КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Справа№ 910/30730/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Левченко В.І. - дов. № 91/2015/11/11-8 від 04.11.2014 р.

від відповідача Афанасьєв В.Є. - директор

Трамбовецький А.В. - дов. № б/н від 17.12.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства

«Київенерго»

на рішення господарського суду міста Києва

від 03.02.2016 (суддя Пригунова А.Б.)

у справі №910/30730/15

за позовом Публічного акціонерного товариства

«Київенерго»

(далі - ПАТ «Київенерго»)

до Житлово-будівельного кооперативу

«Київ-3»

(далі - ЖБК «Київ-3»)

про стягнення 101 870, 87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.02.2016 р. у справі № 910/30730/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Так, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, а саме вимог ст. 43 ГПК України, не з'ясування всіх обставини, надання їм неправильної юридичної оцінки тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів: Алданової С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та розгляд справи призначено на 15.03.2016 року.

В судовому засіданні 15.03.2016 року оголошено перерву на підставі ст. 77 ГПК України на 12.04.2016 року.

У зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. на лікарняному, 11.04.2016 року системою автоматичного розподілу проведено заміну судді Коршун Н.М. й згідно протоколу автоматичної зміни складу суду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.

На підставі ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги (п. 9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суд від 12.04.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду.

В судовому засіданні 12.04.2016 року по справі оголошено перерву на 17.05.2016 року для ознайомлення заміненої судді з матеріалами справи.

В судовому засіданні 17.05.2016 року по справі оголошено перерву на 31.05.2016 року для додаткового ознайомлення представника позивача з матеріалами справи.

31.05.2016 року від позивача надійшло письмове клопотання про призначення судово-економічної експертизи у справі для отримання відповідей на питання щодо обсягу спожитої теплової енергії на потреби гарячого водопостачання за період 01.10.2014 по 01.10.2015 року та щодо суми заборгованості ЖБК «Київ-3» з 01.10.2014 року по 01.10.2015 року за спожиту теплову енергію на потреби гарячого водопостачання. В обґрунтування поданого клопотання позивач посилався на те, що судом першої інстанції не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між температурою теплоносія подавального трубопроводу для потреб гарячого водопостачання та об'ємами споживання гарячого водопостачання, оскільки споживання гарячого водопостачання не заперечується відповідачем, визначення впливу температури на обсяги споживання та суми заборгованості потребує спеціальних знань тощо.

В судове засідання 31.05.2016 року з'явилися представники сторін, представник позивача клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи підтримав, просив задовольнити. Представники відповідача проти клопотання заперечили, зазначили, що в проведенні експертизи немає необхідності, оскільки за наявними матеріалами справи можливо встановити розмір заборгованості тощо.

На підставі ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (ст. 32 ГПК України).

Положеннями ст.ст. 41, 42 ГПК України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як встановлено п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Розглянувши клопотання позивача про призначення судово-бухгалтерської експертизи по справі, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що матеріали даної справи містять необхідну сукупність доказів для встановлення фактичних даних й розгляду спору по суті, потреби у спеціальних знаннях для встановлення інших даних немає, відтак в задоволенні клопотання позивача відмовив.

Представник позивача в судовому засіданні доводи скарги по суті заявлених апеляційних вимог підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача доводи скарги заперечили, просили не брати їх до уваги, оскаржене рішення як законне та обґрунтоване - залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ПАТ «Київенерго» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ЖБК «Київ-3» заборгованості в розмірі 54 681, 28 грн., 20 445, 12 грн. - пені, 1 678, 46 грн. - 3 % річних та 25 166, 01 грн. - інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 240056 від 24.11.2000 року (далі - Договір) щодо здійснення повної та своєчасної оплати поставленої позивачем з 01.10.2014 року по 01.10.2015 року теплової енергії.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини та наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог й в позові відмовив.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд встановив, що 24.11.2000 р. між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (на даний час - ПАТ «Київенерго») та ЖБК «Київ-3» укладено договір № 240056 на постачання теплової енергії у гарячій воді ( далі Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді в будинку 28-В по пр. Оболонському в місті Києві на умовах, передбачених Договором.

За умовами п.п. 2.2.1., 2.2.2. Договору позивач зобов'язався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міської державною адміністрацією.

Відповідно до звертання-доручення до Договору облік споживання теплової енергії на потреби опалення проводиться по приладах обліку, на гаряче водопостачання - розрахунковим способом згідно договірних навантажень. Підключення гарячого водопостачання здійснюється від центрального теплового пункту, опалення - від індивідуального теплового пункту ЖБК «Київ-3».

У відповідності до п.п. 2, 3 додатку 4 до Договору «Порядок розрахунків» відповідач не пізніше 25-го числа поточного місяця сплачує фактично спожиту теплову енергію на підставі табуляграми, акту звірки та платіжної вимоги -доручення, які відповідач самостійно отримує з 12-го до 15-го числа у районному відділі теплозбуту № 3 по вул. Щекавицькій, 37/48.

Договір на підставі п.п. 8.1., 8.4. набирає чинності з дня його підписання, діє до 31.12.2001 р. та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази письмового звернення однієї зі сторін Договору про його припинення, суд дійшов висновку, що він неодноразово пролонговувався та станом на день розгляду справи судом був чинним.

Заявляючи позовні вимоги, позивач стверджував, що відповідачем допущено порушення умов Договору щодо розрахунків за спожиті послуги за період з 01.10.2014 р. до 01.10.2015 р., в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 54 681, 28 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на звітні відомості та теплоносії, облікові картки (табуляграми) та довідку про надходження коштів за спожиту за Договором теплову енергію.

За договором поставки (ст. 712 ЦК України ) продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір на підставі ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається(ст.ст. 525, 526 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться й в ст. 193 ГК України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

Порушенням зобов'язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як встановлено матеріалами справи, в обґрунтування заявлених вимог позивачем долучено до справи облікові картки за період з жовтня 2014 року до квітня 2015 року, за даними цих облікових карток фактичне споживання теплової енергії на квітень 2015 року за Договором складає 0, 00 грн.; доказів споживання відповідачем теплової енергії у квітні - вересні 2015 року у справі немає.

Водночас, з наданого позивачем розрахунку видно нарахування позивачем ЖБК «Київ-3» вартості теплової енергії за травень 2015 року, в той час як доказів її споживання відповідачем ПАТ «Київенерго» не надано, зокрема, в матеріалах справи відсутні облікові картки, відомості за травень 2015 року. В матеріалах справи наявні відомості обліку споживання теплової енергії ЖБК «Київ-3» за період 24.10.2014 р. до 24.03.2015 р.

Заперечуючи проти позову, відповідач відзначав, що з квітня 2015 року ПАТ «Київенерго» не надавались послуги за Договором. Крім цього за твердженнями останнього в листопаді 2013 року представником ПП «Інтерсервіс-Плюс» на викання укладеного з ПАТ «Київенерго» Договору було демонтовано й прийнято для подальшого транспортування та повірки прилад обліку теплової енергії в будинку №28-В по пр. Оболонському, не здійснено його монтаж до часу припинення надання послуг за Договором, в той час як позивачем в період з 01.10.2014 р. до 01.04.2015 р. завищено показники споживання відповідачем теплової енергії.

В матеріалах справи містяться заяви мешканців будинку по пр. Оболонському, 28-В у місті Києві, адресовані ЖБК «Київ-3», за змістом яких температура гарячої води в квартирах в період жовтень 2014 року - березень 2015 року не перевищувала 35-40 градусів, а також наявний лист ЖБК «Київ-3» № 39 від 01.07.2014 р. на адресу ПАТ «Київенерго» про невідповідність температури гарячої види в будинку по пр. Оболонському, 28-В у місті Києві встановленим нормам.

Листом № 029/22/1/6778 від 16.07.2014 р. Структурний відокремлений підрозділ «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» повідомив, що зниження температури гарячої води в будинку по пр. Оболонському, 28-В у місті Києві зумовлено відключенням зовнішньої циркуляційної лінії гарячого водопостачання внаслідок його пошкодження та зазначив, що ПАТ «Київенерго» здійснить перерахунок теплової енергії споживачам, циркуляційні мережі яких відключені або не мають приладів обліку.

За матеріалами справи відповідач неодноразово звертався до ПАТ «Київенерго» з листами про неналежне виконання останнім умов Договору щодо підтримання належної температури гарячого водопостачання. За період з вересня 2012 року до березня 2015 року в будинку по пр. Оболонському, 28-В в місті Києві здійснювалось постачання гарячої води температурний показник, якої є нижчими встановлених законом та Договором норм, що фактично підтверджено ПАТ «Київенерго» наявними в матеріалах справи листами.

В той же час, як з тексту позову та наявного у справі розрахунку видно, що позивачем заявлено вимоги про стягнення вартості теплової енергії, розрахованої виходячи із надання послуг належної якості.

Крім цього, стверджуючи про наявність у відповідача заборгованості за Договором за період з 01.10.2014 р. до 01.10.2015 р. та часткову сплату ним вартості спожитої теплової енергії, позивачем, в той же час, не надано первинних фінансових документів на підтвердження перерахування відповідачем грошових коштів. Не надано й позивачем жодних доказів, які б спростовували доводи відповідача щодо постачання ПАТ «Київенерго» гарячої води, температура якої нижча, встановленої норми.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Кожна сторона повинна на підставі ст.33 ГПК України довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на недоведеність ПАТ «Київенерго» заявленої до стягнення заборгованості ЖБК»Київ - 3», місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову із наведених позивачем підстав, відтак підставно відмовив й у стягненні пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року у справі № 910/30730/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/30730/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець