РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016Справа №916/3866/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна»

до Державної казначейської служби України, Державної фіскальної служби України, Одеської митниця Державної фіскальної служби України

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейн Укрейн».

за участю Прокуратури міста Києва та Прокуратури Одеської області

про відшкодування 1510800 грн. шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності митниці

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Волошин О.І. (представник за довіреністю);

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Богач М.М. (представник за довіреністю);

від відповідача 3 - Богач М.М. (представник за довіреністю);

від третьої особи - не з'явився.

від прокуратури - Кузьміна К.Г. (представник за посвідченням).

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Аскоп-Україна» звернулось до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Державної фіскальної служби України, Одеської митниця Державної фіскальної служби України, про відшкодування 1510800 грн. шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності митниці.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 14.04.2011 між позивачем та ТОВ «Трейн Укрейн» було укладено Договір № 14/04-ПР на транспортно-експедиторське обслуговування по прямому варіанту «судно - вагон». У жовтні 2011 року позивачем на підставі зовнішньо-економічного контракту № SM-2/08 від 01.11.2008 р., Додаткової угоди № 36 від 05.10.2011 р. до зовнішньоекономічного контракту № SM-2/08 від 01.11.2008, Інвойсу № SM-36/1-2008 від 12.10.2011, Інвойсу № SM-36/2-2008 від 12.10.2011, Інвойсу № SM-36/3-2008 від 12.10.2011, Інвойсу № SM-36/4-2008 від 12.10.2011, Коносамента № 1 від 12.10.2011, Коносамента № 2 від 12.10.2011, Коносамента № 3 від 12.10.2011, Коносамента № 4 від 12.10.2011. імпортовано на територію України соєвий шрот виробництва Бразилії в загальній кількості 1688700 кг, визначеній згідно Генерального Акта від 20.10.2011 та Акта-повідомлення № 1 від 20.10.2011. Вказаний вантаж за участю експедитора було перевантажено з теплоходу «Piper» в 30 залізничних вагонів та 20.10.2011 заявлено до митного оформлення митному посту Іллічівськ Південної митниці. Відповідно до пояснень позивача, в порушення приписів ст. 78 Митного кодексу України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, митниця здійснила митне офомлення вантажу лише 19.01.2012, що підтверджено вантажними митними деклараціями № 500040403/2012/000230, № 500040403/2012/000231, № 500040403/2012/000232 та № 500040403/2012/000233 від 19.01.2012. Під час митного оформлення товарів, як зазначає позивач згідно з ч. 3 ст. 63 МК України користуватись транспортними засобами змоги не було й він вимушений був сплатити експедитору за період користування вагонами з 23.10.2011 по 19.01.2 грн., що підтверджується за його твердженнями рахунками, платіжними дорученнями, накопичувальними картками ФДУ-92 та відомістю плати за користування вагонами ГУ-46. В цілому ж за час користування вагонами 18.10.2011 по 24.01.2012 позивач сплатив експедитору 1587736,20 грн. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2011 у справі № 2а/17300/11/2670 залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2012 було визнано протиправною бездіяльність Південної митниці з митного оформлення вантажу соєвого шроту, імпортованого ТОВ «Аскоп-Україна» на територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту № SM-2/08 від 01.11.2008, Додаткової угоди № 36 від 05.10.2011 р. до зовнішньоекономічного контракту № SM-2/08 від 01.11.2008 р., Інвойсу №/1-2008 від 12.10.2011, Інвойсу № SM-36/2-2008 від 12.10.2011, Інвойсу № SM-36/3-2008 від 12.10.2011, Інвойсу № SM-36/4-2008 від 12.10.2011, Коносамента № 1 від 12.10.2011, Коносамента № 2 від 12.10.2011, Коносамента № 3 від 12.10.2011, Коносамента № 4 від 12.10.2011 в загальній кількості 1688700 кг, визначеній згідно Генерального Акта від 20.10.2011 та Акта-повідомлення № 1 від 20.10.2011. На підставі викладеного просив стянути з відповідачів 1510800 грн шкоди, завданої йому у вигляді понесених витрат з плати за користування залізничними вагонами за час митного оформлення товару.

Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на те, що тривалий час перебування товарів під митним контролем обумовлений невиконанням позивачем та його представником вимог чинного законодавства щодо заявлення точних відомостей стосовно коду за УКТЗЕД товарів, опису товарів, подання необхідних для здійснення митних процедур документів, тобто діями самого позивача.

Рішенням господарського суду м. Києва від 08.07.215, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 позов задоволено та стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 1510800 грн. матеріальної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Південної митниці Міністерства доходів і зборів України.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2016 вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами проведеного автоматичного розподілу справу №916/3866/14 передано на розгляд судді Маринченку Я.В.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.03.2016 справу №916/3866/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В судовому засіданні під час нового розгляду позивач позовні вимоги підтримав, при цьому, з урахуванням постанови Вищого господарського суду України надав додаткові пояснення, в яких вказав, що затримка у митному оформленні після 02.12.2011 пов'язана не з відмовою у митному оформленні товару відповідно до карток відмови від 05.12.2011 №№/1/00054, 500040403/1/00055, 500040403/1/00056, які судами недійсними не визнавалися, а у зв'язку з протиправним рішенням митниці про визначення коду товару, що призвело до необхідності проходження фіто санітарного контролю, та зволіканням Митниці у направленні представника для відібрання зразків товару для проведення фіто санітарного контролю. Крім того вказав, що сплата вказаної суми за користування вагонами підтверджується банківською випискою по рахункам експедитора ТОВ «Трейн Укрейн», згідно якої вказані кошти було списано залізницею з рахунку експедитора та наданими залізницею переліками з зазначенням номерів накопичувальних карток та сум платежів за кожною з них. Також позивач вказав, що відмова у митому оформленні товару 18.01.2012 була отримана у зв'язку з поданням не повного переліку документів позивачам і після усунення вказаних недоліків,19.01.2012 товар було розмитнено. Враховуючи вказане просить відшкодувати шкоду, заподіяну неправомірною бездіяльністю митниці у вигляді понесених витрат позивача за користування вагонами за період з 23.10.2011 по 18.01.2012, зменшивши вказану суму на розмір плати за користування вагонами з 18 по 19.01.2012 в сумі 17183,10 грн.

Представник відповідачів - Державної фіскальної служби України та Одеської митниці Державної фіскальної служби України проти позову заперечував, вказуючи, що позивачем не доведено протиправної поведінки у вигляді незаконних дій або незаконної бездіяльності органу державної влади у період з 28.11.2011 по 19.01.2012. 05.12.2011 Митницею було оформлено картки відмови у митному оформленні товару, які не були скасовані чи визнані протиправними, а відмова у митному оформленні 18.01.2012 була наслідок неподання позивачем усіх необхідних документів для здійснення такого оформлення. Крім того зазначив, що тривалий час перебування товарів під митним контролем обумовлений невиконанням ТОВ «Аскоп-Україна» та його представником вимог законодавства щодо заявлення точних відомостей стосовно товарів, подання необхідних для здійснення митних процедур документів, не звернення позивача протягом тривалого строку до митниці для здійснення митних процедур, тобто діями самого позивача та його представників. Також позивачем не надано доказів на підтвердження сплати коштів за користування вагонами залізниці у розмірі, заявленому до стягнення. Додатково представник відповідачів зазначив, що тривалий час перебування товарів під митним контролем не призводив до необхідності зберігання вказаного товару у залізничних вагонах та сплати позивачем вартості такого зберігання. Позивач не був позбавлений права вивантажити товар з вагонів та розмістити його на складі на території Іллічівського морського порту або перевантажити товар на інший транспортний засіб.

На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник прокуратури м. Києва проти позову заперечував, з підстав недоведеності сплати позивачем вартості користування залізничними вагонами за спірний період та відсутність причинно-наслідкового зв'язку між понесеними позивачем витратами та бездіяльністю митниці у період з 18 по 19.01.2012.

Представники відповідача - Державної казначейської служби України та третьої особи в судове засідання не з'явились, пояснень щодо заявлених позовних вимог не надали, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 14.04.2011 між позивачем (замовник) та ТОВ "Трейн Укрейн" (виконавець) укладено договір № 14/04-ПР на транспортно-експедиторське обслуговування по прямому варіанту "судно-вагон", на умовах якого позивач доручив ТОВ "Трейн Укрейн" перевалку та транспортування вантажу замовника, що завозиться судами в Іллічівський морський торговий порт для подальшого завантаження у вагони в режимі "імпорт" з перевалкою по прямому варіанту "судно-вагон".

У жовтні 2011 року позивач за Контрактом № SM-2/08 від 01.11.2008, укладеним з Фірмою Гларн Інвест ЛЛЛ, додатковою угодою № 36 від 05.10.2011, інвойсом № SM-36/1-2008 від 12.10.2011, інвойсом № SM-36/2-2008 від 12.10.2011, інвойсом № SM-36/3-2008 від 12.10.2011, інвойсом № SM-36/4-2008 від 12.10.2011, коносаментом № 1 від 12.10.2011, коносаментом № 2 від 12.10.2011, коносаментом № 3 від 12.10.2011, коносаментом № 4 від 12.10.2011 імпортував на територію України соєвий шрот виробництва Бразилії в загальній кількості 1688700кг, визначеній за генеральним актом від 20.10.2011 та актом-повідомленням № 1 від 20.10.2011.

Вказаний вантаж соєвого шроту виробництва Бразилії, який поступив на адресу позивача 14.10.2011 в Іллічівський морський торгівельний порт, ТОВ "Трейн Укрейн" - експедитором був перевантажений з теплоходу "Piper" в 30 залізничних вагонів та 20.10.2011 представником митного брокера заявлений до митного оформлення митному посту Іллічівськ (структурному підрозділу Південної митниці) за вантажними митними деклараціями №№ 500040403/2011/002789, 500040403/2011/002790, 500040403/2011/002791.

У графі 33 МВД "Код товару" позивачем було задекларовано код (Макуха та інші тверді відходи і залишки, одержані під час вилучення соєвої олії, мелені або немелені, не гранульовані або гранульовані). Ставка ввізного мита за таким кодом УКТЗЕД складає 0%.

Однак, під час здійснення митного оформлення товару "Шрот соєвий" у митного органу виникли сумніви щодо визначення коду товару за УКТЗЕД та повноти стягнення митних платежів, у зв'язку з чим, відповідно до ст.75 Митного кодексу України з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товарів за вмотивованим письмовим розпорядженням керівника митниці працівниками митниці разом із співробітником Управління Служби безпеки України в Одеській області 24.10.2011р. здійснено відбір зразків для митної лабораторії.

14 та 26 жовтня 2011 року згідно платіжних доручень №902 та №954 позивачем було сплачено митні платежі на депозитний рахунок митниці у розмірі 1400000 грн.

25.10.2011р. ТОВ "Аскоп-Україна" подало до митного пункту Іллічівськ заяву про надання дозволу на здійснення декларування товару із застосуванням тимчасової декларації відповідно до Порядку №932. Разом з тим, посадовими особами митного пункту Іллічівськ було відмовлено в прийнятті такої заяви.

02.11.2011р. позивач надіслав поштою цінним листом з описом вкладення на адресу митного поста Іллічівськ чотири заяви про надання дозволу на здійснення декларування товару із застосуванням тимчасової декларації (відповідно до кількості товаротранспортних документів) разом з необхідними документами, на які митний пост Іллічівськ не надав відповіді.

02.11.2011р. митною лабораторією була здійснена експертиза товару, однак, жодних результатів експертизи митним органом позивачу надано не було, хоча відповідно до наявної у матеріалах справи копії телеграми позивач звертався до митного органу.

11.11.2011р. позивач надіслав на ім'я керівника Південної митниці телеграму, в якій просив здійснити митне оформлення вантажу та повідомити про причини зволікання з його оформленням.

Враховуючи відсутність рішення про визначення коду товару, 15.11.2011р. позивач подав до митного поста Іллічівськ заяви про надання дозволу на здійснення декларування товару за тимчасовою декларацією разом з необхідними документами. Дана заява була прийнята посадовою особою митного поста Іллічівськ, однак не була нею зареєстрована, про що позивач за участю третіх осіб склав акт №1.

15.11.2011р. позивач надіслав телеграму на ім'я начальника митного поста Іллічівськ, в якій повідомив про чергове подання 15.11.2011р. вищевказаної заяви та просив вжити заходи щодо надання митним постом Іллічівськ дозволу на здійснення декларування товару за тимчасовою декларацією з дотриманням строків, встановлених Порядком № 932.

16.11.2011р. позивач надіслав таку ж телеграму на ім'я керівника Південної митниці, в якій просив останнього вжити заходи щодо дотримання митним постом Іллічівськ строків надання вищевказаного дозволу.

23.11.2011р. позивач додатково надіслав на адресу митного поста Іллічівськ кур'єрською службою "ЕХРRESS МАІL" з описом вкладення у відправлення чергові заяви про надання дозволу на здійснення декларування товару за тимчасовою декларацією разом з необхідними документами, які були отримані митним постом Іллічівськ 25.11.2011р.

Проте, жодних дій щодо розгляду даних заяв та надання дозволів на здійснення декларування товару за тимчасовою декларацією, а також щодо митного оформлення товару митним органом не було здійснено.

У відповідності до наказу Держмитслужби від 20.04.2005 №314 митним органом 11.11.2011р. було надіслані запити до відділу контролю митної вартості та класифікації товарів Південної митниці ВДМ щодо вирішення питання правильності класифікації та кодування товару (соєвий шрот) вирішення спірного питання визначення митної вартості товару №1 (соєвий шрот).

Митний орган дійшов до висновку, що імпортований позивачем товар є неоднорідною сумішшю на основі соєвих бобів з не видаленою з них олією та класифікував даний товар за УКТ ЗЕД , у зв'язку з чим, Південною митницею було прийнято рішення про визначення коду товару № КТ-500-0062-2011 від 17.11.2011, № КТ-500-0063-2011 від 17.11.2011 та № КТ-500-0064-2011 від 17.11.2011.

Копії даних рішень про визначення коду товару були надані Південною митницею під розпис декларанту позивача лише 28.11.2011р.

При цьому, картки відмови в прийнятті вищевказаних митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України були оформлені митницею лише 05.12.2011р., тобто після значного спливу часу з моменту прийняття рішень про визначення коду товару.

В порушення приписів ст.78 Митного кодексу України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, митниця остаточно здійснила митне оформлення вантажу лише 19.01.2012р., що підтверджено вантажними митними деклараціями від 19.01.2012 №№500040403/2012/000230, 500040403/2012/000231, 500040403/2012/000232 та 500040403/2012/000233.

Вказані обставини встановлені Окружним адміністративним судом м.Києва під час розгляду справи №2а/17300/11/2670 за позовом ТОВ "Аскоп-Україна" до Південної митниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.12.2011 у справі №2а/17300/11/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.12.2014, було визнано протиправною бездіяльність Південної митниці з митного оформлення вантажу соєвого шроту, імпортованого ТОВ "Аскоп-Україна" на територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту № SM-2/08 від 01.11.2008, додаткової угоди № 36 від 05.10.2011 до зовнішньоекономічного контракту № SM-2/08 від 01.11.2008, інвойсу №/1-2008 від 12.10.2011, інвойсу № SM-36/2-2008 від 12.10.2011, інвойсу № SM-36/3-2008 від 12.10.2011, інвойсу № SM-36/4-2008 від 12.10.2011, коносамента № 1 від 12.10.2011, коносамента № 2 від 12.10.2011, коносамента № 3 від 12.10.2011, коносамента № 4 від 12.10.2011 в загальній кількості 1688700кг, визначеній згідно генерального акта від 20.10.2011 та акта-повідомлення № 1 від 20.10.2011.

Крім того постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013 у справі №2а-19262/11/2670, залишеною без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.11.2013, визнано протиправними та скасовані рішення про визначення коду товару Відділу митних платежів та тарифного регулювання Південної митниці №КТ-500-0062-2011 від 17.11.2011, №КТ-500-0063-2011 від 17.11.2011, №КТ-500-0064-2011 від 17.11.2011, якими імпортованому позивачем товару було присвоєно новий код за УКТ ЗЕД 2308 00 90 00.

Частиною 3 ст.35 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином вказані обставини, встановлені постановами у адміністративних справах №2а/17300/11/2670 та №2а-19262/11/2670, в силу положень ч.3 ст.35 ГПК України, не підлягають повторному доказуванню.

Крім того, як вбачається з пояснень представника Одеської митниці Державної фіскальної служби України, яка є правонаступницею Південної митниці, та матеріалів справи, після оформлення 05.12.2011 карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №№500040403/1/00054, 500040403/1/00055, 500040403/1/00056, враховуючи зміну коду товару за УКТ ЗЕД з 2304 00 00 00 на 2308 00 90 00, 13.12.2011р. позивач звернувся до Південної митниці з листом, в якому просив виділити інспектора митниці для здійснення відбору зразків.

У відповідь листом від 10.01.2012 № 29/28-01/357 Південна митниця повідомила позивача, що не заперечує щодо виділення посадової особи ВМО № 2 митного поста Іллічівськ Південної митниці для здійснення державною інспекцією з карантину рослин відбору зразків товару.

14.01.2012р. представник ТОВ "Аскоп-Україна" звернувся до ВМО №2 митного поста Іллічівськ Південної митниці щодо безпосереднього здійснення відбору зразків вказаного товару, на що йому було повідомлено про можливість здійснення відбору зразків державною інспекцією з карантину рослин.

Після здійснення відбору зразків державною інспекцією з карантину рослин та проведення фітосанітарного контролю 18.01.2012р., представником митного брокера (ТОВ "Трейн Укрейн") 18.01.2012р. було подано вантажні митні декларації з присвоєнням реєстраційних номерів №№500040403/2012/000191, 500040403/2012/000192, 500040403/2012/000193, 500040403/2012/000194.

Згідно зі ст.90 Митного кодексу України митному брокеру (ТОВ "Трейн Укрейн") було відмовлено в митному оформленні шляхом надання карток відмови від 18.01.2014 №№500040403/2012/00005, 500040403/2012/00006, 500040403/2012/0003/2012/00008, оскільки вантажні митні декларації бути подані без повного комплекту документів, необхідних для митного контролю, відсутністю відомостей про складений протокол про порушення митних правил та невірним описом гр. 31 ВМД (в частині терміну придатності товару).

19.01.2012 митним брокером ТОВ "Трейн Укрейн" було подано вантажні митні декларації з присвоєнням реєстраційних номерів №№500040403/2012/000230, 500040403/2012/000231, 500040403/2012/000232 та 500040403/2012/000233, за якими 19.01.2012р. митне оформлення було завершено.

Відповідно до Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розрахункові підрозділи залізниць (далі - розрахункові підрозділи) здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг. Розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і відправником (одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору. З експедитором договір укладається у разі виконання ним функцій відправника (одержувача).

Згідно з договором залізниця відкриває особовий рахунок кожному відправнику (одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника. Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг. Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Пунктами 2.6-2.7 вказаних Правил розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

На кожного платника розрахунковий підрозділ складає перелік документів, які включені до розрахунку за звітну добу щодо відправлення, видачі вантажів і додаткових зборів у двох примірниках. Перший примірник переліку після прийняття вантажу до перевезення (або видачі) надається платнику через залізничну станцію. Другий примірник переліку залишається в справах розрахункового підрозділу. Сплата додаткових провізних платежів, зборів та штрафів, які виникли при перевезенні або на станції призначення, провадиться в такому самому порядку через розрахунковий підрозділ незалежно від терміну видачі вантажу станцією.

Як встановлено судом, на підставі укладеного між ТОВ «Аскоп-Україна» та ТОВ «Трейн Укрейн» договору на транспортно-експедиційне обслуговування по прямому варіанту «судно-вагон» №14/04-ПР від 14.04.2011, позивач сплатив ТОВ «Трейн Укрейн» (експедитору) плату за користування вагонами ДП «Одеська залізниця» за період з 18.10.2011 по 24.01.2012 в розмірі 1587736,20 грн., з них за період з 23.10.2011 по 19.01.2012 у сумі 1510800 грн. Сплата вказаної суми підтверджується наданими позивачем рахунками, платіжними дорученнями, накопичувальними картками ФДУ-92 та відомостями плати за користування вагонами ГУ-46, актами здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), виписками по особовим рахункам ТОВ "Трейн Укрейн" в ДП "Одеська залізниця", переліками перевізних документів.

Вказаними документами підтверджується сплата позивачем на рахунок ТОВ «Трейн Укрейн» плати за транспортно-експедиційне обслуговування, згідно договору, укладеного між позивачем та експедитором, а також зарахування вказаних коштів на рахунок експедитора, відкритий у ДП «Одеська залізниця» та подальшого списання вказаних коштів залізницею в якості плати саме за користування вагонами залізниці за спірний період, та які знаходились в Іллічівському морському торгівельному порту.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведення позивачем понесення ним витрат за користування вагонами ДП «Одеська залізниця» за спірний період у зазначеному розмірі.

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.1 ст.226 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Тобто, на відміну від загальної норми ст.1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини), спеціальна норма ст.1173 ЦК України допускає обґрунтованість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів, тобто за умов існування трьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, шкоди та її розміру, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками), за відсутності хоча б одного з яких цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної здійснюється державою у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст.546 Митного кодексу України митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і підпорядковується йому. Митниця є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.30 Митного кодексу України шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів, організацій або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов'язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Стаття 78 Митного кодексу України, чинного на час виникнення спірних відносин, передбачала, що митне оформлення здійснюється митним органом, як правило, протягом однієї доби з часу пред'явлення товарів і транспортних засобів, що підлягають митному оформленню, подання митної декларації та всіх необхідних документів і відомостей.

Отже, враховуючи, що позивачем товар заявлено митному посту Іллічівськ Південної митниці до митного оформлення ще 20.10.2011, а здійснення митного оформлення здійснено лише 19.01.2012, за наявності чинних судових рішень у адміністративних справах №2а/17300/11/2670 та №2а-19262/11/2670, якими встановлено преюдиціальні факти протиправної бездіяльності Південної митниці (відповідача-3) щодо митного оформлення імпортованого позивачем вантажу (1688700кг соєвого шроту виробництва Бразилії) виключно в період з 23.10.2011р. по 04.12.2011р., що полягала у порушенні митницею встановленого законом строку розмитнення ввезеного вантажу та подальшому неправильному визначенні коду імпортованого товару за рішеннями митниці від 17.11.2011 №КТ-500-0062-2011, №КТ-500-0063-2011 та №КТ-500-0064-2011, суд приходить до висновку про наявність причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю та протиправними діями (неправильне визначення коду вантажу) митниці та понесеними позивачем витратами за час перебування спірного товару у вагонах ДП «Одеська залізниця» на території Іллічівського порту під митним оформленням.

При цьому суд зазначає, що протиправна бездіяльність митниці, що полягала у порушенні митницею, встановленого законом строку розмитнення ввезеного вантажу призвела до понесення позивачем витрат з оплати вартості користування вагонами за період з 23.10.2011 по 04.12.2011 (до часу оформлення карток відмови у митному оформленні товару від 05.12.2011).

Щодо періоду перебування товару під митним оформленням з 05.12.2011 по 19.01.2012 то суд зазначає таке.

Згідно положень норм статті 27 Митного кодексу України Товари, що переміщуються через митний кордон України, крім митного контролю, можуть підлягати державному санітарно-епідеміологічному, ветеринарно-санітарному, фітосанітарному, екологічному, радіологічному контролю, контролю за переміщенням культурних цінностей та іншим передбаченим законодавством видам контролю. Митні органи взаємодіють з органами державної влади, що здійснюють зазначені види контролю, координують роботу з їх здійснення в пунктах пропуску через державний кордон України і в зонах митного контролю на митній території України в порядку, встановленому законодавством України.

Митне оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, завершується лише після здійснення встановлених законодавством України для кожного товару видів контролю, зазначених у частині першій цієї статті.

Порядок здійснення контролю та засвідчення його результатів встановлюється органом державної влади, уповноваженим на виконання цього виду контролю.

У пунктах пропуску через державний кордон України державний санітарно-епідеміологічний, ветеринарно-санітарний, фітосанітарний, екологічний контроль окремих товарів та контроль за переміщенням культурних цінностей, що ввозяться на митну територію України (у тому числі з метою транзиту), здійснюються митними органами у формі попереднього документального контролю.

Переліки товарів (з описом та кодом згідно з УКТ ЗЕД), що підлягають державному контролю (у тому числі у формі попереднього документального контролю) у разі переміщення через митний кордон України, та порядок здійснення попереднього документального контролю затверджує Кабінет Міністрів України. Пропозиції щодо внесення змін до зазначених переліків подаються Кабінету Міністрів України органами державної влади, уповноваженими здійснювати відповідний контроль.

Відповідно до переліку товарів, що підлягають державному контролю (у тому числі у формі попереднього документального контролю), у разі переміщення їх через митний кордон України, затвердженого постановою КМ України від 05.10.2011 №1031 (чинна з 14.10.2011р.), товарів рослинного походження при ввезенні у пунктах пропуску через державний кордон підлягають екологічному контролю у формі попереднього документального контролю (перевіряється наявність в програмно-інформаційному комплексі ЄАІС Держмитслужби України інформації про державну реєстрацію пестицидів та агрохімікатів, а в зонах митного контролю на митній території України - екологічному контролю посадою особою територіального органу Держекоінспекції України). Сільськогосподарська продукція, сировина рослинного походження при вивезенні з митної території України підлягає фітосанітарному контролю посадовою особою територіального органу Держветфітослужби.

Таким чином, з урахуванням вказаних положень нормативно-правових актів, необхідною підставою для митних органів, для завершення митного оформлення при ввезенні товарів рослинного походження є відбитки штампів на товарно-супровідних (товарно-транспортних) документах територіальних органів Держекоінспекції України "Ввіз/вивіз дозволено".

Отже, оскільки товар за кодом УКТ ЗЕД (визначеним митницею), на відміну від товару за кодом УКТ ЗЕД (заявленим позивачем), підлягав фітосанітарному контролю, затримка в митному оформленні вантажу позивача після 05.12.2011 була прямим наслідком необхідності проходження позивачем фіто санітарного контролю на ввезений товар внаслідок невірного визначення Південною митницею коду товару за рішеннями, скасованими в подальшому в судовому порядку. При цьому суд зазначає, що тривалий час проходження фітосанітарного контролю був зумовлений, в тому числі і бездіяльністю митниці, зокрема щодо направлення представника митниці для відібрання зразків товару з вагонів для здійснення фіто санітарного контролю, незважаючи на неодноразові звернення позивача з проханням направити представника митниці.

Таким чином, внаслідок порушення митницею строків для розмитнення вантажу, а також подальшого прийняття незаконного рішення про зміну коду товару, позивач був змушений зберігати спірний товар у вагонах на території порту, в очікуванні рішення про розмитнення товару (до 04.12.2011) та впродовж проходження фіто санітарного контролю товару (до 18.01.2012). Прийняття митницею рішень про митне оформлення чи відмову в оформленні товару у строки, визначені ст..78 МК України а також відсутність протиправних рішень про зміну коду товару не призвело б до необхідності зберігати позивачу товар у вагонах на території порту та відповідно здійснювати оплату користування вагонами протягом часу затримки.

Посилання представника митниці на те, що позивач мав змогу перевантажити товар на інший транспортний засіб або на склад, до уваги суд не приймає, оскільки митницею не доведено належними та допустимими доказами існування відповідної можливості для позивача, враховуючи кількість товару (30 вагонів) та його вид (соєвий шрот). Крім того, з пояснень представника позивача вбачається, що територія Іллічівського морського торгівельного порту не має умов для зберігання вказаного товару без втрати його властивостей.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом враховано, що відмова у митному оформленні товару 18.01.2012 була здійснена внаслідок неподання всіх необхідних документів для митного оформлення позивачем, що не заперечується представником позивача, внаслідок чого витрати, понесені позивачем за користування вагонами з 18 по 19.01.2012 не можуть бути віднесені до збитків, заподіяних неправомірними діями митниці.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Враховуючи положення вищенаведених норм чинного законодавства України, позивачу надане право звернутися до суду з вимогою про відшкодування з Державного бюджету України державою в особі органів, які виконують функції управління коштами Державного бюджету.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення на користь позивача з Державного бюджету України збитків, заподіяних незаконними діями Одеської митниці ДФС України у вигляді понесених позивачем витрат з плати за користування вагонами ДП «Одеська залізниця» за період з 23.10.2011 по 18.01.2012 в сумі 1493616,90 грн.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на правонаступника сторони, внаслідок неправильних дій якої виник спір - Одеську митницю ДФС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» (02660, місто Київ, вулиця Марини Раскової , будинок 11, офіс 600; код ЄДРПОУ 30579 (один мільйон чотириста дев'яносто три тисячi шістсот шістнадцять) грн. 90 коп. матеріальної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Одеської митниці Державної фіскальної служби України.

Стягнути з Одеської митниці Державної фіскальної служби України (65078, Одеська обл., місто Одеса, вул. Гайдара, буд. 21, корп. А; ідентифікаційний код 39441717) на користь Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору в сумі 29872 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 34 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 09.06.2016

Суддя Я.В. Маринченко