донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

30.05.2016 справа №913/46/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддів: при секретарі: від позивача: від відповідача:Чернота Л.Ф. Бойченко К.І., Марченко О.А. Акімовій К.К. Адвокат Силкін В.І. - за договором про надання юридичних послуг б/н від 22.12.2015 р. не з'явились
розглянувши апеляційну скаргу на рішення господарського суду Білокуракінської центральної районної лікарні, смт. Білокуракіне, Білокуракінський район Луганської області Луганської області
від09.03.2016 року
у справі№913/46/16 (суддя Секірський А.В.)
за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, смт.Білокуракіне, Білокуракінський район Луганської області
до відповідача: Білокуракінської центральної районної лікарні, смт. Білокуракіне, Білокуракінський район Луганської області
простягнення 56 007 грн. 90 коп.

ВСТАНОВИВ:

У 2015 році Фізична особа-підприємець - ОСОБА_6, смт. Білокуракіне, Білокуракінського району Луганської області звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою б/н від 22.12.2015 р. до Білокуракінської центральної районної лікарні, смт. Білокуракіне, Білокуракінський район, Луганська область про стягнення 56007,91 грн. ( а.с. 3-4).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договорів про надання послуг №1/01 від 03.01.2014, №2/03п від 31.03.2014, №3/06п від 30.06.2014, №4/09п від 29.09.2014 позивач надав послуги з вивозу сміття трактором МТЗ-80, а відповідач зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 50 916,25 грн. Крім того, за порушення строків оплати послуг позивачем нараховано та заявлено до стягнення: пеню у розмірі 1 527,51 грн. та штраф у розмірі 3 564,15 грн.

Заявою б/н від 03.02.2016 позивач зменшив позовні вимоги, у зв'язку з чим, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача основну суму боргу у розмірі 50 916,25 грн., пеню у розмірі 1527,50 грн. та штраф у розмірі 3564,15 грн. (а.с.46-47).

Ухвалою суду першої інстанції від 22.02.2016 відповідна заява була прийнята до розгляду (а.с.60).

Клопотанням від 08.02.2016 відповідач просив суд зупинити провадження у справі на час розслідування кримінального провадження посилаючись на те, що відповідач звернувся до правоохоронних органів (а.с.52).

Ухвалою від 22.02.2016 суд відмовив у задоволенні відповідного клопотання.

Рішенням господарського суду Луганської області від 09.03.2016. позов задоволено частково. Стягнуто з Білокуракинської центральної районної лікарні, 92200, Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Чапаєва, б.72, код 01983559, на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 заборгованість за договорами про надання послуг №1/01п від 03.01.2014, №2/03п від 31.03.2014, №3/06п від 30.06.2014, №4/09п від 29.09.2014 в розмірі 50 916 грн. 25 коп., пеню в розмірі 941,31 грн., штраф в розмірі 3564 грн. 25 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1205 грн. 25 коп. В решті позову відмовлено (а.с. 65-67).

Відповідач, Білокуракінська центральна районна лікарня, смт. Білокуракіне, Білокуракінський район Луганської області, не погоджуючись із зазначеним рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу б/н від 21.03.2016р., в якій просить суд скасувати повністю рішення господарського суду Луганської області від 09.03.2016 р. по справі №913/46/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог повністю. (а.с.92-94).

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається, що судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також суд невірно застосував норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою на думку відповідача неправильне вирішення спору.

Також, апелянт стверджує, що вимоги позивача не визнає. У відповідача в бухгалтерському обліку відсутні вказані позивачем договори та акти виконаних робіт, меморіальний ордер №6 не містить даних щодо розрахунків або взяття боргів по ФОП ОСОБА_6, також ці дані відсутні в Казначействі.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (головуючий суддя) Чернота Л.Ф., Бойченко К.І., Марченко О.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.03.2016р. з урахуванням ухвали від 04.04.2016 р. (керуючись ст. 89 ГПК України) порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 30.05.2016р. о 14:00.

12.04.2016 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 06.04.2016 р., в якому останній просить апеляційну скаргу Білокуракінської центральної районної лікарні, яка розташована за адресою: 92200, вул. Чапаєва-72, смт. Білокуракіне, Білокуракінський район, Луганська область залишити без задоволення. Рішення господарського суду Луганської області від 09.03.2016 р. по справі №913/46/16 - залишити без змін. (а.с. 132-133).

Колегія суддів розглянула та долучила даний відзив до матеріалів справи.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

30.05.2016р. представник позивача, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення господарського суду Луганської області від 09.03.2016 р. залишити без змін.

Відповідач, Білокуракінська центральна районна лікарня, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення вих. №02-34/2234/16 від 18.04.16р. Але, 30.05.2016 року через канцелярію Донецького апеляцыйного господарського суду надіслав клопотання в якому просив суд у зв'язку із неможливістю забезпечити явку представника нашого підприємства просив вказану справу, призначену до розгляду на 30.05.2016 р. на 14-00 перенести на більш пізніший строк.

Судова колегія розглянула вищезазначене клопотання та відхилила його як необгрунтоване.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. У процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами у справі №913/46/16 були укладені договори: №1/01п від 03.01.2014 (а.с.14-15), №2/03п від 31.03.2014 (а.с.18-19), №3/06п від 30.06.2014 (а.с.22-23), №4/09п від 29.09.2014 (а.с.26-27) про надання послуг з вивозу сміття трактором МТЗ - 80.

Відповідно до п. 1.1 договорів виконавець зобов'язується надати послуги, а замовник - прийняти та оплатити послуги.

Предметом надання послуг є: вивіз сміття трактором МТЗ - 80 в кількості 70 годин (65 годин за договором №4/09п від 29.09.2014) по 185,15 грн. за годину, відповідно до п. 1.2 договорів.

Вартість наданих послуг виконавцем, відповідно до п. 2.2 договору №1/01п від 03.01.2014 становить 12960,50 грн.

Строк дії договору: початок 03.01.2014 закінчення 31.03.2014, згідно п. 4.2 договору.

Вартість наданих послуг виконавцем, відповідно до п. 2.2 договору №2/03п від 31.03.2014 становить 12960,50 грн.

Строк дії договору: початок 01.04.2014 закінчення 30.06.2014, згідно п. 4.2 договору.

Вартість наданих послуг виконавцем, відповідно до п. 2.2 договору №3/06п від 30.06.2014 становить 12960,50 грн.

Строк дії договору: початок 01.07.2014 закінчення 30.09.2014, згідно п. 4.2 договору.

Вартість наданих послуг виконавцем, відповідно до п. 2.2 договору №4/09п від 29.09.2014 становить 12034,75 грн.

Строк дії договору: початок 01.10.2014 закінчення 31.12.2014, відповідно до п. 4.2 договору.

Розрахунок ціни договорів здійснено на підставі калькуляцій, які є додатками до кожного договору (а.с. 17, 21, 25, 29).

Відповідно до п. 4.1 договорів строк оплати 7 календарних днів з моменту підписання акту наданих послуг.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач в період з 03.01.2014 по 31.12.2014 надав послуги з вивозу сміття, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 50 916,25 грн., що підтверджується наступними актами наданих послуг: акт №1 від 02.04.2014 на суму - 12 960,50 грн. (а.с. 16); акт №1 від 01.07.2014 на суму - 12 960,50 грн. (а.с. 20); акт №1 від 01.07.2014 на суму - 12 960,50 грн. (а.с. 24); акт №1 від 25.12.2014 на суму - 12 034,75 грн. (а.с. 28). Таким чином, заборгованість відповідача за договором на момент звернення з позовом до суду першої інстанції становить - 50 916,25 грн. Акти підписані сторонами без зауважень.

За порушення строків виконання зобов'язань стягується пеня в розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф в розмірі семи процентів вказаної вартості, відповідно до п. 6.1 договорів.

На підставі п. 6.1 договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню за актом наданих послуг №1 від 02.04.2014 за період з 09.04.2014 по 08.05.2014 в розмірі 388,82 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 за період з 08.07.2014 по 06.08.2014 в розмірі 388,82 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 за період з 08.10.2014 по 06.11.2014 в розмірі 388,82 грн.; за актом наданих послуг №1 від 25.12.2014 за період з 01.01.2015 по 30.01.2015 в розмірі 361,04 грн. Загальний розмір пені складає 1527,50 грн.

Також, на підставі п.7.3 договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф за актом наданих послуг №1 від 02.04.2014 в розмірі 907,24 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 в розмірі 907,24 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 в розмірі 907,24 грн.; за актом наданих послуг №1 від 25.12.2014 в розмірі 842,43 грн. Загальний розмір штрафу складає 3564,15 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №3 від 24.11.2015 з вимогою перерахувати заборгованість за надані послуги (а.с. 30-31).

Листом-відповіддю на претензію №1280 від 07.12.2015, відповідач повідомив, що не може задовольнити претензію позивача, оскільки за даними договорами не має бюджетних асигнувань та не взяті бюджетні зобов'язання (а.с. 32-33). Але, за умовами договору зазначені обставини не визначені.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Приписами статті 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу Україн встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.1 договорів передбачено, за порушення строків виконання зобов'язань стягується пеня в розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф в розмірі семи процентів вказаної вартості.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню за актом наданих послуг №1 від 02.04.2014 за період з 09.04.2014 по 08.05.2014 в розмірі 388,82 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 за період з 08.07.2014 по 06.08.2014 в розмірі 388,82 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 за період з 08.10.2014 по 06.11.2014 в розмірі 388,82 грн.; за актом наданих послуг №1 від 25.12.2014 за період з 01.01.2015 по 30.01.2015 в розмірі 361,04 грн. Загальний розмір пені складає 1527,50 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань унормовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", яким обмежено розмір такої відповідальності. Яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при нарахуванні пені не було враховано приписи ст. 343 Господарського кодексу України та ст. 253 Цивільного кодексу України, а також не прийнято до уваги положення частини 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

Позивач у позовній заяві також зазначив, що в акті від 01.07.2014 за договором №3/06п від 30.06.2014 було помилково зазначено дату 01.07.2014 замість 01.10.2014, тому позивачем було нараховано та заявлено до стягнення пеню за період з 08.10.2014 по 06.11.2014.

Відтак, до стягнення підлягає пеня: за актом наданих послуг №1 від 02.04.2014 за період з 10.04.2014 по 08.05.2014 в розмірі 185,00 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 за період з 09.07.2014 по 06.08.2014 в розмірі 240,39 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 за період з 09.10.2014 по 06.11.2014 в розмірі 257,43 грн.; за актом наданих послуг №1 від 25.12.2014 за період з 03.01.2015 по 30.01.2015 в розмірі 258,49 грн. Загальний розмір пені складає 941,31 грн. В решті заявленої суми пені правомірно відмовлено.

Пунктом 7.3 договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф за актом наданих послуг №1 від 02.04.2014 в розмірі 907,24 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 в розмірі 907,24 грн.; за актом наданих послуг №1 від 01.07.2014 в розмірі 907,24 грн.; за актом наданих послуг №1 від 25.12.2014 в розмірі 842,43 грн. Загальний розмір штрафу складає 3564,15 грн.

Судова колегія перевіривши розрахунок штрафу вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем штраф нарахований вірно та є обґрунтовано заявленим.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Луганської області від 09.03.2016 року у справі №913/46/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білокуракінської центральної районної лікарні смт. Білокуракіне, Білокуракінський район Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 09.03.2016 р. у справі №913/46/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 09.03.2016р. у справі №913/46/16 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Л.Ф.Чернота

Судді К.І.Бойченко

О.А.Марченко

Надруковано 5 прим: 1. Позивачу; 1. Відповідачу;1. У справу; 1. ДАГС; 1. ГСЛО.