ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1, тел. (0532) 610-421, факс (05322) 2-18-60, E-mail

31.05.2016 Справа № 917/532/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго-Трейд", вул. Н.Перемоги, 120, м. Дніпропетровськ, 49100

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022

про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №090316 від 23.03.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №10-73/2193 від 22.02.2016

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 17.05.2016.

31.05.2016 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення 291264,89 грн заборгованості, з яких: 276357,12 грн - сума основного боргу за договором поставки № 012016 від 04.01.2016, 13953,77 грн пені та 954,00 грн - 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. В обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань.

Відповідач у відзиві не заперечує лише щодо фактичної поставки Товару по договору поставки № 012016 від 04.01.2016, та просить суд зменшити розмір пені до 1000,00 грн, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

04.01.2016 ТОВ "Укренерго-Трейд" (Постачальник) та ПАТ "Полтаваобленерго" (Покупець) уклали договір поставки № 012016.

Відповідно до п.1.1 договору Постачальник зобов'язувався поставити та передати у власність Покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення вапно негашене, гашене та гідравлічне для потреб філії Кременчуцька ТЕЦ ПАТ "Полтаваобленерго", а саме: вапно будівельне негашене відповідно до Специфікації (додаток №1), яка після її укладення є невід'ємною частиною даного договору. Найменування згідно з Класифікатором, асортимент, обсяг (кількість), ціна, рік випуску, технічні та інші вимоги до Товару, визначаються у Специфікації до даного договору.

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

Постачання здійснюється на підставі заявки Покупця (п.5.1).

Порядок передачі товару здійснюється на підставі Акту відповідно до інструкцій №П-6 від 15.06.1965р. та № П-7 від 25.04.1966(п.5.5 - 5.6).

Право власності на хімічну продукцію переходить від Постачальника до Покупця в момент підписання видаткової накладної на хімічну продукцію або акту приймання - передачі на хімічну продукцію, якщо Покупець не має претензій по кількості та якості хімічної продукції (п.5.5).

Покупець зобов'язався прийняти Товар, що поставляється, та оплатити його вартість (п.1.2). Оплата Товару у розмірі 100% вартості здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту одержання Товару Покупцем (п.4.1.1.).

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного договору ним 03.02.2016 на користь (у власність) Покупця (ПАТ "Полтаваобленерго") поставлено на підставі оригіналу заявки Покупця вапно будівельне негашене у кількості 69,2 т на суму 276357,12 грн, у т.ч. ПДВ 46059,52 грн.

На підтвердження факту поставки відповідачу товару позивач подав суду заявку №13-29-01/227 від 26.01.2016, видаткову накладну від 03.02.2016 № РН-0000002, залізничну накладну, акт приймання-передачі Товару від 03.02.2016, податкову накладна від 03.02.2016, акт звірки взаєморозрахунків від 17.03.2016.

Оригінали вказаних документів оглянуті судом у засіданні.

Позивач зазначає, що в порушення норм чинного законодавства України та умов договору поставки № 012016 від 04.01.2016, за здійснену поставку відповідачем оплату не проведено, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 276357,12 грн.

Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами укладено договір поставки.

Враховуючи правову природу укладеного сторонами договору поставки № 012016 від 04.01.2016, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки та купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як роз'яснено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 17.07.2012 за № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Оскільки факт поставки товару відповідачу за договором є доведеним та підтвердженим належними доказами, тому у відповідача виникло зобов'язання по оплаті отриманого ним товару.

Таким чином, вимога позивача про стягнення основного боргу в розмірі 276357,12 грн є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Як передбачено п. 7.4 договору Постачальник має право вимагати від Покупця сплати на користь Постачальника штрафної санкції у розмірі 0,5% від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у цей період.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 13953,77 грн за період з11.02.2016 по 23.03.2016.

Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 954,00 грн - 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 954,00 грн - 3% річних за період з 11.02.2016 по 23.03.2016.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку задовольнити позов в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої пені, суд зазначає наступне:

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідно до ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Крім того, ч. 2 ст. 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідач не надав доказів в обґрунтування свого клопотання та доказів наявності виняткових обставин, у зв'язку з чим клопотання про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає, як необґрунтоване.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго-Трейд", вул. Н.Перемоги, 120, м. Дніпропетровськ, 49100 () 276357,12 грн основного боргу, 13953,77 грн пені, 954,00 грн - 3% річних, 4368,98 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2016.

Суддя Д.М.Сірош