КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Справа№ 910/26748/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Гончарова С.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі № 910/26748/15 (суддя: Грєхова О.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі

Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна

компанія "Укр-Транс"

за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Донецька залізниця"

про стягнення 40 950,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" штраф у розмірі 40 950 грн. та судовий збір у розмірі 1 218грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 по справі №910/26748/15 та позовні вимоги позивача залишити без задоволення. Витрати по сплаті судового збору відшкодувати за рахунок позивача.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення. Рішення суду-без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причина суду не відома.

З'ясувавши думку представників сторін що з'явились, враховуючи приписи ст. 102 ГПК України, наявність у матеріалах справи поштових повідомлень про отримання сторонами у справі ухвали апеляційного суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду, відсутність будь-яких клопотань, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника третьої особи.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 03.04.2015року за накладною №50548163 Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" здійснило відправлення вагону № 67889287 зі станції Красноармійськ Донецької залізниці на станцію Правда Придніпровської залізниці.

При проходженні вагонів через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі статті 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу не відповідає масі вказаній відправником у накладній. Про даний факт складено Комерційний акт РА № 006933/173/35 від 11.04.2015 року та Акт загальної форми від 11.04.2015 року.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

У Комерційному акті РА № 006933/173/35 від 11.04.2015 року, зокрема розділі Д зазначено, що при переважуванні вагонів у статичному режимі у присутності заст. ДС Клюєва, АРГ Кузьмич, приймальника потягів Кокошинської, приймоздавальника Коркоцкої на справних 150 т. вагонних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, що пройшли держперевірку 15.10.2014 р., виявилось: вага брутто - 85550кг, тара за документом - 20900кг, нетто - 64650кг; що на 4350кг менше, ніж вказано у накладній. Завантаження вантажу нерівномірне, нижче бортів 1,2-1,5м без заглиблень. Маркування вапном не порушене. Вагон без торцевих дверей, розвантажуючи люки з обох боків зачинені, укручені. Течі вантажу не має. З технічного зору вагон справний. При повторному перевантаженні вагону вага підтвердилась.

Копія технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки "Вагоні ваги" №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, власник ЗВВТ Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень, свідчить, що засіб ваговимірювальної техніки "Вагоні ваги" №14 пройшов перевірку, про що свідчить відмітка контроль придатності, ЗВВТ для зважування вантажів, профілактичне обслуговування, перевірки несправності, ремонт та усунення недоліків.

Відповідно до статті 118 Статуту, позивачем подано до господарського суду позов про стягнення з ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" штрафу у розмірі 40 950,00 грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Дослідивши і з'ясувавши всі обставини та матеріали справи, які мають значення для вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду не підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідач наголошує на тому, що за результатами його звернень до ДП «Донецька залізниця» з відповідей вбачається, що дійсно залізницею, в порядку ст. 24 Статуту залізниць, було здійснено контрольне зважування, але різниці проти перевізних документів виявлено не було і вагон відправлений за призначенням. З листа «Станція Красноармійськ РФ «Донецька залізниця» від 17.03.2016 вбачається, що відповіді на запит у листах № 310, № 311 від 18.08.2015 надані помилково. Тобто результати двох контрольних переважень протирічать одне одному, тому на його думку комерційний акт № 006933/173/35 від 11.04.2015 не є належним доказом та унеможливлює стягнення штрафу.

Відповідно до частин 5, 6 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтями 2, 5, 6 Статуту передбачено, що Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом; на підставі цього Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Пунктом 1.1 розділу 4 Правил оформлення документів, а також статтями 23, 24 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів своїм підписом підтверджує представник відправника; вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Частина 1 статті 24 Статуту залізниць України визначає, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Стаття 122 Статуту залізниць України встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У пункті 6.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 N 04-5/225 роз'яснено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що у застосуванні статті 118 Статуту слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Статут не містить чітких приписів стосовно того, якій саме залізниці (відправлення, призначення чи транзитній) належить право вимагати стягнення вказаного штрафу, тому такі позови можуть заявляти як залізниці відправлення, так і призначення або транзитні.

Оскільки накладна є письмовою формою договору перевезення вантажу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі статтею 24 Статуту і вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то й відповідачем за позовами про стягнення штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача має бути відправник вантажу (роз'яснення Президії ВГСУ № 04-5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» зі змінами та доповненнями від 29.09.2008 року N 04-5/225.)

З Комерційного акту РА № 006933/173/35 від 11.04.2015 року вбачається, що вагон має справний стан, проте вага брутто - 85 550 кг, тара за документом - 20 900 кг, нетто - 64 650 кг; що на 4 350 кг менше, ніж вказано у накладній.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що по накладній № 50548163 маса брутто вагону № 67889287 значиться як 89 900кг, з яких нетто 69 000кг, тара 20 900кг, тоді як запис у книзі форми ГУ-78 ст. Красноармійськ брутто 89 000кг, з яких нетто 69 000кг, тара 20 000кг, тобто різниця у брутто за накладною та записом у книзі форми ГУ-78 складає 900кг по масі тари.

Крім того, відповідно до зазначених вище документів є різниця у реквізитах відправника, зокрема у накладній - ТОВ « ТЕК «Укр-Транс», по книзі - ПрАТ «Донецьксталь», що в котре доказує внесення невірних відомостей у накладну.

Щодо технічного паспорту ваг, то вони застосовуються для зважування вагонів у динаміці, тоді як у книзі форми ГУ-78 міститься запис при зважуванні вагонів при повній зупинці, що свідчить про недійсність результатів зважування, оскільки контрольне зважування спірного вагону проводилось на вагах, непередбачених для статичного зважування вагонів, що спростовує викладені в апеляційній скарзі відповідача доводи, покладені в її обґрунтування.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі № 910/26748/15 залишити без змін.

Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

С.А. Гончаров