ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

03 червня 2016 р. Справа № 902/460/16

за позовом: юридичної особи Великобританії компанії "Vuldi (UK) Limited" (01010, АДРЕСА_1)

до 1: приватного підприємства "Альянс Груп" (21021, м. Вінниця, вул. Соборна, 52)

до 2: підприємства "Валді-Україна" (01032, АДРЕСА_2, 01010, АДРЕСА_1)

про визнання права власності, визнання права власника на витребування майна з чужого незаконного володіння та витребування майна з чужого незаконного володіння,

Суддя Тварковський А.А.

Представники сторін не викликались,

В С Т А Н О В И В :

юридичною особою Великобританії компанією "Vuldi (UK) Limited" заявлено позов до приватного підприємства "Альянс Груп" та підприємства "Валді-Україна" про визнання права власності, визнання права власника на витребування майна з чужого незаконного володіння та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 03.06.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/460/16 з призначенням її до розгляду.

Разом з позовною заявою вх. №49/16 від 01.06.2016 року позивач направив до суду клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно- нежитлове приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 52, яке було придбано підприємством "Валді-Україна" на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 16.07.1998р. за реєстраційним №3217, зареєстрованого Вінницьким обласним об"єднаним бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим №79, та яке на даний час перебуває у володінні приватного підприємства "Альянс Груп".

Розглянувши вищевказане клопотання позивача, ознайомившись з матеріалами позову, суд дійшов висновку, що дане клопотання останнього про забезпечення позову задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно із частиною 1 статті 66 ГПК України господарський суд, зокрема, за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. При цьому забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як зазначається в п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 32 - 34 ГПК України.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Нормами ст. 32 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, серед іншого, письмовими і речовими доказами. Господарський суд, згідно ст. 34 ГПК України, приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З вищенаведеного випливає, що підставою вжиття заходів із забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення того, що певні дії (бездіяльність) відповідача ускладнить або унеможливить виконання рішення з господарського спору.

Натомість, всупереч вищевикладеному, позивачем не вказано, які саме дії може відповідач 1 здійснити стосовно свого майна, котрі в подальшому можуть бути перешкодою у виконанні рішення суду, не надано жодних доказів вірогідності вчинення вказаних дій, не зазначено жодного належного обґрунтування необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, а наведені ним обґрунтування мотивовані тим, що відповідач 1 умисно не отримує позовні заяви та інші документи у споріднених судових справах, а тому є підстави вважати, що ним (відповідачем 1) можуть вчинятися дії спрямовані на утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі, є виключно припущеннями, які не можуть бути розцінені судом як належний та допустимий доказ в контексті ст.ст. 33, 34 ГПК України для застосування заходів забезпечення позову. А тому, суд на стадії порушення провадження у справі, не вбачає підстав для задоволення клопотання та вжиття заходів до забезпечення позову

Враховуючи те, що позивач не обґрунтував належним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надав жодного належного доказу в підтвердження імовірності вчинення відповідачем дій з метою утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відхилення клопотання останнього про вжиття заходів до забезпечення позову в повному обсязі.

Відхиляючи клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд при цьому зазначає, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на клопотання про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 66, 67, 86, 115 ГПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Клопотання юридичної особи Великобританії компанії "Vuldi (UK) Limited" про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно- нежитлове приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 52, яке було придбано підприємством "Валді-Україна" на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 16.07.1998р. за реєстраційним №3217, зареєстрованого Вінницьким обласним об"єднаним бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим №79, та яке на даний час перебуває у володінні приватного підприємства "Альянс Груп" відхилити.

Копію даної ухвали направити учасникам процесу рекомендованими листами.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (АДРЕСА_3, 01010)

3 - відповідачу 1 (21021, м. Вінниця, вул. Соборна, 52)

4, 5 - відповідачу 2 (01032, АДРЕСА_4; АДРЕСА_3, 01010)