РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016Справа № 910/7471/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2

про визнання недійсним рішень, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Михаленко Л.С. (представник за довіреністю від 12.04.2016р.);

від відповідача: Тагінцев А.В. (представник за довіреністю від 13.04.2016р.);

від третьої особи: не з'явились.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент», а саме: від 20.05.2015р. оформленого протоколом №6 від 20.05.2015р.; від 21.05.2015р., оформленого протоколом №7 від 21.05.2015р.; від 22.05.2015р., оформленого протоколом №8 від 22.05.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення загальних зборів учасників відповідача, оформлені вказаними протоколами підлягають визнанню недійсними, оскільки відповідачем порушено вимоги законодавства України під час скликання та проведення загальних зборів товариства, загальні збори не були правомочними, порушено права та законні інтереси учасника відповідача, позбавлено уповноваженого представника позивача як учасника можливості взяти участь у загальних зборах, а саме: спірні рішення були прийняті за відсутності кворуму за участю неналежного представника позивача, без здійснення реєстрації учасників, які беруть участь у загальних зборах, а позивач був взагалі позбавлений права на участь у загальних зборах у зв'язку з тим, що його не було належним чином повідомлено про проведення загальних зборів учасників.

Відповідачем надано до матеріалів справи письмові пояснення відповідно до яких він зазначає, що у товариства відсутні документи, які б свідчили про фактичне проведення оспорюваних загальних зборів, а саме належні повідомлення учасникам про проведення вказаних зборів, журнали реєстрації учасників, які прибули на такі збори, документів, які б підтверджували повноваження учасника ТОВ «Інформаційний центр «Сігма», а отже доказів наявності кворуму. За таких обставин відповідач просить розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 26.04.2016р. Крім того, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2016р. розгляд справи відкладено до 12.05.2016р.

В судове засідання 12.05.2016р. представники учасників судового засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, проте від позивача та відповідача до суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, які судом відхилені, як необґрунтовані.

Крім того, 11.05.2016р. до суду надійшло клопотання Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судовому засіданні 12.05.2016р. судом було розглянуто вказане клопотання та відмовлено в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Згідно п. 1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Позовні вимоги у цій справі обґрунтовуються позивачем тим, що він є учасником ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» та володіє часткою 99% його статутного капіталу, а оспорюваними рішеннями загальних зборів учасників відповідача порушуються його корпоративні права.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Згідно з частиною третьою статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Так, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

У відповідності до п. 1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» за змістом положень пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є:

1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув;

2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Згідно ж із п. 2.7 цієї постанови відповідачем у спорах про визнання недійсним рішення загальних зборів та інших керівних органів юридичної особи виступає сама юридична особа.

Таким чином, зважаючи на те, що спір у цій справі № 910/7471/16 виник з корпоративних правовідносин, предметом дослідження у цій справі буде з?ясування обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників відповідача від 20.05.2015р. оформленого протоколом №6 від 20.05.2015р.; від 21.05.2015р., оформленого протоколом №7 від 21.05.2015р. та від 22.05.2015р., оформленого протоколом №8 від 22.05.2015р.

При цьому суб'єктний склад таких корпоративних спорів чітко визначений законодавством: до такої категорії спорів відносяться спори між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

Клопотання ПАТ «Український інноваційний банк» про вступ в справу в якості третьої особи на стороні відповідача обґрунтоване тим, що між банком та відповідачем було укладено Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя від 25.05.2015р. за реєстровим №426, повноваження на підписання якого зі сторони відповідача були підтверджені протоколом загальних зборів учасників №7 від 21.05.2015р. та протоколом №8 від 22.05.2015р., визнання недійсними яких є предметом даного позову. Однак заявником не надано доказів того, що між ним і відповідачем (чи позивачем) існують певні правові відносини, що охоплювалися б поняттям корпоративних правовідносин. Як слідує із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та Статуту відповідача, ПАТ «Український інноваційний банк» не є учасником (засновником) ТОВ «Гриф девелопмент інвестмент», в тому числі учасником, який вибув, а тому між ним та сторонами спору у цій справі не існує жодних правовідносин, пов?язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності відповідача (а саме корпоративних відносин).

Що ж до наявності юридичного інтересу у ПАТ «Український інноваційний банк», господарський суд виходить з наступного. Як зазначено в п. 2.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» рішення загальних зборів учасників юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

З урахуванням викладеного, господарський суд виходить з того, що прийняття рішення у цій справі буде обов?язковим виключно для суб?єктів корпоративних правовідносин - учасників відповідача та для самого відповідача. ПАТ «Український інноваційний банк» не приймав участь в ухваленні оспорюваних рішень загальних зборів відповідача, йому не належать корпоративні права на частку відповідача, а оспорювані рішення загальних зборів є формою реалізації учасниками своїх прав на управління товариством (відповідача) та стосуються внутрішньої діяльності відповідача і мають обов?язковий характер виключно для учасників відповідача та самого відповідача, а не третіх осіб.

Таким чином, судове рішення у цій справі не вплине на права та обов?язки ПАТ «Український інноваційний банк», оскільки будь-яке рішення у цій справі (визнання недійсними рішень загальних зборів або залишення позову без задоволення) буде мати обов'язковий характер виключно для суб'єктів корпоративних правовідносин - для учасників відповідача і самого відповідача. Тому ПАТ «Український інноваційний банк» не буде наділено новими правами чи покладено на нього нові обов'язки, або змінено його наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому у зв?язку з прийняттям рішення у цій справі.

Посилання ПАТ «Український інноваційний банк» на факт укладення Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя від 25.05.2015р., повноваження на підписання якого зі сторони відповідача були підтверджені протоколом загальних зборів учасників №7 від 21.05.2015р. та протоколом №8 від 22.05.2015р. судом не приймається до уваги, оскільки укладення договору є окремою дією, окремим правочином що регулює господарські правовідносини між відповідачем і ПАТ «Український інноваційний банк». Серед позовних вимог у цій справі не заявлені вимоги про визнання недійсним вказаного вище Договору, тому прийняття рішення у цій справі не буде мати наслідком його недійсність, а тому права ПАТ «Український інноваційний банк» як сторони такого договору не будуть порушені.

Таким чином, зважаючи на викладене, а також на положення ч. 1 ст. 140 Цивільного кодексу України, ст. ст. 80, 167 Господарського кодексу України, ст. ст. 50, 58 Закону України «Про господарські товариства», п. 17 Постанови №13 від 24.10.2008р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» та положення постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», враховуючи те, що предметом даного позову є визнання недійсними рішень зборів учасників товариства, що оформлені відповідними протоколами між учасником (позивач) та товариством (відповідач), тоді як заявник не відноситься до суб'єктів цих правовідносин, господарський суд прийшов до висновку, що клопотання Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про його залучення до участі у справі у якості третьої особи не підлягає задоволенню, про що було винесено відповідну ухвалу від 12.05.2016р.

В судовому засіданні 12.05.2016р. розгляд справи було відкладено до 24.05.2016р.

24.05.2016р. через канцелярію Господарського суду м. Києва відповідачем було подано відзив на позовну заяву.

Крім того, 24.05.2016р. через канцелярію Господарського суду м. Києва третьою особою на стороні позивача ОСОБА_2 були подані пояснення, у відповідності до яких він підтримує позов повністю, просить його задовольнити в повному обсязі. У поясненнях третя особа повідомляє про те, що ним, як єдиним учасником позивача і бенефіціарним власником відповідача з часткою 99% статутного капіталу, дійсно не надавалася згода на прийняття оскаржуваних рішень та не надавав повноважень на відчуження майна відповідача. У вказаних поясненнях третя особа просила також слухати справу за його відсутності.

В судовому засіданні 24.05.2016р. представник позивача заявив усне клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні, у зв?язку із тим, що в матеріалах справи є документи, які містять комерційну таємницю, розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди його довірителю.

Відповідно до частини 1 статті 4-4 ГПК України розгляд справ у господарських судах відкритий, за винятком випадків, коли це суперечить вимогам щодо охорони державної, комерційної або банківської таємниці, або коли сторони чи одна з сторін обгрунтовано вимагають конфіденційного розгляду справи і подають відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті.

З огляду на положення статті 505 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 36 Господарського кодексу України, а також врахувавши те, що представник позивача обґрунтував необхідність розгляду справи у закритому судовому засіданні, у зв?язку із наявністю у матеріалах справи документів, які містять комерційну таємницю, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для розгляду справи у закритому судовому засіданні відповідно до частини 1 ст. 4-4 ГПК України.

При цьому на суд не покладено обов?язку щодо дослідження та встановлення складу та обсягу відомостей, які є комерційною таємницею.

За таких обставин Господарський суд м. Києва в судовому засіданні 24.05.2016р. ухвалив задовольнити клопотання представника позивача Михаленко Л.С. та розглядати справу в закритому судовому засіданні.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які сприяють всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 24 травня 2016 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма», зареєстроване 12.07.2010р. Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією, є юридичною особою ().

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент», зареєстроване 07.04.2009 Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією, є юридичною особою ().

Позивач є учасником ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» із часткою 99% статутного капіталу відповідача, що підтверджується п.п. 2.1.1, 8.1 Статуту відповідача, зареєстрованого 13.05.2011 Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 20.04.2016р.

Громадянин України ОСОБА_2 (Третя особа) станом на час прийняття оспорюваних рішень загальних зборів був власником частки 100% Статутного капіталу ТОВ «Інформаційний Центр «Сігма» та, кінцевим бенефіціарним власником засновника ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент», що підтверджується Статутом позивача та Витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» станом на 07.04.2016р.

20 травня 2015 року загальними зборами учасників ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» було прийнято рішення (оформлене протоколом № 6) про укладення з Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» змін до Кредитного договору № 4727 від 27.12.2010р. та договору застави майнових прав, а також надано повноваження Генеральному директору ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» ОСОБА_5 на підписання усіх необхідних документів (договорів, додаткових договорів, змін до договорів, угод, листів, актів приймання - передачі майна, тощо) з ПАТ «Український інноваційний банк» на умовах на його власний розсуд.

21 травня 2015 року загальними зборами учасників ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» було прийнято рішення оформлене протоколом № 7 щодо передачі у власність Публічному акціонерному товариству «Український інноваційний банк» на підставі п. 6.3 Договору застави майнових прав від 21.05.2015р. в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором № 4727 від 27.12.2010р. наступного майна, а саме: майнові права на все збудоване після капітального ремонту та реконструкції майнового комплексу майно, загальною площею 4029,2 кв.м. (в т.ч. матеріали, конструкції, обладнання тощо, що були використані в процесі будівельних робіт та все, що збудовано, реконструйовано в процесі виконаних робіт), відповідно до договору підряду від 07.12.2010р. за №б/н, укладеного між ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» та ТОВ «Камбей», що належить ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» та розташоване за адресою: м. Київ, пров. Червоноармійський, 14 та саме майно, що вказане в цьому пункті, а також надано повноваження Генеральному директору ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» ОСОБА_5 на підписання усіх необхідних документів (договорів, додаткових договорів, змін до договорів, угод, листів, актів приймання - передачі майна, тощо) з ПАТ «Український інноваційний банк» на умовах на його власний розсуд.

22 травня 2015 року загальними зборами учасників ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» було прийнято рішення оформлене протоколом № 8 щодо передачі у власність Публічному акціонерному товариству «Український інноваційний банк» на підставі п. 6.2 Іпотечного договору від 27.12.2010р., реєстр. № 3611 (із змінами і доповненнями) в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором № 4727 від 27.12.2010р. наступного майна, а саме: майновий комплекс, загальною площею 4447,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Червоноармійський, 14, а також надано повноваження Генеральному директору ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» ОСОБА_5 на підписання усіх необхідних документів (договорів, додаткових договорів, змін до договорів, угод, листів, актів приймання - передачі майна, тощо) з ПАТ «Український інноваційний банк» на умовах на його власний розсуд.

Позовні вимоги мотивовані порушенням вимог закону та установчих документів під час скликання та проведення вищезазначених загальних зборів учасників ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» та прийняття, у зв'язку з цим, незаконних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом.

Згідно із ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про господарські товариства» господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належить, зокрема, акціонерні товариства.

Частиною 3 статті 80 Господарського кодексу України визначено, що товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Згідно зі статтею 57 Господарського кодексу України, установчими документами суб'єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб'єкта господарювання. Відповідно до статті 4 Закону України «Про господарські товариства» товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі статуту. Відповідно до ч. 1 ст. 143 Цивільного кодексу України, установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є його статут.

Відповідно до статуту відповідача, затвердженого загальними зборами учасників, оформлених протоколом №4 від 27.04.2011р., ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» створене у відповідності з Цивільним кодексом України, Законом України «Про господарські товариства» та іншими законодавчими актами України.

Згідно із ст. 145 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та ст. 58, 61 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Представники учасників можуть бути постійними або призначеними на певний строк. Учасник вправі в будь-який час замінити свого представника у загальних зборах учасників, сповістивши про це інших учасників.

Згідно із ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» в редакції чинній на момент прийняття оспорюваних рішень загальних зборів відповідача, загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Учасники зборів, які беруть участь у зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів. Голова зборів товариства організує ведення протоколу. Книга протоколів має бути у будь-який час надана учасникам товариства. На їх вимогу повинні видаватися засвідчені витяги з книги протоколів.

Відповідно до ч. 5 ст. 61 вказаного Закону про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

Так, у відповідності до п. 9.1, 10.1 Статуту відповідача, вищим органом товариства є загальні збори. Загальні збори учасників складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Представники учасників можуть бути постійними або призначеними на певний строк. Учасник вправі в будь-який момент замінити свого представника на Загальних зборах учасників, сповістивши про це інших учасників.

Як визначено статтею 65 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

Як свідчать матеріали справи єдиним учасником і власником позивача (який в свою чергу є учасником відповідача з часткою 99% статутного капіталу) є ОСОБА_2 (третя особа). Тому в силу положення частини другої ст. 65 ГК України ОСОБА_2 має право здійснювати право щодо управління позивачем як безпосередньо так і через уповноважені ним (як єдиним учасником) органи.

У відповідності до ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, з огляду на те, що учасник відповідача - позивач, є юридичною особою, в силу положень ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» та п. 10.1 Статуту відповідача щодо складу загальних зборів учасників відповідача, правомочність позивача на участь в управлінні відповідачем (його корпоративне право) реалізується шляхом участі в роботі загальних зборів відповідача представника позивача, призначеного (уповноваженого) його вищим органом управління. Такий представник може бути постійним або призначеним на певний строк.

У відповідності до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За змістом ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов?язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до п. 12.1 Статуту позивача вищим органом товариства є загальні збори учасників. Виконавчим органом товариства є директор, який вирішує всі питання діяльності товариства.

Як свідчать дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг станом на 07.04.2016р.) керівником позивача з 08.07.2010р. була призначена ОСОБА_6.

В матеріалах справи відсутній протокол загальних зборів учасників позивача, яким би було оформлене рішення про обрання директором ОСОБА_6, як відсутній і наказ про призначення її на посаду директора позивача. Однак, зважаючи на приписи ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» щодо статуту відомостей з Єдиного державного реєстру, господарський суд виходить з того, що відомості щодо керівника позивача і дати початку його повноважень, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достовірними.

За таких умов, з урахуванням положень ст. ст. 92, 237 ЦК України, ОСОБА_6 здійснювала представництво позивача починаючи з 08.07.2010р. на підставі акта органу управління позивача (відповідного рішення загальних зборів позивача про її обрання/призначення директором товариства).

Однак, статтею 98 Цивільного кодексу України визначено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Таке ж право загальних зборів учасників позивача закріплене пунктом 14.7 Статуту позивача.

Крім того, нормою ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» та п. 10.1 статуту відповідача передбачено право учасника призначити свого постійного або тимчасового представника на загальних зборах учасників відповідача.

В матеріалах справи міститься рішення Загальних зборів ТОВ «Інформаційний Центр «Сігма» від 14 квітня 2015 року, яким представником позивача на Загальних зборах Учасників відповідача з 14 квітня 2015 року було призначено ОСОБА_2. Директору ж ТОВ «Інформаційний Центр «Сігма» вказаним рішенням заборонено приймати участь в роботі загальних зборів учасників відповідача в якості представника Позивача, представляти інтереси Товариства, реєструватися та голосувати з будь-яких питань порядку денного від імені Товариства. Про здійснене призначення нового представника третьою особою, на виконання вимог п. 10.1 Статуту відповідача, було повідомлено іншого учасника ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» ОСОБА_7 шляхом направлення 15.04.2015р. відповідного листа (копії документів містяться в матеріалах справи).

Таким чином, починаючи з 14.04.2015р. єдиним призначеним ТОВ «Інформаційний Центр «Сігма» та уповноваженим представником на загальних зборах учасників відповідача був ОСОБА_2

Як свідчить зміст протоколів № 6 від 20.05.2015, № 7 від 21.05.2015 та № 8 від 22.05.2015, від імені позивача на вказаних загальних зборах учасників відповідача приймала участь ОСОБА_6, а не призначений позивачем представник - ОСОБА_2 Тому господарський суд приходить до висновку, що на вказаних загальних зборах учасників відповідача від імені позивача приймала участь не уповноважена особа.

Зважаючи на те, що частка позивача у статутному капіталі відповідача складає 99%, позивач, відповідно мав 99 % голосів на вказаних загальних зборах. Однак, у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не мала повноважень на участь у вказаних зборах від імені позивача, господарський суд приходить до висновку про відсутність кворуму на загальних зборах учасників відповідача, що відбулися 20.05.2015, 21.05.2015 та 22.05.2015р., оскільки за відсутності на цих зборах призначеного позивачем єдиного уповноваженого представника (ОСОБА_2.), в роботі таких зборів були присутні учасники, що володіють у сукупності лише 1% голосів. За таких умов загальні збори учасників відповідача, що відбулися 20.05.2015, 21.05.2015 та 22.05.2015р. були неповноважними.

Крім того, рішенням Загальних зборів учасників позивача від 20 січня 2015 року (копія протоколу міститься в матеріалах справи) директору позивача було заборонено без попереднього рішення Загальних зборів Учасників Товариства надавати згоду від імені ТОВ «Інформаційний центр «Сігма» на укладення Генеральним директором ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» угод (правочинів) на суму, що перевищує 20 000,00 грн. та на відчуження, заставу, передачу в іпотеку тощо, майна (майнових прав) вказаного товариства. Однак всупереч цьому директор позивача ОСОБА_6, приймаючи участь на загальних зборах учасників відповідача 20.05.2015р., 21.05.2015р., та 22.05.2015р. від імені позивача, погодила передачу відповідачем у власність Публічному акціонерному товариству «Український інноваційний банк» нерухомого майна та майнових прав, та укладення договорів застави майнових прав та задоволення вимог іпотекодержателя та заставодержателя, без попереднього рішення про це Загальних зборів учасників позивача.

У відповідності до п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» під час вирішення питання про правомочність загальних зборів учасників юридичних осіб судам слід виходити з того, що загальні збори є правомочними, якщо на них зареєструвалися учасники, які володіють в сукупності більш ніж 50 відсотками голосів учасників ТОВ від загальної кількості голосів.

Про необхідність здійснення реєстрації учасників, які прибули на загальні збори учасників ТОВ, вказується в частині третій ст. 60 Закону України «Про господарські товариства», згідно з якою учасники зборів, які беруть участь у зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, що свідчили б про здійснення реєстрації учасників відповідача, які брали участь у загальних зборах учасників відповідача 20.05.2015, 21.05.2015 та 22.05.2015.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

Пунктом 10.8 Статуту відповідача передбачено, що про проведення загальних зборів учасники товариства повідомляються письмово із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш ніж за 30 днів до скликання Загальних зборів учасників.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази належного повідомлення учасників відповідача про проведення загальних зборів учасників відповідача 20.05.2015, 21.05.2015 та 22.05.2015.

При цьому, оцінюючи обставини щодо повідомлення учасників відповідача про загальні збори (з зазначенням порядку денного кожного із зборів), господарський суд враховує наступні факти. Загальними зборами учасників відповідача 20.05.2015р. (протокол №6) було прийняте рішення про укладення Договору застави майнових прав. В протоколі №7, датованим наступним днем - 21.05.2015р. вже йдеться про укладення цього ж дня 21.05.2015р. зазначеного договору застави майнових прав. При цьому, цього ж дня (21.05.2015) загальні збори відповідача приймають рішення про передачу банку майнових прав на підставі цього договору. Тобто за 30 календарних днів до проведення зборів 21.05.2015р. (а це до 21.04.2015) жодним чином не могло бути направлене повідомлення учасникам про скликання загальних зборів учасників відповідача з питаннями порядку денного, в яких містилося б посилання на Договір застави майнових прав від 21.05.2015. Вказані обставини свідчать про порушення порядку повідомлення учасників відповідача про скликання загальних зборів учасників відповідача на 20.05.2015, 21.05.2015 на 22.05.2015.

У відповідності до п. 17. Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" та п. 2.12, 2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону серед інших є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 59 та 60 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства);

Суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується.

Також, п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" встановлено, що згідно зі статтями 41, 60 Закону про господарські товариства загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери (учасники), що мають відповідно до статуту товариства більш як 60 % голосів. У зв'язку з цим положення установчих документів товариства, які встановлюють інші правила щодо визначення кворуму, є такими, що суперечать закону і не підлягають застосуванню. Відсутність кворуму на загальних зборах є безумовною підставою для визнання в судовому порядку прийнятих загальними зборами рішень недійсними. Загальні збори є неправомочними, якщо реєстрація акціонерів у день проведення загальних зборів не здійснювалась (стаття 159 ЦК, стаття 41 Закону про господарські товариства), у зв'язку з неможливістю визначення кворуму на загальних зборах. Рішення, прийняті на таких загальних зборах, у судовому порядку визнаються недійсними. Правомочність загальних зборів визначається на підставі реєстру акціонерів у день проведення загальних зборів (частина перша статті 41 Закону про господарські товариства), а не фактичної участі акціонерів у прийнятті загальними зборами рішень.

Тобто, порушення порядку скликання загальних зборів товариства, в тому числі кворуму, є безумовною підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників в судовому порядку.

Крім того, пунктом 2.25 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» з посиланням на норми частини п'ятої ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» зазначається про те, що наведеною нормою законодавства вказується на те, що обов'язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний). Відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач під час проведення загальних зборів учасників, оформлених протоколами від 20.05.2015р., 21.05.20,15р. та 22.05.2015р. не дотримався обов'язкових умов, які є основою дійсності прийнятих на зборах рішеннях. Так, оспорювані рішення загальних зборів учасників відповідача прийняті за відсутності кворуму для проведення таких загальних зборів та з порушенням порядку їх скликання та проведення (а саме не було повідомлено учасників відповідача про скликання загальних зборів та не здійснювалася реєстрація учасників, які прибули на загальні збори), що є безумовними підставами для визнання недійсними таких рішень.

Оспорюваними рішеннями були порушені права та законні інтереси учасника відповідача - позивача, зокрема його корпоративні права на управління товариством (відповідачем) оскільки його вищим органом управління не уповноважувалася директор товариства на участь в цих загальних зборах та права на отримання дивідендів та частки майна відповідача, оскільки вищим органом управління позивача не погоджувалися питання щодо відчуження належного відповідачу нерухомого майна та майнових прав на все збудоване після ремонту майнового комплексу майно, що в подальшому може призвести до погіршення фінансової спроможності відповідача та доведенню товариства до банкрутства.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Зважаючи на встановлені судом порушення, допущені відповідачем під час скликання, проведення та оформлення загальних зборів учасників відповідача, оформлених протоколами №6 від 20.05.2015р., № 7 від 21.05.2015р. та № 8 від 22.05.2015р. позовні вимоги в в справі №910/7471/16 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір позивача в розмірі 4 134,00 грн., у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати недійсними з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент» (, адреса: 03039, м. Київ, провулок Червоноармійський, 14) від 20.05.2015р., оформлені протоколом №6 від 20.05.2015 року.

3. Визнати недійсними з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент» (, адреса: 03039, м. Київ, провулок Червоноармійський, 14) від 21.05.2015р., оформлені протоколом №7 від 21.05.2015 року.

4. Визнати недійсними з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент» (, адреса: 03039, м. Київ, провулок Червоноармійський, 14) від 22.05.2015р., оформлені протоколом №8 від 22.05.2015 року.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент» (, адреса: 03039, м. Київ, провулок Червоноармійський, 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційний Центр «Сігма» (, адреса: 03039, м. Київ, провулок Червоноармійський, 14) суму судового збору в розмірі 4 134,00 грн. (чотири тисячі сто тридцять чотири гривні 00 копійок).

6. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.05.2016р.

Суддя С.М. Морозов