природний газ за договором №1911/14-ТЕ-30 від 20.12.2013р., що закріплено умовами Договору №646/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") укладеного між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільській області, Департаментом фінансів Тернопільської облдержадміністрації та Управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської облдержадміністрації 07.10.2014р., згідно якого була частково погашена заборгованість за отриманий природний газ та сплачена згідно платіжного доручення №8 від 15.10.2014р. на суму 1 719 533,37 грн.

Також, відповідно до "Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах та теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375 було виділено субвенцію з державного бюджету у сумі 423 331,74 грн. на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водовідведення та за вищезгадані кошти відповідач здійснив погашення перед позивачем за отриманий природний газ за договором №1911/14-ТЕ-30 від 20.12.2013р., що закріплено умовами Договору №17/375-6 про організацію взаєморозрахунків укладеного між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільській області, Департаментом фінансів Тернопільської облдержадміністрації та Департаментом архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської облдержадміністрації 23.11.2015р. , згідно якого була частково погашена заборгованість за отриманий природний газ та сплачена згідно платіжного доручення №17 від 16.12.2015р. на суму 423 331,74 грн. Вважає, що штрафні санкції нараховані безпідставно, так як вказаними договорами змінено порядок та строк проведення розрахунків. Також, звернув увагу суду на те, що згідно умов укладених Договорів про взаєморозрахунки, сторони після їх проведення не мають претензій одна до одної, щодо предмета договору. В процесі розгляду справи представник визнала, що частину заборгованості за період жовтень листопад 2014р. підприємство оплатило власними коштами та з порушенням строків встановлених договором,а тому в цій частині позовних вимог не заперечує, оскільки суми оплати відповідають даним зазначеним у акті звірки розрахунків, в іншій частині позову просить відмовити, так як сторони встановили у вищезазначених договорах нові строки оплати за газ, а тому підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань на цю частину заборгованості немає.

Позивач проти доводів відповідача заперечує, з огляду на те, що Договори про взаєморозрахунки не припинили первісні зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу №1911/14-ТЕ-30 від 20.12.2013р., а ними лише організовано взаєморозрахунки із заборгованості за природний газ. Просить позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

- між ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі першого заступника голови правління ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності №14-112 від 29.04.2013р. (далі - Продавець) та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради"Тернопільтеплокомуненерго", в особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту (далі - Покупець) укладено 20.12.2013р. договір №1911/14-ТЕ-30 на купівлю-продаж природного газу, відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобовязання: Продавець зобовязується передати у власність Покупця в 2014 році природний газ ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити цей природний газ (далі газ) на умовах цього договору (п.1.1 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 3100 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів: І квартал 2014 року - 1600 тис. куб.м. (січень - 650, лютий - 550, березень - 400), ІІ квартал 2014 року - 200 тис. куб.м. (квітень - 200, травень - 0, червень - 0), ІІІ квартал 2014 року - 0 тис. куб.м. (липень - 0, серпень - 0, вересень - 0), IV квартал 2014 року - 1300 тис. куб.м. (жовтень - 200, листопад - 500, грудень - 600).

У відповідності до п.п. 3.1.2 п.3.1 Договору Покупець до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Продавцю належним чином оформлену заявку, на планові обсяги споживання газу на наступний місяць, підписану повноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується Продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки.

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.3 Договору).

Згідно п. 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані і скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна і вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригінала акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1 118,974 грн., з урахування збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 118,974 грн., крім того ПДВ - 17% - 190,226 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 11.1 сторони погодили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Між сторонами до Договору укладено Додаткові угоди №1 від 31.01.2014р. якою змінені умови п.5.2 ст.5 договору щодо ціни за 1 000 куб. м. газу; №2 від 23.04.2014р. щодо зміни п. 1.2 договору, згідно якого газ ,що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням; № 3 від 01.10.2014р. про зміну п. 6.3 Договору щодо порядку зарахування коштів .

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, оцінивши подані сторонами докази, наведені в процесі розгляду справи представниками сторін доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, при цьому суд виходив із наступного:

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна доводити ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджено,що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу в період з січня 2014 року по квітень 20143 року, та з жовтня по грудень 2014 року природній газ згідно актів приймання-передачі: від 31 січня 2014 року на суму 31 244,06 грн.; від 31 січня 2014 року на суму 667 096,32 грн.; від 28 лютого 2014 року на суму 510 330,08 грн.; від 28 лютого 2014 року на суму 24 194,01 грн.; від 31 березня 2014 року на суму 376 892,49 грн.; від 31 березня 2014 року на суму 19 103,84 грн.; від 30 квітня 2014 року на суму 90 452,63 грн.; від 30 квітня 2014 року на суму 219,94 грн.; від 31 жовтня 2014 року на суму 4 628,02 грн.; від 31 жовтня 2014 року на суму 107 036,27 грн.; від 30 листопада 2014 року на суму 16 599,35 грн.; від 30 листопада 2014 року на суму 321 442,64 грн.; від 31 грудня 2014 року на суму 470 675,73 грн. та від 31 грудня 2014 року на суму 22 243,31 грн. Всього позивачем поставлено відповідачу природного газу на загальну суму 2 662 158,69 грн.

Покупцем здійснено оплату за поставлений природний газ в повному обсязі, про що свідчить поданий на вимогу суду акт звірки розрахунків за період 01.01.2014р. по 30.04.2016р. та платіжні доручення №8 від 15.10.2014р. та №17 від 16.12.2015р.

Оплата вартості газу проведена відповідачем з пропуском встановленого договором терміну, що ним не заперечується.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .

Передбачений сторонами розмір відповідальності за порушення грошового зобовязання у п.7.2 Договору відповідає розміру встановленому зазначеним Законом та ч.6 ст.231 ГК України.

Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Згідно п.9.3 умов Договору, сторони встановили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав встановлюється у п`ять років, тобто, дана умова договору не порушує правові норми які встановлюють тривалість позовної давності.

Матеріалами справи встановлено, що між Головним управлінням державної казначейської служби України у Тернопільській області в особі начальника ОСОБА_7, що діє на підставі Положення, Департаментом фінансів Тернопільської облдержадміністрації в особі директора ОСОБА_8, що діє на підставі Положення, Управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської облдержадміністрації в особі начальника ОСОБА_9, що діє на підставі Положення та національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в особі заступника директора Департаменту економічного планування та бюджетних розрахунків ОСОБА_10, що діє на підставі довіреності №14-23 від 07.02.2014р. та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" в особі директора ОСОБА_11 укладено договір про організацію взаєморозрахунків №646/30 від 07.10.2014р., предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах та теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. №30.

Також, 23.11.2015р. між Головним управлінням державної казначейської служби України у Тернопільській області в особі начальника ОСОБА_7, що діє на підставі Положення, Департаментом фінансів Тернопільської облдержадміністрації в особі директора ОСОБА_8, що діє на підставі Положення, Департаменту архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської облдержадміністрації в особі директора ОСОБА_12, що діє на підставі Положення, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в особі заступника директора Департаменту - Начальника податкового планування та розрахунків Департаменту податкового планування та регуляторної політики ОСОБА_13, що діє на підставі довіреності №14-112 від 12.10.2015р. та ПАТ "Укргазвидобування" в особі заступника начальника Департаменту фінансів, розрахунків та роботи з боргами ОСОБА_14, що діє на підставі довіреності від 15.09.2015р. №2-570д укладено договір про організацію взаєморозрахунків №17/375-6, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною п.16 ст.14 та ст. 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах та теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375.

Відповідно до п.2 розділу "Зобов`язання сторін" вказаних договорів сторони взяли на себе зобовязання не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Крім того, у п.15 договору про організацію взаєморозрахунків №646/30 та п.16 договору про організацію взаєморозрахунків №17/375-6 сторони визначили, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмету договору.

Уклавши вказані договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Отже, для застосування санкцій, передбачених договором поставки природного газу та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до змісту якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справах: №5011-1/11043-2012-42/528-2012 від 9.09.2014 року, №5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-35/1533-2012-19/522-2012, 917/2520/14 від 16.09.2015р. та №902/1652/13 від 10.02.2016р.

Таким чином, нарахування суми 279 753,57 грн. пені за період січень, лютий, березень, квітень 2014р., на сплачену згідно вищевказаного договору суму 1 719 533,37 грн. згідно платіжного доручення №8 від 15.10.2014р., та за період грудень 2014р. на сплачену згідно вищевказаного договору суму 423 331,74 грн. , згідно платіжного доручення №17 від 16.12.2015р., заявлені неправомірно і задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 5 890,97 грн. пені: за жовтень 2014р. в сумі 1 018,34 грн., листопад 2014 р. в сумі 3 223,57 грн. та грудень 2014р. в сумі 1 649,06 грн., то такі заявлені правомірно та підлягають до задоволення, так як відповідачем в період жовтень-листопад 2014р. та частково грудень 2014р. здійснювалася оплата за отриманий газ власними коштами, що підтверджено і представником останнього в судовому засіданні.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Суд, керуючись вищезазначеними нормами закону, перевіривши на відповідність розрахунок суми заявлених позивачем позовних вимог по 3% річних встановив правомірність її нарахування на суму 664,67 грн., із яких: за жовтень 2014р. в сумі 109,10 грн., листопад 2014р. в сумі 345,39 грн. та грудень 2014р. в сумі 210,18 грн., та інфляційних нарахувань на суму 14 865,86 грн., із яких: за жовтень 2014р. в сумі 1 720,66 грн., листопад 2014 р. в сумі 8 157,60 грн. та грудень 2014р. в сумі 4 987,60 грн., оскільки такі нарахування здійснені позивачем на платежі проведені відповідачем власними коштами, а отже поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків.

В частині стягнення 41 475,45 грн. 3% річних та 426 375,58 грн. інфляційних нарахувань в позові відмовляється.

Судовий збір покладається на відповідача згідно ст. 49 ГПК України, пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" (вул. Київська, 3а, м.Тернопіль, 46016, ідентифікаційний код 03353590) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ 1, 01001 ідентифікаційний код 20077720) 5 897 (п'ять тисяч вісімсот девяносто сім) грн. 97 коп. пені, 664 (шістсот шістдесят чотири) грн. 67 коп. 3% річних, 14 865 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят пять) грн. 86 коп. інфляційних нарахувань та 321 (триста двадцять одна) грн. 43 коп. судового збору.

ОСОБА_14 видати після набрання рішенням законної сили.

3.В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "31" травня 2016 року

Суддя М.С. Стадник