ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Справа № 926/436/16.

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс» м. Харків

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Чернівці

про припинення порушення прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг і відшкодування збитків.

Cуддя М.І.Ніколаєв

представники:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою відповідальністю «Сталекс» звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить:

- заборонити відповідачу здійснювати будь-яке використання знаку для товарів і послуг «Сталекс» згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг, реєстраційний номер 44278 від 15.10.2004 року, а також схожі з ним позначення підчас зберігання з метою продажу, пропонування для продажу, а також продажу будь-яких товарів і послуг, для яких зареєстрований знак для товарів і послуг «Сталекс».

- зобовязати відповідача вилучити з цивільного обороту в Україні та знищити весь товар і упаковки, у яких міститься такий товар, на яких зображено позначення, схоже зі знаком для товарів і послуг «Сталекс» згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг, реєстраційний номер 44278 від 15.10.2004, настільки, що їх можна сплутати.

- стягнути з відповідача збитки в розмірі 6381,43 грн., заподіяні неправомірним використанням знаку для товарів і послуг «Сталекс».

Крім того, позивач звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми, що належать відповідачу.

Ухвалою суду від 21.03.2016 року порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 04.04.2016 року за участю представників сторін.

Ухвалою від 04.04.2016 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову та у звязку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 20.04.2016 року.

У звязку з неявкою відповідача ухвалою від 20.04.2016 року розгляд справи відкладено на 12.05.2016 року, а 12.05.2016 року на 23.05.2016 року.

Представники позивача у судове засідання 23.05.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

У свою чергу, відповідач у судовий процес також в черговий раз не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час судового слухання.

В цій площині суд зазначає, що згідно частини 3 статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Більш того, застосовуючи на підставі ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України і ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що справа в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута без участі відповідача за наявними у ній документами.

Розглянувши подані документи, зясувавши фактичні обставини справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України Свідоцтва на знак для товарів і послуг №44278 від 15.10.2004 року, громадянину ОСОБА_2 належать виключні майнові права на знак для товарів та послуг «СТАЛЕКС».

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців товариство з обмеженою відповідальністю «Сталекс» 20.05.2004 року зареєстроване в Єдиному державному реєстрі як юридична особа, а 07.02.2005 року включено до реєстру відомості про юридичну особу оскільки державна реєстрація юридичної особи була проведена до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців"

18.10.2004 року між громадянином ОСОБА_3 (ліцензіар) та товариством з обмеженою відповідальністю «Сталекс» (ліцензіат) укладено ліцензійний договір №18/10 про надання дозволу на використання обєкта права інтелектуальної власності (знака для товарів та послуг), згідно якого ліцензіар надає ліцензіатові невиключну ліцензію, що дає право на використання знаку для товарів і послуг «Сталекс» в обумовлених договором межах та на визначений строк.

Статтею 1109 Цивільного Кодексу України встановлено, що за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до пункту 2.1 Договору за цим договором передаються права на використання знака такими способами:

нанесення його на будь-який товар, для якого Знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням Знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої Знак зареєстровано;

застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Згідно п. 3.2.4 договору у випадку виявлення порушень прав на знак, ліцензіат має право використовувати і застосовувати всі форми і способи захисту, які має право застосовувати ліцензіар як власник Свідоцтва на знак для товарів і послуг №44278 від 15.10.2004 року.

Дія договору поширюється на територію України (п. 2.3 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 06.03.2013 року.

28.01.2013 року сторонами підписано Додатковою угоду №1 до Ліцензійного договору про надання дозволу на використання обєкта права інтелектуальної власності (знака для товарів і послуг) №18/10 від 18.10.2004 року згідно якої пункт 5.1 договору викладено в наступній редакції «Договір набуває чинності з моменту підписання Договору сторонами і діє до 06.03.2023 року»

З листа ОСОБА_4 №3/2 від 18.04.2016 року вбачається, що тільки позивач має дозвіл на використання знака для товарів та послуг «СТАЛЕКС»

Як зазначається в позовній заяві представником позивача 16.02.2016 року на території СП «Ринок Буковинський» у ряді №4, місце №1 було виявлено, що відповідач, всупереч вимог позивача, незаконно використовувати ТМ Сталекс, а саме здійснює зберігання з метою продажу, пропонування для продажу, продаж манікюрних кусачок з позначенням «Сталекс», схожого з ТМ Сталекс настільки, що їх можна сплутати, в підтвердження чого вищевказані кусачки придбані у відповідача на підставі рахунку.

Оригінал рахунку №16.02.16 року із зазначенням назви замовлення кусачки сталекс кількість -, ціна 180, сума 180 грн. та ініціалами обслуговуючого офіціанта ОСОБА_1 (з невстановленим підписом) наявний в матеріалах справи.

Відповідно до п. 71 Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" На підтвердження факту використання знака власник свідоцтва має подати суду докази вчинення принаймні деяких дій з числа зазначених у частині четвертій статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг"; такими доказами можуть бути, зокрема, примірники товарів, на яких нанесено відповідний знак для товарів і послуг, документи із зображенням знака (каталоги, прайс-листи з пропозиціями щодо надання послуг чи поставки товарів тощо).

Поширення на території України товарів із зображенням знака може бути підтверджено касовими чеками, квитанціями, накладними, іншими документами, що містять інформацію про найменування товару й місце його придбання, а в разі коли власником знака є нерезидент, підтвердженням ввезення товарів в Україну можуть бути митні декларації та інші митні документи.

З поданого рахунку жодним чином не вбачається хто, в кого і де придбав товар, який саме товар придбано і чи саме цей товар надано позивачем в матеріали даної справи.

До позовної заяви додані фальсифіковані, як вважає позивач, кусачки, що ніби придбані у відповідача, які з 21.03.2016 року містяться в матеріалах справи.

Проте, 22.04.2016 року до суду надійшла заява позивача про долучення до матеріалів справи висновку патентного повіреного №260 щодо дослідження обєктів інтелектуальної власності від 18.04.2016 року №1804.

З даного висновку вбачається, що його обєктом були надані 30.03.2016 року зразки продукції позивача (оригінал манікюрної кусачки) та промисловий виріб «Кусачки манікюрні» ФОП ОСОБА_1, що не може відповідати дійсності, адже ніби придбані у відповідача кусачки з позначенням «СТАЛЕКС» починаючи з моменту порушення провадження у справі (21.03.2016 року) увесь час перебувають в матеріалах справи.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, свідомо надаючи недостовірні докази, намагався ввести суд в оману.

У свою чергу, як вбачається з розрахункової квитанції №43 від 15.02.2016 року, в цей час в м. Чернівці по вул. Л.Кобилиці, 90/5 (кімната 405) з 15.02.2016 року по 20.02.2016 року проживав гр. ОСОБА_5

У свою чергу, в матеріалах справи наявна довіреність №30/07, що видана 31.07.2015 року гр. ОСОБА_5 на представництво інтересів товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс». Дана довіреність видана без права передоручення та дійсна до 31.12.2015 року.

Тож, позивачем не надано доказів того, що станом на момент перебування гр. ОСОБА_5 у м. Чернівці останній мав право представляти інтереси товариства.

Більш того, суду не надано як доказів відрядження гр. ОСОБА_5 до м. Чернівці, так і належних доказів понесення витрат на проїзд (придбання палива для автомобіля).

Згідно з частиною першою статті 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є:

- право на використання торговельної марки;

- виключне право дозволяти використання торговельної марки;

- виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання;

- інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Пунктом 5 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі - Закон) передбачено, що свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; означення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Відповідно до п.1 ст. 20 Закону будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що позивачем не надано належних і допустимих доказів незаконного використання відповідачем знака для товарів та послуг «СТАЛЕКС», у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано 27.05.2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя М.І. Ніколаєв