КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа№ 910/6116/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Хрипуна О.О.

Корсакової Г.В.

за участю представників:

від позивача (апелянта): Пасацька В.В. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 по справі № 910/6116/16 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еплада"

про зобов'язання включити кредиторські вимоги до проміжного балансу

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еплада" про зобов'язання включити в повному обсязі кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 382 635 459,63 грн. до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Еплада".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі № 910/6116/16 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернуто без розгляду.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що позивачем заявлена вимога про зобов'язання включити в повному обсязі кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 382 635 459,63 грн. до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Еплада", яка на думку суду першої інстанції, спрямована на захист майнового інтересу позивача, що полягає у відновленні порушеного майнового права, тобто є майновою. Проте, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач на підтвердження сплати судового збору надав платіжне доручення № 6459616 від 21.03.2016 про сплату 1 378,00 грн., тобто як за вимогу немайнового характеру, в той час, як до позовних заяв немайнового характеру, відносяться тільки ті, вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також положення пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не додано до позовної заяви належних доказів сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі, у зв'язку з чим повернув позовну заяву Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 по справі № 910/6116/16 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати та направити справу № 910/6116/16 на розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Господарським судом міста Києва при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права. Так, посилаючись на пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02. 2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», апелянт зазначає про те, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що предметом доказування в даній справі є захист права за допомогою зобов'язально-правових засобів, а саме зобов'язання вчинити певні дії стосовно визнання та включення кредиторських вимог, а не стягнути кошти у певному розмірі. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що сплатив судовий збір у встановленому законом розмірі. Враховуючи вищенаведене, скаржник зазначив, що підстави для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України - відсутні.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" по справі № 910/6116/16 розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. для розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 по справі № 910/6116/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Хрипун О.О., Корсакова Г.В. та призначено до розгляду на 24.05.2016.

В судовому засіданні 24.05.2016 представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 по справі № 910/6116/16 скасувати та направити судову справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

Відповідач своїх представників в судове засідання 24.05.2016 - не направив, через канцелярію суду заяв та клопотань не подавав. Про розгляд справи був повідомлений належним чином за адресою свого місцезнаходження.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановленого ч. 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Еплада" за наявними у справі матеріалами.

Частиною шостою статті 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Господарського міста Києва від 07.04.2016 № 910/6116/16 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що позивачем заявлена вимога про зобов'язання включити в повному обсязі кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 382 635 459,63 грн. до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Еплада", яка на думку суду першої інстанції, спрямована на захист майнового інтересу позивача, що полягає у відновленні порушеного майнового права, тобто є майновою. Проте, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач на підтвердження сплати судового збору надав платіжне доручення № 6459616 від 21.03.2016 про сплату 1 378,00 грн., тобто як за вимогу немайнового характеру, в той час, як позовних заяв немайнового характеру, відносяться тільки ті, вимоги по яким не підлягають вартісній оцінці. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також положення пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не додано до позовної заяви належних доказів сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі, у зв'язку з чим повернув позовну заяву Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" без розгляду.

Проте, з вказаним висновком місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд не погоджується, вважає вказаний висновок щодо наявності підстав для повернення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України - невірним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 3, п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви справляється судовий збір.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначені розміри ставок судового збору за подання до господарського суду позовних заяв в залежності від виду заявлених позовних вимог: майнового та/або немайнового характерів.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, крім іншого, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову має значення, передусім, для визначення розміру судового збору за подання позову до суду, та визначається у позовах позивачем самостійно.

Підпунктом 2.2. пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 визначено, що статтею 55 ГПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Як зазначалось вище предметом позову є зобов'язання включити в повному обсязі кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 382 635 459,63 грн. до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Еплада".

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" не стосуються стягнення коштів, витребування чи повернення майна. Предметом позовних вимог є зобов'язання включити кредиторські вимоги до проміжного балансу. Тобто позовні вимоги про зобов'язання вчинити певні дії не підлягають вартісній оцінці та, відповідно, є немайновими.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на 1 січня 2016 року встановлено ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" в сумі 1 378,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем сплачено судовий збір як за немайнову вимогу, про що свідчить додане ним до позовної заяви та наявне в матеріалах справи платіжне доручення № 6459616 від 21.03.2016 на суму 1 378,00 грн.

Враховуючи те, що у даному випадку предметом позовних вимог є немайнова вимога, позивач правильно сплатив судовий збір у розмірі 1 378,00 грн., тобто, як за немайнову вимогу.

Аналогічна позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 07.07.2015 по справі 910/7614/15-г.

З огляду на встановлене вище, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо наявності підстав про повернення без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еплада" про зобов'язання включити в повному обсязі кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 382 635 459,63 грн. до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Еплада", у зв'язку з чим оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а матеріали позову направлення до суду першої інстанції для вирішеня питання про порушення позовного провадження.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки у суду першої інстанції підстави для винесення ухвали про повернення без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еплада" про зобов'язання включити в повному обсязі кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 382 635 459,63 грн. до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Еплада" - були відсутні, а тому оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 № 910/6116/16 підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України, а матеріали позовної заяви підлягають направленню до Господарського суду Київської області для вирішення питання про порушення позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 99, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 № 910/6116/16 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 № 910/6116/16 - скасувати.

3. Матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еплада" про зобов'язання включити в повному обсязі кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 382 635 459,63 грн. до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Еплада", разом з доданими документами, - направити до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про порушення позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.О. Хрипун

Г.В. Корсакова