ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Справа № 56/239
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач), Гольцової Л.А., Картере В.І.,
розглянувши касаційну скаргу Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук"
на ухвалуГосподарського суду міста Києва від 10.02.2016
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 28.03.2016
за скаргоюПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" № 040-02/3113 від 26.06.2015
на діїВідділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві
у справі№ 56/239 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
до1. Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Вета"
простягнення заборгованості
за участю представників сторін:

позивача: Головіна О.І., дов. від 31.08.2012 № 010-01/6986

відповідача-1: Ступак А.Ю., дов. від 12.04.2016 № 1-04

відповідача-2: не з'явилися

ВДВС: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 у справі № 56/239 (колегія суддів у складі: головуючого судді Сташківа Р.Б., суддів Головіної К.І., Маринченка Я.В.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 (колегія суддів у складі: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Тищенко А.І., Отрюха Б.В.)

задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві при виконанні наказу від 31.08.2012 у справі № 56/239 (стягнення 3825387 грн. 93 коп., боржник за наказом ТОВ "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук", у межах нестягнутого залишку коштів - 1442622,80 грн.),

визнано дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо відмови у відкритті виконавчого провадження незаконними,

скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.06.2015 № 47562396, винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійком Євгеном Леонідовичем, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 31.08.2012 № 56/239, по якому боржником являється Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" про стягнення з Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" суми боргу за Кредитним договором № 27109К7 від 30.06.2009, укладеним в рамках Генеральної угоди 27108N5 від 27 серпня 2008 року, яка станом на 10 квітня 2012 року становить загальну суму 3825387 грн. 93 коп. (у межах залишку суми боргу 1442522,80 грн.)

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 у справі № 56/239, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги АТ "Укрексімбанк" № 040-02/3113 від 28.05.2015.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою до суду, скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на неправильне застосування судами ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки вважає, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання і його поновлення, для пред'явлення наказу до виконання залишається тільки та частина річного терміну, яка не минула до переривання.

До Вищого господарського суду України надійшов відзив Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на касаційну скаргу, в якому позивач просить оскаржувані судові акти залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Сторони згідно з приписами статті 1114 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач-2 та Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві не скористалися передбаченим законом правом на участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2012 у справі № 56/239 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про стягнення з Спільного українсько-німецького підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" та Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ВЕТА" заборгованості за Кредитними договорами № 27107К12 від 02.08.2007 та № 27109К7 від 30.06.2009, укладеними в рамках Генеральної угоди 27108N5 від 27.08.2008, та звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 27108Z115, посвідченим 27.08.2008 Коваленко Н.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №3392.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2012 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ВЕТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2012 у справі № 56/239 повернуто без розгляду.

31.08.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2012 у справі № 56/239, яке набрало законної сили 23.07.2012, видано накази № 56/239, в тому числі і наказ, за яким боржником є Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" про стягнення з Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" суми боргу за Кредитним договором № 27109К7 від 30.06.2009, укладеним в рамках Генеральної угоди 27108N5 від 27.08.2008, яка станом на 10 квітня 2012 року становить загальну суму 3825387 грн. 93 коп.

Строк пред'явлення до виконання вказаного наказу встановлений до 23.07.2013 (включно).

17.07.2013 Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві із заявою про примусове виконання спірного наказу, за якою державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялим М.Г. відкрито виконавче провадження ВП № 38943407 з примусового виконання зазначеного наказу.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 07.08.2013 та від 28.08.2013 частково визнано накази від 31.08.2012 у справі № 56/239 такими, що не підлягають виконанню, у зв'язку із чим залишок коштів, належний до стягнення за спірним наказом становить 1442622,80 грн.

Враховуючи зменшення суми стягнення, виконавче провадження № 38943407 було закінчене, а наказ від 31.08.2012 у межах нестягнутого залишку коштів був направлений за належністю до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, який в свою чергу відкрив 17.12.2013 виконавче провадження № 41257515 по залишку боргу, який складав 1442622,80 грн.

29.08.2014 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 41257515 до суду (органу, що його видав), у зв'язку з відновленням строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2012 у справі № 56/239.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2012 скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.01.2015 у справі № 56/239 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 та залишено в силі рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2012.

08.05.2015 Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" повторно звернулося до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2012 у справі № 56/239 за спірним наказом.

12.06.2015 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійком Євгеном Леонідовичем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 47562396, мотивовану тим, що строк пред'явлення спірного виконавчого документа до виконання закінчився.

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця, позивач звернувся до суду зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві № 040-02/3113, у якій просив суд визнати незаконними дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження та скасувати постанову № 47562396 про відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом у справі № 56/239.

Задовольняючи зазначену скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", місцевий та апеляційний господарські суди, керуючись нормами ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження", дійшли висновку про те, що стягувач звернувся до органу державної виконавчої служби у межах строку пред'явлення наказу до виконання, який поновився з 29.08.2014 - тобто з дати винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу, і стягувач мав право пред'явити наказ від 31.08.2012 у строк до 31.08.2015.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає помилковим вказаний висновок судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Як передбачено ст.ст. 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи, зокрема накази господарських судів можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання з відповідних підстав, перебіг цього строку поновлюється, тобто починається саме новий строк пред'явлення до виконання, тривалість якого встановлена законом на момент видачі виконавчого документу, та не змінюється шляхом зарахування часу, що минув до переривання строку (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що після переривання розпочинається новий річний строк для пред'явлення наказу до виконання.

Разом з тим, вірно визначившись із тривалістю строку пред'явлення виконавчого документа після його переривання, суди попередніх інстанцій помилково виходили з того, що річний строк пред'явлення наказу поновився з 29.08.2014 - тобто з дати винесення державним виконавцем постанови повернення виконавчого документу.

Судами встановлено, що вперше стягувач звернувся із заявою про примусове виконання спірного наказу 17.07.2013, а отже із вказаної дати відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" розпочався перебіг нового річного строку.

Висновок судів про те, що строк пред'явлення наказу до виконання поновився з 29.08.2014, у зв'язку із винесенням державним виконавцем постанови від 29.08.2014 про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 41257515 до суду (органу, що його видав), не відповідають нормам ч. 3 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення у випадку повернення його стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення (ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження").

Проте, за обставинами справи виконавчий документ був повернутий не стягувачу, а відповідно до ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" - до суду (органу, що його видав), тобто з іншої підстави, ніж передбачено ч. 3 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, як свідчать матеріали справи та вбачається із поданої скарги, 19.05.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47562396 про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 31.08.2012 № 56/239, по якому боржником являється Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" про стягнення з останнього суми боргу за Кредитним договором № 27109К7 від 30.06.2009, укладеним в рамках Генеральної угоди 27108N5 від 27.08.2008, яка станом на 10 квітня 2012 року становить загальну суму 3825387 грн. 93 коп. (у межах залишку суми боргу 1442522,80 грн.)

Проте, 12.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 47562396, мотивовану тим, що строк пред'явлення спірного виконавчого документа до виконання закінчився.

Як передбачено ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

З наведених норм Закону вбачається, рішення про прийняття чи відмову у прийнятті виконавчого документу до виконання приймається державним виконавцем за результатами розгляду поданої стягувачем заяви. Враховуючи, що матеріали справи не місять відомостей про скасування постанови державного виконавця від 19.05.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП № 47562396, відповідні обставини не наведені і у мотивувальній частині постанови від 12.06.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що винесення державним виконавцем вказаної постанови не відповідає вищенаведеним вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Наведені скаржником розрахунки строку для пред'явлення наказу до виконання, які ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 19.08.2014 у справі № 54/376, колегією суддів відхиляються, оскільки вказаною постановою відмовлено в задоволенні заяви про перегляд постанови Вищого господарського суду України у зазначеній справі у зв'язку з відсутністю неоднакового застосування відповідних норм матеріального права і Верховним Судом України не висловлено правової позиції щодо застосування норм законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини.

Колегія суддів також вважає помилковими доводи скаржника щодо необґрунтованого застосування судами до спірних правовідносин норм законодавства, що регулюють питання перебігу позовної давності, оскільки оскаржувані судові рішення обґрунтовані саме положеннями ст.ст. 22, 23 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні технології друку "Інтертехнодрук" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 у справі № 56/239 залишити без змін.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: Л. Гольцова

В. Картере