ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 р. Справа № 917/696/16

за позовом Дочірнього підприємства "Лохвицький шлях" Публічного акціонерного товариства "Облшляхрембуд" вул. Леніна, 61, м. Лохвиця, 37022

до Лохвицької міської ради, вул. Перемоги, 19, м. Лохвиця, 37200

про стягнення 97593,60 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1 (директор)

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 02-24/22 від 18.01.2016р.

Після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомив дату складання повного тексту рішення.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за договором підряду № 72 від 22.09.2015р. у розмірі 97593,60 грн.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає, з підстав, викладених у позовній заяві, зокрема вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Представник відповідача позовні вимоги визнає та в заяві від 31.05.2016 р. (за. вх. №6744) просить відстрочити виконання судового рішення до 01.04.2018р.

Позивач не заперечує проти відстрочки виконання судового рішення до 01.04.2018р. ( заява вх. № 6743 від 31.05.2016р.).

Суд клопотання про відстрочення виконання рішення задовольнив за обґрунтуванням, наведеним у мотивувальній частині рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

22.09.2015р. між сторонами було укладено Договір підряду № 72 (надалі - Договір, а.с. - 9-10), згідно умов якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до кошторисної документації та умов договору виконання: поточний (ямковий) ремонт проїзної частини по вул. Рикова у м. Лохвиця Полтавської області.

При цьому, сторони узгодили, зокрема, наступне:

- перелік, види та обсяги робіт по договору вказані у локальному кошторисі (Додаток № 2) до договору (п. 1.2 Договору);

- вартість робіт за цим договором визначена на підставі "Договірної ціни (додаток № 1), яка є невід'ємною частиною цього договору та становить 97593,60 грн, в тім числі ПДВ 20% 16265,60 грн, що доручаються до виконання підряднику (позивачу) (п. 2.1 Договору).

- порядок розрахунків: замовник шляхом проведення попередньої оплати до початку виконання робіт перераховує на розрахунковий рахунок підрядника грошові кошти у розмірі 30% в якості безповоротної фінансової допомоги (п. 2.3 Договору);

- решта суми за виконані роботи здійснюється замовником на підставі підписаних сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ-2В і довідки по формі 3 КБ-3, у 10-денний термін з моменту завершення робіт та надання підрядником рахунку (п. 2.4 Договору);

- відповідач зобов'язаний прийняти виконану роботу в строк не пізніше 10 днів після її завершення і здійснити остаточний розрахунок за неї (п. 3.2.1 Договору);

- цей договір вступає в дію з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2015 р. (п. 6.1 Договору).

З матеріалів справи слідує, що у відповідності до умов вказаного Договору позивачем виконано поточний (ямковий) ремонт проїзної частини по вул. Рикова у м. Лохвиця Полтавської області на загальну суму 97593,60 грн., що підтверджується двостороннім підписаним актом приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в, а.с. - 11-12) за вересень 2015 р. на загальну суму 97593,60 грн. від 22.09.2015 р. Вартість виконаних будівельних робіт у розмірі 97593,60 грн. підтверджується також довідкою форми КБ-3 від 22.09.2015 р., яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками (а.с. -13).

Позивач стверджує, що відповідач зобов'язання з оплати виконаних підрядником робіт не виконав, в зв'язку з чим на час розгляду справи господарським судом за договором підряду № 72 від 22.09.2015р. у відповідача обліковується заборгованість у розмірі 97593,60 грн. перед позивачем.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду № 72 від 22.09.2015 року у розмірі 97593,60 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору підряду.

За визначенням ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За загальним правилом, встановленим в ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 97593,60 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами (договір підряду № 72 від 22.09.2015 р., ОСОБА_2 приймання-передачі виконаних робіт від 22.09.2015 р.) та підлягають задоволенню. Дані обставини відповідачем не заперечуються.

Відповідач у заяві (вх. № 6744 від 31.05.2016р.) просить суд відстрочити виконання судового рішення до 01.04.2018 р.

Суд задовольняє вказану заяву відповідача, виходячи з наступного:

У відповідності до частини 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. Представник позивача проти відстрочки виконання рішення не заперечує (заява вх. 6743 від 31.05.2016 р.).

Підставою для розстрочення або відстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його виконання неможливим у термін або встановлений господарським судом способом.

Відповідно до п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за N 9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, згоди сторін на вжиття зазначених заходів, не потрібно і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Приймаючи до уваги заяву відповідача, його доводи наведені у судовому засіданні з приводу тяжкого матеріального становища та фінансування, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, погодження відповідачем строку відстрочки виконання рішення та інші обставини справи, суд вважає за можливе заяву відповідача задовольнити частково, та відстрочити виконання рішення до 01.04.2018 р.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Лохвицької міської ради (вул. Перемоги, 19, м.Лохвиця, Полтавської області, 37200, ) на користь Дочірнього підприємства "Лохвицький шлях" Публічного акціонерного товариства "Облшляхрембуд" (вул.Леніна, 61, м.Лохвиця, Полтавської області, 37200, ) 97593,60 грн. боргу, 1463,90 грн. витрат по сплаті судового збору, відстрочивши виконання судового рішення до 01.04.2018 р.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя