РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016Справа №910/7407/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА»

до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компані «Княжа Вієнна

Іншуранс Груп»

про стягнення 6 026,29 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Грабовський О.О. за довіреністю № 55/ЗОВ від 15.12.2015

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.04.2016 Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компані «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (відповідач) про стягнення 6 026,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 231-07-10864-10 від 20.05.2015 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Mercedes-Benz S 500 4 Matic», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1166 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/4385355), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача. Оскільки відповідач перерахував позивачу лише частину страхового відшкодування, виплаченого позивачем страхувальнику за договором № 231-07-10864-10 страхування засобів наземного транспорту від 20.05.2015, то позивач вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 026,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2016 порушено провадження у справі № 910/7407/16 та призначено розгляд справи на 19.05.2016 о 12:40 год.

10.05.2016 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/12180 від 05.05.2016 з інформацією про страхове покриття за полісом № АІ/4385355.

В судове засідання, призначене на 19.05.2016, представники позивача та відповідача з'явилися.

В судовому засіданні 19.05.2016 представник позивача подав довідку про відсутність аналогічного спору. Довідка залучена судом до матеріалів справи та передана до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2016 подав відзив, відповідно до якого просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Відзив залучено судом до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 19.05.2016, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2016 проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 19.05.2016 в судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 19.05.2016, та оголосив перерву в судовому засіданні до 30.05.2016 об 11:10 год.

27.05.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання, призначене на 30.05.2016, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 30.05.2016, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 30.05.2016 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 30.05.2016, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 30.05.2016, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.05.2015 між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір № 231-07-10864-10 добровільного страхування наземного транспорту (надалі - договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований, зокрема, автомобіль «Mercedes-Benz S 500 4 Matic», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 27.05.2016 до 24:00 год. 26.05.2016.

29.09.2015 в місті Вінниця на вулиці Київська сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Mercedes-Benz S 500 4 Matic», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4. Наведене підтверджується довідкою № 73343911 про дорожньо-транспорту пригоду Відділу ДАІ Вінницького міського управління УМВС України у Вінницькій області від 22.10.2015.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 п. 13.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.12.2015 у справі № 127/23247/15-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Mercedes-Benz S 500 4 Matic», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до висновку експерта № 784Е-09/15 з автотоварознавчого дослідження, що складений 02.10.2015 спеціалістом експертом-автотоварознавцем ОСОБА_5, становить 26 796,98 грн. (надалі - висновок експерта № 784Е-09/15 від 02.10.2015).

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Mercedes-Benz S 500 4 Matic», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 № СФ-0000080 від 12.11.2015, становить 43 890,00 грн. (надалі - рахунок-фактура № СФ-0000080 від 12.11.2015).

За страховим випадком (ДТП) згідно складених страхових актів № 10715-Т від 25.11.2015, № 10715-Т-1 від 16.12.2015 по договору страхування та розрахунків сум страхового відшкодування від 24.11.2015, від 17.12.2015 до них відповідно було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 32 823,27 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 13 453,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5155 від 09.12.2015, одночасно провівши взаємозалік зі страхувальником на недоотриману страхову премію в розмірі 8 877,50 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою № 275 від 11.02.2016 (копія довідки наявна в матеріалах справи).

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 10 492,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24578 5569 від 23.12.2015.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 29.09.2015) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлено до стягнення з відповідача страхове відшкодування в частині суми 6 026,29 грн., яку позивач виплатив страхувальнику на умовах договору страхування, тоді як відповідач в наведеній частині страхового відшкодування не здійснив виплату позивачу.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2016 не представлено договору (полісу № АІ/4385355) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду.

Відповідно до полісу № АІ/4385355, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено юридичну особу - Приватне підприємство «Династія-2012» ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 03.01.2015 по 02.01.2016.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АІ/4385355, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріалами справи, зокрема, копією регресної вимоги № 113 від 20.01.2016 підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача (копії регресної вимоги та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

16.02.2016 відповідачем було виконане зобов'язання за полісом № АІ/4385355 та здійснено страхове відшкодування у розмірі 26 796,98 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача про стягнення 6 026,29 грн. складаються з різниці між фактично сплаченим позивачем страховим відшкодуванням - 32 823,27 грн., за вирахуванням виплати відповідачем страхового відшкодування в розмірі 26 796,98 грн.

Матеріали справи містять відзиви відповідача, подані 19.05.2016 в судовому засіданні та 27.05.2016 через відділ діловодства суду, відповідно до яких відповідач повідомив суд про те, що страхове відшкодування позивачем сплачено на підставі рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 № СФ-0000080 від 12.11.2015, який містить вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz S 500 4 Matic», реєстраційний номер НОМЕР_1, а не оцінену шкоду.

В той же час, в матеріалах справи міститься висновок експерта № 784Е-09/15 з автотоварознавчого дослідження від 02.10.2015, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 26 796,98 грн.

Саме з урахуванням зазначеного 15.02.2016 відповідачем прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 26 796,98 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги твердження відповідача, з огляду на наступне.

В основу заперечень відповідача покладено твердження про те, що належним доказом підтвердження вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, є звіт експертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 3, 7, 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика).

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Отже, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz S 500 4 Matic», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску дорівнює 0,70, так як на момент вчинення ДТП 29.09.2015, строк його експлуатації перевищував 7 років, а саме становив 12 років. Матеріали справи містять докази наявності обставин, зазначених в п. 7.39 Методики.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза за полісом № АІ/4385355 дорівнює 0,00 грн.

Отже, до виплати зі страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належна сума в розмірі 26 796,98 грн. (сума матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, підтверджена висновком експерта № 784Е-09/15).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з регрессною вимогою № 113 від 20.01.2016 на суму 32 823,27 грн. Відповідач здійснив перерахування 26 796,98 грн. в якості відшкодування заподіяної шкоди.

Правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як зазначалось, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Матеріали справи містять докази відшкодування відповідачем витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Наведене свідчить про виконання відповідачем свого обов'язку перед позивачем у повному обсязі.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений висновком експерта № 784Е-09/15.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 6 026,29 грн., на думку позивача, недоплаченої суми страхового відшкодування не підтверджується матеріалами справи та не підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.05.2016.

Суддя Гумега О.В.