ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.06.16 Справа № 904/3889/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 15 881,59грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 08 квітня 2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 3/285 від 12 травня 2016 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 01.06.2016, просить стягнути з Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради заборгованість за договором підряду у розмірі 11 509,3 грн., пені у розмірі 3 184,77грн., 3% річних у розмірі 332,67 грн., втрати від інфляції у сумі 854,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №2015/4/12/с від 01.04.2015 року в частині повного та своєчасного розрахунку за виконані роботи. У звязку із несвоєчасною оплатою за виконані роботи позивач, відповідно до умов п.7.1. договору, нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 3 184,77грн. за період прострочки з 15.05.2016 по 15.11.2015. На підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 332,67 грн. за період з 15.05.2015 по 30.04.2016 та втрати від інфляції у розмірі 854,85 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, однак відзиву на позов не надав.

У судовому засіданні 06.06.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2015 між комунальним підприємством "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд" (підрядник) було укладено договір №2015/4/12/с, відповідно до п.1.1 якого підрядник зобовязується у 2015 році виконати замовникові роботи з поточного ремонту покрівлі за адресою: АДРЕСА_1 та покрівля над сходовим маршем, а замовник прийняти та оплатити такі роботи.

Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.2 договору).

Згідно з п.3.1 договору ціна цього договору становить: 11 509,3 грн., у т.ч. ПДВ 1 918,22грн.

Відповідно до п.4.1 договору розрахунок здійснюється у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт, на підставі оформлених належним чином акту виконаних робіт за формою КБ-2 та рахунка-фактури, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, в межах виділених та затверджених бюджетних асигнувань.

Строк виконання робіт з моменту підписання договору до 31.12.2015. Місце виконання робіт: АДРЕСА_2 та покрівля над сходовим маршем (п.п.5.1, 5.2 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2015.

На виконання умов договору позивач виконав за замовленням відповідача будівельні роботи на загальну суму 11 509,3 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015 року.

Сторонами погоджено та підписано договірну ціну на здійснення поточного ремонту покрівлі за адресою: АДРЕСА_1 та покрівля над сходовим маршем, що складає 11 509,3 грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 30.04.2015 року на суму 11 509,3 грн.

Свої зобовязання з оплати вартості виконаних підрядних робіт відповідач своєчасно не виконав, заборгованість за договором підряду становить 11 509,3 грн., що і є причиною спору.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

З огляду на умови п. 4.1 договору строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Доказів оплати вартості виконаних робіт у розмірі 11 509,3 грн. відповідач не надав доводи позивача щодо наявності боргу не спростував, акт виконаних робіт підписав без зауважень, а отже проти наявності боргу не заперечував.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 11 509,3 грн. є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобовязання за кожний день прострочення.

За несвоєчасну оплату виконаних робіт позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 184,77грн. за період прострочки з 15.05.2015 по 15.11.2015. В заявленому позивачем періоді зазначено 6 місяців і один день, що суперечить положенням частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, нарахування пені має здійснюватись з 15.05.2015 по 14.11.2015.

За наведеного, вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 170,89 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 15.05.2015 року по 30.04.2016 року у розмірі 332,67 грн. та втрати від інфляції за період з червня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 854,85 грн.

При перевірці правильності розрахунку 3% річних судом встановлено правильність такого нарахування. У звязку з чим вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача суми втрат від інфляції.

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., втрати від інфляції складають 854,85грн.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 15 867,71грн. з яких: основний борг у сумі 11 509,3грн., пеня у сумі 3 170,89 грн., три відсотки річних у сумі 332,67 грн. та втрати від інфляції у сумі 854,85 грн.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1376,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 2, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (49040, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 68, ідентифікаційний код 32350310) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Містокомбуд" (49099, м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий, 14, ідентифікаційний код 39397553) заборгованість у сумі 11 509,3грн., пеню у сумі 3 170,89 грн., три відсотки річних у сумі 332,67 грн., втрати від інфляції у сумі 854,85 грн. та витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1 376,8грн., про що видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, - 06.06.2016.