ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 р. Справа № 902/257/16

Господарський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Грабика В.В.,

при секретарі судового засідання Жиляк С.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (в подальшому ПАТ НАК Нафтогаз України)

до: Дочірнього підприємства «Теплокомуненерго» Маяк «Публічного акціонерного товариства «Маяк» (в подальшому (ДП «Теплокомуненерго Маяк» ПАТ «Маяк»)

про стягнення пені в сумі 53918,73грн., 3% річних в сумі 3269,98грн., інфляційних втрат в сумі 131 102,01грн.,-

ВСТАНОВИВ :

ПАТ НАК "Нафтогаз України" 31.03.2016р. звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до ДП Теплокомуненерго Маяк ПАТ Маяк про стягнення пені в сумі 53 918,73грн., 3% річних в сумі 3 269,98грн., інфляційних втрат в сумі 131 102,01грн., а всього 188 290,72грн..

Позов обґрунтований наступним. 17.12.2013р. між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ДП Теплокомуненерго Маяк ПАТ Маяк (покупець) було укладено договір №781/14-БО-1 купівлі-продажу природного газу. На виконання умов договору продавець поставив покупцю протягом січня-грудня 2014р. природний газ на загальну суму 7 083 679,67грн. за який останній розрахувався повністю, але з порушенням строків вказаних в п.6.1. договору. Неналежне виконання умов договору є підставою для нарахування та стягнення з відповідача пені в сумі 53918,73грн., 3% річних в сумі 3269,98грн., інфляційних втрат в сумі 131 102,01грн..

Ухвалою суду від 04.04.2016р. порушено провадження у справі №902/257/16 та призначено до розгляду в засіданні на 04.05.2016р..

29.04.2016р. від відповідача надійшов відзив на позов наступного змісту. Вимоги позивача відповідач визнає частково , а саме пеня в сумі - 52 699,09грн., 3% річних в сумі - 3165,81грн., інфляційні втрати в сумі 101676,33грн. При проведенні розрахунків позивачем не враховано наступне. Не дотримано приписів ч.5 ст. 254 ЦК України. День фактичної сплати не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Позивач не мав підстав нараховувати інфляційні за зобов'язаннями листопада 2014р.. У відзиві, окрім іншого, міститься прохання зменшити розмір пені на 90% від суми, що підлягає стягненню, зважаючи на скрутний матеріальний стан в якому опинилось підприємство, ступінь виконання ним свого зобов'язання , а також винятковість такого випадку (а.с.57-63).

26.05.2016р. від відповідача надійшли пояснення по суті спору (а.с.84-89).

В судому засіданні 31.05.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та за обставин, вказаних в позові.

Представник відповідача позов визнав частково з підстав, вказаних у відзиві та письмових поясненнях .

При розгляді справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

17.12.2013р. між ПАТ НАК Нафтогаз України (продавець) та ДП Теплокомуненерго Маяк ПАТ Маяк (покупець) було укладено договір №781/14-БО-1 купівлі-продажу природного газу. Договором передбачено наступне: продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК Нафтогаз України за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору (п.1.1.); приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п.3.3.); не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відповідь під підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4.); оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1.); за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п.7.1.); у разі невиконання покупцем умов пунктів 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2.); строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років (п.9.2.); договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення (п.11.); (а.с.15-20).

Сторонами було укладено 7 додаткових угод, якими вносилися зміни до договору №13/113-РО на купівлю-продаж природного газу в тому рахунку в частині вартості газу (а. с. 21-28).

На виконання умов договору продавець передав, а покупець прийняв протягом січня-грудня 2014р., на загальну суму 7 083 679,67грн., що підтверджується актами приймання-передачі газу: від 31.01.2014р. на суму 686 400,93грн., від 28.02.2014р. на суму 579 590,41грн., від 31.03.2014р. на суму 481 896,81грн., від 30.04.2014р. на суму 199 438,92грн., від 31.05.2014р. на суму 149 722,59грн., від 30.06.2014р. на суму 94 944,81грн., від 31.07.2014р. на суму 49 510,18грн., від 31.08.2014р. на суму 29 829,30грн., від 30.09.2014р. на суму 38 697,53грн., від 31.10.2014р. на суму 563 602,90грн., від 30.11.2014р. на суму 1 447 296,21грн., від 31.12.2014р. на суму 2 762 749,08грн. (а.с.29-40).

Покупець за отриманий природний газ розрахувався повністю, але з порушенням строків, що стверджується довідкою про операції по ДП Теплокомуненерго Маяк ПАТ Маяк з 01.01.2014 по 30.11.2015р. (а.с.42-43) та платіжними дорученнями, меморіальними ордерами наданими відповідачем (а.с.90-147). Остаточно покупець розрахувався 19.06.2015р..

Згідно наданого позивачем письмового розрахунку з відповідача слід стягнути пеню у розмірі 53 918,73грн. за період з 15.12.2014р. по 19.06.2015р., 3% річних в сумі 3 269,98грн. за період з 15.12.2014р. по 19.06.2015р., інфляційні втрати в сумі 131 102,01грн. за період з грудня 2014 по червень 2015р. (включно) (а.с.9-14).

ЦК України передбачено наступне: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530ч.1); боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ч.2); за договором купівлі-продажу одна сторона - продавець передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655ч.1); відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до переконання в тому, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

17.12.2013р. між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (подавець) та ДП Теплокомуненерго Маяк ПАТ Маяк (покупець) було укладено договір №781/14-БО-1 купівлі-продажу природного газу. На виконання умов договору продавець поставив покупцю протягом січня-грудня 2014р на загальну суму 7 083 679,67грн., за який останній розрахувався повністю 19.06.2015р., але допускав порушення строків сплати місячних платежів, передбачених п.6.1. договору.

Враховуючи вказане ДП Теплокомуненерго Маяк ПАТ Маяк відповідно до вимог ст. 612 ЦК України є боржником, що прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому наявні підстави для задоволення на підставі ст.231,ст.232 ГК України, ст.625 ч.2 ЦК України, п. 7.2 договору вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Разом з тим позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних в сумі 3 269,98грн. за період з 15.12.2014р. по 19.06.2015р. підлягають частковому задоволенню, з огляду на те, що ці нарахування проводилися і на дату часткового погашення заборгованості, що є неприпустимим з огляду на зміст роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених в п.1.9 постанови пленуму від 17 грудня 2013 року N 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань .

Також позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних не враховано положення ч.4 ст. 254 ЦК України, якою передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до п.6.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином розрахунок за природний газ, отриманий в листопаді 2014р. мав бути здійснений до 14 грудня (включно) 2014р., а оскільки 14 грудня це неділя (вихідний), то останнім днем виконання зобовязання буде наступний за ним робочий день 15 грудня. Тобто, прострочення зобовязання починається з 16 грудня, а оскільки 16 грудня борг за листопад був погашений, то 3% річних по акту за листопад не нараховуються. Нарахування 3% річних по акту за грудень 2014р. слід проводити з 15.01.2015р. по 18.06.2015р..

З урахуванням вказаного вище та відповідно до проведеного судом підрахунку розмір 3% річних за період з 15.01.2015р. по 18.06.2015р. становить 3 165,80грн. і саме цю суму належить стягнути з відповідача, а в частині стягнення 3% річних в сумі 67,16грн.. (3269,98 - 3165,80 = 104,18) слід відмовити. Правильність розрахунку позивача перевірена судом з використанням калькулятора штрафів системи Ліга Закон.

Позивачем заявлено до стягнення 131 102,01грн. інфляційних втрат за період з грудня 2014р. по червень 2015р. (включно).

Розяснюючи деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань Вищий господарський суд у п.3.2 постанови пленуму №14 від 17.12.2013р. акцентував увагу на тому, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач в порушення вказаних розяснень множив борг на індекс інфляції починаючи з того місяця у якому мав бути здійснений платіж, а не з місяця, наступного за місцем у якому мав бути здійснений платіж.

Таким чином інфляція за борг листопада не нараховується, оскільки останній був погашений 16.12.2014р., а інфляцію за борг грудня слід нараховувати з 01.02.2015р. по 30.06.2015р..

Згідно проведеного судом підрахунку (правильність розрахунку перевірена судом з використанням калькулятора штрафів системи ОСОБА_3) розмір інфляційних втрат за період 01.02.2015р. по 30.06.2015р. становить 101 727,15грн..

З урахуванням наведеного, в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 29 374,86грн. (131 102,01 -101 727,15 = 29 374,86) слід відмовити.

Що стосується вимоги про стягнення пені в сумі 53 918,73грн. за період з 15.12.2014р. по 19.06.2015р., то вона підлягає частковому задоволенню, з огляду на те, що ці нарахування проводилися на дату часткового погашення заборгованості, що є неприпустимим з огляду на зміст роз'яснень Вищого господарського суду України , викладених в п.1.9 постанови пленуму від 17 грудня 2013 року N 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань .

Також позивачем при здійсненні розрахунку пені не враховано положення ч.4 ст. 254 ЦК України, якою передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до п.6.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, розрахунок за природний газ отриманий в листопаді 2014р. мав бути здійснений до 14 грудня (включно) 2014р., а оскільки 14 грудня це неділя (вихідний), то останнім днем виконання зобовязання буде наступний за ним робочий день 15 грудня. Тобто, прострочення зобовязання починається з 16 грудня, а оскільки 16 грудня борг за листопад був погашений, то пеня по акту за листопад не нараховуються. Нарахування пені по акту за грудень 2014р. слід проводити з 15.01.2015р. по 18.06.2015р..

З урахуванням вказаного вище та відповідно до проведеного судом підрахунку розмір пені за період з 15.01.2015р. по 18.06.2015р. становить 52 699,09грн..

Правильність розрахунку позивача перевірена судом з використанням калькулятора штрафів системи Ліга Закон .

Отже у стягненні пені в сумі 1 219,64грн. (53 918,73 - 52 699, 09 = 1 219,64) слід відмовити.

Разом з тим, відповідач у відзиві №179 від 29.04.2016р. клопотав перед судом про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені на 90%.

З врахуванням досліджених у справі обставин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення пені, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Роз'яснюючи деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України у п. 3.17.4 постанови пленуму №18 від 26.12.2011р. зазначив, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Виходячи із приписів вказаних вище норм суд враховуює, що відповідач, незважаючи на допущення прострочення виконання зобов"язання за грудень 2014р., повністю розрахувався за отриманий газ в червні 2015р., задовго до звернення позивача до суду з позовом. Згідно укладеного між сторонами договору на купівлю-продаж природного газу №781/14-БО-1 від 17.12.2013р., що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, відповідач повністю розрахувався за отриманий газ. Крім того, суд приймає до уваги наявність невідшкодованої різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за 2015р. та попередні роки в сумі 11 780 688,33грн. (а.с.71); наявність заборгованості населення перед ДП "Теплокомуненерго Маяк" ПАТ "Маяк" з оплати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка станом на 01.04.2016р. становить 6 447 952,33грн.(а.с.72), існування заборгованості бюджетних установ та інших споживачів перед ДП "Теплокомуненерго Маяк" ПАТ "Маяк" з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка на 01.04.2016р. становить 4 015 503,36грн. (а.с.73), поточну кредиторську заборгованість підприємства за товари, роботи, послуги відповідно до балансу на 31.12.2015р. в розмірі 11 893 тис.грн. (а.с.74).

Крім того, судом також враховані інтереси позивача, зокрема, боржник не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов'язань, в даному випадку йдеться лише про зменшення розміру пені і не на 90%, як просив відповідач, а лише на 50%, що на переконання суду найбільш прийнятним у даних правовідносинах та з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про зменшення відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, на п'ятдесят відсотків.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини та роз"яснення Вищого господарського суду України, викладені в п.3.17.4 постанови пленуму №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" стягненню підлягає пеня в розмірі 26 349,55 грн. (52 699, 09 : 2 = 26 349, 545) .

Роз'яснюючи деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України у п.4.4. постанови пленуму №7 від 21.02.2013р. зазначив, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (без урахування зменшення розміру пені).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32 - 34, 43, 49, 83 - 84, 85, 115, 116 ГПК України,-

ВИРІШИВ :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства «Теплокомуненерго Маяк» Публічного акціонерного товариства «Маяк» (вул. Хмельницьке шосе, буд. 145, м. Вінниця, 21029, код ЄДРЮОФОП 23110524) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001, код ЄДРЮОФОП 20077720) пеню в сумі 26 349,55грн., 3% річних в сумі 3 165,80грн., інфляційні втрати в сумі 101 727,15грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 363,88грн..

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 1 219,64 грн., 3% річних в сумі 104,18грн. та інфляційних втрат в сумі 29 374,86грн..

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 червня 2016 р.

Суддя Грабик В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;