Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" травня 2016 р. Справа № 906/341/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників позивача: Радецька О.В,- дов. № 1802 від 30.11.2015р.

Виговська О.І.- дов. № 95 від 02.02.2016р

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 7457,03 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 7457,03 грн. боргу, з яких 6592,44 грн. - борг по договору оренди; 699,00 грн. - пеня; 55,64 грн. - 3% річних; 109,95грн. - інфляційні.

Ухвалою господарського суду від 11.04.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 25.04.2016 року.

Ухвалою суду від 25.04.2016р. розгляд справи відкладено на 23.05.2016р.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с 57-61). Надали довідку, що станом на 23.05.2016р. за відповідачем в межах позовних вимог рахується заборгованість в сумі 6592,44 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду від 25.04.2016р. не виконав. 12.05.2016р. на адресу суду повернулась ухвала господарського суду Житомирської області від 25.04.2016р. про відкладення розгляду справи, яка направлялась на адресу відповідача з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення у зв'язку з "закінченням терміну зберігання" (а.с. 51-53).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала про порушення провадження у справі від 11.04.2016р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 25.04.2016 р. направлялась відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, тобто на адресу зазначену у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на викладене, вирішення спору здійснюється за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір № 502/27 оренди комерційної нерухомості.

Відповідно до п. 1.1. орендодавець зобов'язався передати, а орендар взяти у строкове платне користування частину нежитлового приміщення (далі- Майно), яке розташоване в м.Бердичеві, в будинку № 28/1 по вул. Вінницькій, загальною площею 23,7 м.кв., в тому числі коефіцієнт використання загальних площ становить 1,20 % згідно з планом приміщення - для розміщення магазину.

Вартість майна, яке передається в оренду, визначається шляхом незалежної оцінки і становить 57987,02 грн.

Згідно п.2.1. договору передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акта приймання-передачі майна, форма якого затверджена в додатку №1 до цього Договору.

При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з відповідними наслідками.

На виконання умов укладеного договору 16.06.2015р. між сторонами підписано акт приймання-передачі майна, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв відповідно до умов Договору № 502/27 від 16.06.2015р. у будинку № 28/1 на вул. Вінницькій у м. Бердичів частину приміщення загальною площею 23,7 м.кв. для розміщення магазину (а.с. 11).

За умовами п. 3.1. договору, за домовленістю сторін орендна плата згідно з додатками № 4 та № 5 до цього Договору складається з:

3.1.1. плати за частину нежитлового комерційного приміщення:

3.1.1.1. на період проведення Орендарем ремонтних робіт з І6.06.2015р по 16.07.2015р. (включно) орендна плата за 1 м.кв. орендованої площі становить 16 (шістнадцять) грн. 16 коп. з ПДВ. Всього розмір орендної плати за 23,7 м2 орендованої площі становить 382 (триста вісімдесят дві) грн. 99 коп. з ПДВ (20%);

3.1.1.2. з 16.07.2015р. орендна плата за 1 м2 орендованої площі становить 32 (тридцять дві) грн. 33 коп. з ПДВ. Всього розмір орендної плати за 23.7 м2 орендованої

площі становить 766 (сімсот шістдесят шість) грн.22 коп з ПДВ (20%) (п. 3.1.12);

3.1.2 плата за послуги з утримання комерційної нерухомості за 23,7м.кв. становить 7З (сімдесят три ) грн. 10 коп. з ПДВ (20%) за місяць.

За умовами п. 3.2 договору, починаючи з 2016 року, кожного 16 червня кожного року оренди, ставки орендної плати за комплекс будівель, за виключенням плати за послуги з утримання комерційної нерухомості, автоматично збільшуються на 10% (відсотків) від ставок орендної плати, що діяли за попередній рік оренди. При цьому Сторони погодилися, що така зміна ставок орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього Договору .

Відповідно до п. 3.4. договору, послуги з утримання комерційної нерухомості складаються з комунальних витрат на опалення, охорону, вивіз сміття, витрат на забезпечення обладнання орендаря електроживленням через електромережі ПАТ "Укртелеком», витрат на забезпечення приміщень додатковими зручностями тощо. Повний перелік та вартість даних послуг на дату складання Договору вказується в додатку №3.

Згідно п. 3.6 договору, орендар відшкодовує вартість електроенергії, спожитої за поточний місяць, згідно з показниками окремо встановленого лічильника у відповідності до державних тарифів, що затверджені відповідними постановами НКРЕ. Вартість електроенергії, розрахована орендодавцем згідно з такими показниками, включається до плати за послуги з утримання комерційної нерухомості. При розрахунку розміру орендної плати, що підтягає авансовій сплаті згідно з п 3.7 орендодавець включає до такого розрахунку вартість електроенергії на рівні показника фактичного споживання за попередній місяць. Вартість електроенергії, спожитої в перший місяць оренди, оплачується згідно з фактичним обсягом споживання одночасно з попередньою оплатою за другий місяць оренди.

Пунктом 3.7 договору сторони погодили, що орендна плата за перший місяць оренди здійснюється орендарем не пізніше 20 робочих днів після підписання акту приймання-передачі орендованого майна.

Щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця орендодавець надає орендарю акт про надані послуги (або рахунок-акт), яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за попередній місяць. Орендар зобов'язаний підписати акт про надані послуги (або рахунок-акт) та повернути його орендодавцю не пізніше 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.9 договору сторони визначили, що орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Невиставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за Договором.

Згідно п. 3.12 договору, орендна плата за перший та останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до Акта передачі-приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць оренди сплачується орендарем не пізніше 10 календарних днів з дати підписання акта передачі-приймання майна.

За умовами п. 12.1 договору, договір набирає чинності з 16.06.2015р. і діє до 16.06.2016р. включно та до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

За умовами договору та виходячи з рахунків позивача орендна плата за період з червня 2015 року по лютий 2016 року склала 9372,44 грн. (а.с.15-21, 55-56).

Відповідач зобов'язання щодо сплати орендних платежів виконав частково, сплативши орендної плати 2780,00 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 41-44).

В результаті неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань у останнього утворилась заборгованість в розмірі 6592,44 грн.

Відповідно до п. 8.2 договору, у разі порушення строків виконання грошових зобов'язань за цим Договором, орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

На підставі вищезазначеного пункту договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 699,00 грн. пені.

Крім того на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано до сплати 55,64 грн. 3% річних та 109,95 грн. інфляційних.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди .

Згідно ч.6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму( оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Дана норма кореспондується з приписами статті 283 Господарського кодексу України.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1 ст. 760 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв, а позивач передав у строкове платне користування у будинку № 28/1 на вул. Вінницькій у м. Бердичів частину приміщення загальною площею 23,7 м.кв. для розміщення магазину, що вказує на належне виконання зобов'язань позивачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Я зазначалось вище у пункті 3.6 договору сторони погодили порядок сплати орендних платежів орендарем, а саме орендар взяв на себе обов'язок сплачувати орендну плату шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем виконано зобов'язання за договором оренди щодо виставлення рахунків на оплату орендної плати, однак відповідач розрахунки за користування орендованими приміщеннями не здійснював належним чином, сплативши орендних платежів в загальній сумі 2780,00грн.

В результаті вказаного, заборгованість відповідача, за розрахунком позивача відповідно до умов договору та виставлених рахунків склала 6592,44 грн. та на день розгляду справи не змінилась. Вказані розрахунки здійснено обґрунтовано та вірно. Вказану суму заборгованості відповідач не оспорив, на день вирішення спору сума боргу не змінилася, доказів погашення вказаної суми заборгованості відповідач не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 6592,44 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення 699,00 грн. пені, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема, сплату неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 даного Закону України визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку (а.с.24,58-59) пеню заявлено періодами, а саме:

- за червень 2015р. за період з 21.07.2015р. по 27.08.2015р. на суму заборгованості 285,83 грн., яка склала 17,81 грн.;

- за липень 2015р. за період з 21.08.2015р. по 27.08.2015р. на суму заборгованості 721,08 грн. та з 28.08.2015р. по 08.12.2015р. на суму заборгованості 494,17грн., яка в склала 88,34 грн.;

- за серпень 2015р. за період з 21.09.2015р. по 08.12.2015р. на суму заборгованості 970,66 грн, яка склала 93,84 грн.;

- за вересень 2015р. за період з 21.10.2015р. по 08.12.2015р. на суму заборгованості 435,49 грн, яка склала 25,82 грн.;

- за жовтень 2015р. за період з 21.11.2015р. по 31.03.2016р. на суму заборгованості 972,30 грн., яка склала 155,30 грн.;

- за листопад 2015р. за період з 21.12.2015р. по 31.03.2016р. на суму заборгованості 972,30 грн., яка склала 120,00 грн.;

- за грудень 2015р. за період з 21.01.2016р. по 31.03.2016р. на суму заборгованості 973,30 грн., яка склала 83,53 грн.;

- за січень 2016 р. за період з 21.02. 2016р. по 31.03.2016р. на суму заборгованості 1928,95 грн., яка склала 93,36 грн.;

- за лютий 2016 р. за період з21.03.2016р. по 31.03.2016р. на суму заборгованості 1578,36 грн., яка склала 21,01 грн.;

Перевіривши правильність нарахування пені, суд встановив, що позивачем вірно визначено періоди нарахування пені, однак при обрахунку допущено арифметичні помилки.

Так, за несвоєчасно проведені розрахунки по орендній платі за оренду приміщення в липні 2015 р. за період з 28.08.2015р. по 08.12.2015р. позивачем нараховано пеню на суму 494,17 грн., в той час як на вказаний період заборгованість існувала в сумі 226,91 грн., тому пеню за вищевказаний період слід рахувати саме на цю заборгованість.

Крім того, за несвоєчасно проведені розрахунки по орендній платі за оренду приміщення у вересні 2015 р. за період з 21.10.2015р. по 08.12.2015р. позивачем нараховано пеню на заборгованість в сумі 435,49 грн., в той час як заборгованість за вересень місяць становила 970,66 грн. Однак, оскільки позивачем пеню нараховано на меншу суму, ніж та, яка мала місце, тому суд виходить із суми, визначеної позивачем.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та виходячи з вихідних даних позивача, суд здійснив власний розрахунок пені, сума якої становить 645,58 грн.

Відтак вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в сумі 645,58 грн.

В частині стягнення 53,42грн. (699,00грн. - 645,58грн.) пені суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 87,78 грн. 3% річних та 301,45 грн. інфляційних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача (а.с. 65), 3% річних нараховано з 21.07.2015 року по 31.03.2016 р. в загальній сумі склали 55,64 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок суд встановив, що при нарахуванні 3 % річних позивачем допущено арифметичні помилки, оскільки позивачем не враховані здійснені відповідачем проплати.

Виходячи з вихідних даних позивача, суд здійснив власний розрахунок 3 % річних:

- з 21.07.2015р. по 20.08.2015р. на суму заборгованості 285,83 грн.;

- з 28.07.2015р. по 27.08.2015р. на суму заборгованості1006,91 грн.;

- з 28.08.2015р. по 20.09.2015р. на суму заборгованості 226,91 грн.;

- з 21.09.2015р. по 20.10.2015р. на суму заборгованості 1197,57 грн.;

- з 21.10.2015р. по 20.11.2015р. на суму заборгованості 2168,23грн.;

- з 21.11.2015р. по 08.12.2015р. на суму заборгованості 3140,53грн. ;

- з 09.12.2015р. по 20.12.2015р. на суму заборгованості 1140,53грн.;

- з 21.12.2015р. по 20.01.2016р. на суму заборгованості 2112,83рн.;

- з 21.01.2016р. по 20.02.2016р. на суму заборгованості 3085,13 грн.;

- з 21.02.2016р. по 20.03.2016р. на суму заборгованості 5014,08грн.;

- з 21.03.2016р. по 31.03..2016р. на суму заборгованості 6592,44грн.

Так, за розрахунком суду 3 % річних складають 47,19 грн., є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

В частині стягнення 8,45 грн. 3% річних (55,64 грн.. - 47,19грн. ) суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Інфляційні на визначену позивачем заборгованість нараховано з вересня 2015р. по січень 2016р., які за розрахунком позивача склали 301,45грн. (а.с. 67).

Перевіривши розрахунок інфляційних суд встановив, що позивач невірно визначив заборгованість, на яку нараховані інфляційні за вересень 2015 р., за грудень 2015 р. та за січень 2016 року., оскільки не враховано, проведені відповідачем 28.08.2015 р. та 09.12.2015р. оплати в сумі 780,00 грн. та 2000,00грн.

Судом встановлено, що із врахуванням проведених відповідачем оплат та обраного позивачем для обрахунку інфляційних періоду заборгованості, інфляційні за вересень 2015 р. слід нараховувати на суму 226,91 грн.; за грудень 2015 р. на суму 1140,53 грн.; за січень 2016р. на суму 2112,83грн.

Суд здійснив власний розрахунок інфляційних, виходячи із встановлених обставини та враховуючи вихідні дані позивача, які склали 60,00 грн. Тому вимога позивача підлягає задоволенню на вказану суму.

В частині стягнення 49,95грн. (109,95 грн. - 60,00грн.) інфляційних суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, доказів погашення заборгованості не надав.

Згідно з ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, позов підтверджуються належними доказами, що містяться в матеріалах справи та підлягає частковому задоволенню на загальну суму 7345,21 грн., з яких 6592,44грн. - основний борг, 645,58 грн. - пеня, 47,19 грн. - 3 % річних, 60,00 грн. - інфляційні.

В частині стягнення 53,42 грн. пені, 8,45 грн. 3% річних та 49,95 грн. інфляційних суд відмовляє за безпідставністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01030, м. Київ, бульвар Шевченка,18, )

- 6592,44 грн. основного боргу;

- 645,58 грн. пені;

- 47,19 грн. 3 % річних;

- 60,00 грн. інфляційних;

- 1357,34 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.05.16

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (наручно)

3- відповідачу (рек. з повід.)