КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. Справа№ 910/2331/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Сухового В.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року

у справі №910/2331/16 (суддя -Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про зобов'язання виконувати договір, припинення вчинення дій,які порушують право та про визнання підтвердженим обсягу газу

за участю представників сторін :

від позивача: Дяків Г.М., довіреність №10-910/д від 10.12.2015 року

від відповідача: Бєлячкова О.В., довіреність №2-77 від 21.03.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (відповідач у справі) про зобов'язання виконати договір, припинення вчинення дій та визнання підтвердженим обсягу газу.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідачем в порушення умов договору транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року та чинного законодавства України безпідставно відмовлено в наданні позивачу послуг з транспортування природного газу протягом лютого 2016 року, а тому позивач просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» виконувати договір транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року, зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» припинити порушувати право Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на отримання послуг транспортування природного газу, визнати підтвердженим обсяг природного газу (номінацію) на лютий 2016 року, заявлений Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» до транспортування відповідно до «Місячної номінації замовника послуг транспортування №1 Замовник послуг транспортування ПАТ «Укрнафта» ЕІС код - 56Х40L у лютому 2016 року від 20.01.2016 року».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зобов'язання виконувати договір, припинення вчинення дій та визнання підтвердженим обсягу газу - відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», подав апеляційну скаргу № 10/870 від 07.04.2016 року, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя -Шевченко Е.О., судді - Зубець Л.П., Мартюк А.І. та призначено розгляд справи на 02.06.2016 року.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, у зв'язку із припиненням повноважень головуючого судді - Шевченка Е.О., справу №910/2331/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва 23.03.2016 у справі №910/2331/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Сухового В.Г. та призначено розгляд справи на 02.06.2016 року.

01.06.2016 року до Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання №10/1273 від 01.06.2016 року (вх. №09-11/11007/16) про припинення провадження у справі, в якому позивач зазначає, що, незважаючи на відхилення відповідачем поданої ПАТ «Укрнафта» номінації, ПАТ «Укртрансгаз» протягом лютого 2016 року продовжувало надавати послуги з транспортування природного газу, що підтверджується підписаним сторонами Актом наданих послуг, які додані скаржником до клопотання. Враховуючи зазначене, позивач просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва 23.03.2016 у справі №910/2331/16 та припинити провадження у справі на підставі п. 1-1. ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмета спору.

02.06.2016 року від ПАТ «Укртрансгаз» надійшов відзив №8092/6 від 02.06.2016 року, в якому відповідач стверджує про обґрунтованість висновків Господарського суду міста Києва та їх відповідність дійсним обставинам справи, а тому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні 02.06.2016 року представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з урахуванням поданого клопотання про припинення провадження у справі та просить апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва 23.03.2016 у справі №910/2331/16 та припинити провадження у справі на підставі п. 1-1. ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Представник відповідача у справі у судовому засіданні 02.06.2016 року заперечив проти доводів апеляційної скарги та поданого апелянтом клопотання, оскільки вважає, що обставини, на які посилається позивач у клопотанні про припинення провадження у справі виникли пізніше, ніж винесене оскаржуване рішення, та враховуючи вірність висновків місцевого господарського суду, просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 у справі №910/2331/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

17.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (замовник за договором, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (оператор за договором, відповідач у справі) було укладено договір транспортування природного газу №06.1/355-Г/ (а.с. 23-28 том 1), відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Договором сторони обумовили, що при виконанні даного договору вони керуються Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2493.

Відповідно до п.2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Згідно з п.2.3 договору послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 та/або додатка 2 до цього договору. (п.2.4)

У п.2.6 договору визначено, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів. (п.2.7 договору)

Відповідно до п.6.1 договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужностей).

Згідно з п.6.3 договору надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Пунктом 11.1 договору визначено, що послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг з балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору. (п.11.4 Договору)

У п.17.1 договору зазначено, що він набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 року.

Додатком 2 до договору транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року сторони погодили плановий обсяг фізичного транспортування природного газу замовника по місяцях.

Листом від 18.01.2016 року позивач надіслав на адресу відповідача місячну номінацію замовника послуг транспортування №1 від 15.01.2016 р. на лютий 2016 року.

Листом №64-125/4Д від 03.02.2016 року оператор повідомив замовника про відхилення місячних номінацій у зв'язку з наявністю у ПАТ «Укрнафта» неврегульованого негативного місячного небалансу за грудень 2015 року на підставі п.8 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи.

Укладений між сторонами договір транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року став підставою згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 ГК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст.629, 525, 526 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги). Під номінацією слід розуміти заявку замовника послуг транспортування, надану оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності). Підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та/або переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації. Алокація це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу.

Згідно з п.6.3 договору надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до п.п.1,2 глави 1 розділу ХІ Кодексу для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та/або точках виходу в установленому цим розділом порядку. Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та/або виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування.

Згідно з п.2 глави 2 розділу ХІ Кодексу замовник послуг транспортування має право подати для точки входу або точки виходу місячну номінацію на період не більше одного місяця в розрізі кожної доби. Місячна номінація на наступний газовий місяць приймається оператором газотранспортної системи в період з 15 по 20 число місяця (включно), що йде перед газовим місяцем транспортування. Якщо замовник послуг транспортування надає більше ніж одну місячну номінацію по одній і тій самій точці входу/виходу в строк до 20 числа місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування, оператор газотранспортної системи розгляне місячну номінацію, яка була одержана останньою. Оператор газотранспортної системи повинен повідомити замовника послуг транспортування про підтвердження або відхилення місячної номінації у строк до 25 числа (включно) місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування.

Пункт 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу передбачає підстави для відхилення номінації замовника послуги транспортування, зокрема, у випадках: невиконання умов договору транспортування або регламенту подання номінації (у тому числі місячної) чи реномінації, передбаченого Кодексом, перевищення договірної потужності; відсутності необхідного рівня фінансового забезпечення, визначеного згідно з положеннями глави 2 розділу VIII цього Кодексу; невиконання вимог щодо наявності страхового запасу природного газу; оголошення оператором газотранспортної системи, оператором газорозподільної системи, оператором LNG, оператором газосховищ, газовидобувним підприємством або прямим споживачем у точках входу або виходу про обмеження, аварії або надзвичайну ситуацію, що робить неможливим надання послуг транспортування за наданою замовником послуг транспортування номінацією; відсутності технічної можливості виконувати номінацію, у тому числі по окремому контрагенту (споживачу) замовника послуги транспортування, зокрема за даними операторів суміжних систем чи суб'єктів ринку природного газу, об'єкти яких підключені до газотранспортної системи; ситуації, передбаченої пунктом 1 глави 8 цього розділу.

Матеріалами справи підтверджується, що Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» листом №371/12 від 15.01.2016 року (а.с. 88 том 1) надіслало на адресу позивача акт надання послуг балансування обсягів природного газу за грудень 2015 року від 31.12.2015 року та рахунок - фактуру на суму в розмірі 198 112 146 грн. 68 коп. відповідно до умов договору транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року. У відповідь на який позивач листом №10/108 від 20.01.2016 року (а.с. 91-93 том 1) повідомив про відсутність об'єктивної необхідності у наданні таких послуг, а складання акту є безпідставним, оскільки у грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» у системі магістральних газопроводів ПАТ «Укртрансгаз» придбало у ТОВ «Укренерго - Трейд» 23 627,409 тис. куб.м. природного газу за договорами купівлі - продажу №06.1/414-Г від 07.12.2015 р., №06.1/415-Г від 08.12.2015 р., №06.1/416-Г від 09.12.2015 р. Також, у газотранспортній системі України продовжує залишатись природний газ власного видобутку позивача протягом 2006 - 2015 р.р. загальним обсягом понад 10 млрд.куб.м. природного газу, а тому у відповідача не було правових підстав для надання послуг балансування.

Відповідно до п.п. 4-6 глави 3 розділу ХІV Кодексу у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць. У разі підтвердження достатніх обсягів газу для покриття місячного небалансу у замовника послуг транспортування оператор газосховища здійснює балансуючу алокацію та надсилає її до оператора газотранспортної системи 12-го числа наступного місяця. Замовники послуг транспортування після проведення заходів, передбачених пунктами 3 - 5 цієї глави, для врегулювання місячного небалансу оформлюють, підписують та скріплюють печатками додаткові акти приймання-передачі і коригуючі реєстри та надсилають оператору газотранспортної системи в строк до 12-го числа наступного місяця. Тобто, вищенаведені приписи законодавства визначають можливі заходи для замовника, які останній вчиняє у випадку наявності у нього негативного значення небалансу.

Місцевим господарським судом правомірно відхилені доводи позивача щодо придбання у грудні 2015 року у ТОВ «Укренерго - Трейд» 23 627,409 тис. куб.м. природного газу за договорами купівлі - продажу №06.1/414-Г від 07.12.2015 р., №06.1/415-Г від 08.12.2015 р., №06.1/416-Г від 09.12.2015 р. та відсутності у нього негативного місячного небалансу, оскільки згідно положень чинного законодавства на грудень 2015 року був сформований плановий розподіл постачання природного газу споживачам (а.с. 201 том 1), згідно якого для ТОВ «Укренерго - Трейд» були враховані обсяги газу, зокрема, була передбачена поставка природного газу для Кременчуцької ТЕЦ ПАТ «Полтаваобленерго» в обсязі 24 057,00тис. куб.м. по договору з ТОВ «Укренерго - Трейд» із ресурсу газу, видобутого по ДСІД №999/97 з ПАТ «Укрнафта», відтак з таких обсягів природного газу в подальшому не могло бути відчужено 23 627,409 тис .куб.м. природного газу для позивача у справі. Як вбачається із наявного в матеріалах справи реєстру реалізації газу промисловим споживачам по ПАТ «Кременчукгаз» за грудень 2015 року (а.с. 202 том 1) ПАТ «Кременчукгаз» на основі доведеного до нього плану розподілу постачання природного газу з передбаченою для нього ТОВ «Укренерго - Трейд» поставкою природного газу для Кременчуцької ТЕЦ в обсязі 24 057,00 тис.куб.м. здійснило фактичний розподіл таких об'ємів природного газу саме для Кременчуцької ТЕЦ ПАТ «Полтаваобленерго». У зв'язку з чим відповідач, як оператор газотранспортної системи, не підтвердив передачу природного газу позивачу за вказаними договорами, так як такі обсяги згідно реєстру реалізації газу промисловим споживачам від ТОВ «Укренерго - Трейд» були спожиті Кременчуцькою ТЕЦ ПАТ «Полтаваобленерго».

Позивачем не надано суду жодних належних доказів відповідно до норм статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження здійснення останнім дій для врегулювання місячного небалансу, передбачених вищезазначеними нормами Кодексу газотранспортної системи.

Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов'язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування. (п. 7 глави 3 розділу ХІV Кодексу)

Згідно з п. 8 глави 3 розділу ХІV Кодексу до усунення замовником послуг транспортування місячного небалансу відповідно до вимог пункту 7 цієї глави, а також вартості послуг балансування оператор газотранспортної системи відмовляє у прийнятті від такого замовника послуг транспортування номінацій на поточний та наступні газові періоди та повідомляє операторів суміжних систем про неможливість прийняття номінацій від цього замовника на поточний та наступні газові періоди. Додатково оператор газотранспортної системи повідомляє про це постачальника «останньої надії» чи відповідного постачальника зі спеціальними обов'язками (за його наявності), а замовник послуг транспортування власного - споживача (споживачів) у порядку, визначеному Правилами постачання природного газу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що при подачі Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» місячної номінації на лютий 2016 року, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» відповідно до норм Кодексу газотранспортної системи та умов договору мало право на відхилення номінації замовника послуг транспортування, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення позивачем дій для врегулювання місячного небалансу та оплати ним грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» в розмірі 198 112 146 грн. 68 коп. за договором транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року. За таких обставин, відповідач діяв в межах і відповідно до умов чинного законодавства України та умов спірного договору.

Пунктом 4 глави 3 розділу ХІV Кодексу передбачено, що у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць.

Враховуючи вищевикладене, Господарським судом міста Києва було правомірно відхилено посилання позивача на наявність у газотранспортній системі України природного газу власного видобутку Позивача протягом 2006 - 2015 р.р. загальним обсягом понад 10 млрд.куб.м. природного газу в якості доказу відсутності підстав для надання відповідачем послуг балансування, оскільки Кодекс газотранспортної системи містить вичерпний перелік дій для врегулювання негативного значення небалансу.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивачем не дано суду належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу на підтвердження порушення ПАТ «Укртрансгаз» умов договору транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року та норм чинного законодавства України, яке регулює відносини з транспортування природного газу, а тому вимога позивача про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» виконувати Договір транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року задоволенню не підлягає.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач також просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» припинити порушувати право Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на отримання послуг транспортування природного газу за договором транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року з посиланням на наявність у Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» негативного місячного небалансу за грудень 2015 року.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи охоронюваний законом інтерес.

За змістом ст.16 Цивільного кодексу України, захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється шляхом: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов'язку в натурі; зміні правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При цьому, зазначеною нормою визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні положення закріплені у статті 20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Колегія суддів зазначає, що покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб'єктивного права. За загальним правилом, триваючим визнається однократне порушення, що характеризується безперервністю його учинення протягом певного часу. Таке порушення безперервно зберігається невизначено тривалий час з початку його вчинення.

Рішенням суду має вирішуватись питання про захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин, тобто ним мають усуватись перешкоди, які виникли на шляху здійснення особою, яка звернулася з позовом, свого права. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення. Рішення суду, у випадку його задоволення, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Однак, заявлені позивачем вимога про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» виконувати умови договору, так само як і зобов'язання ПАТ «Укртрансгаз» припинити порушувати право Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на отримання послуг транспортування природного газу за договором транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року не містять конкретного способу, яким повинно бути виконані такі вимоги, а відтак не може бути виконані в примусовому порядку.

Згідно п. 9.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 року «Про судове рішення», у рішенні про вчинення певних дій або про припинення певних дій, повинно зазначатись відповідний припис, наприклад: «Такому-то звільнити таке-то приміщення», «Такому-то припинити такі-то дії» тощо. Однак, як вбачається із заявлених позовних вимог Публічним акціонерним товариство «Укрнафта» не визначено конкретний спосіб, в який відповідач повинен виконати зобов'язання за договором, не визначено, яке саме зобов'язання за договором просить виконати позивач, та які саме дії слід йому припинити та заборонити вчиняти, з метою захисту прав позивача.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Укрнафта» в частині зобов'язання ПАТ «Укртрансгаз» виконувати умови договору та зобов'язання припинити порушувати право позивача.

Також, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою та правомірною відмову місцевого господарського суду у задоволенні позовної вимоги про визнання підтвердженим обсяг природного газу (номінацію) на лютий 2016 року, заявлений Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» до транспортування відповідно до «Місячної номінації замовника послуг транспортування №1 Замовник послуг транспортування ПАТ «Укрнафта» ЕІС код - 56Х40L у лютому 2016 року від 20.01.2016 року», оскільки таке підтвердження відповідно до норм чинного законодавства України відноситься виключно до повноважень оператора газотранспортної системи, а відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України суд не може брати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством не віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з'ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Разом з цим, до Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року та припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем протягом лютого 2016 року були повністю виконані взяті на себе договірні зобов'язання в частині надання послуг транспортування природного газу про що сторонами оформлено та підписано Акт наданих у лютому 2016 році послуг з транспортування природного газу. Однак колегія суддів, дослідивши подане клопотання та додані до нього документа дійшла висновку про відсутність підстав в його задоволенні, з огляду на наступне.

З системного аналізу ст. 101 ГПК України вбачається, що перегляд апеляційним судом рішення у справі здійснюється на підставі наявних у ній доказів чи додатково поданих доказів, які сторона з об'єктивних та поважних причин не змогла подати до суду першої інстанції, однак які існували на момент розгляду справи чи винесення судом рішення. Відтак обставини, які виникли пізніше, ніж оскаржуване рішення у даній справі та які не могли бути відомими суду першої інстанції при прийнятті 23.03.2015 року оскаржуваного рішення, та відповідні документи на підтвердження вказаних обставин, які не були подані до суду першої інстанції не можуть бути підставою для скасування рішення Господарського суду міста Києва у даній справі. Аналогічне роз'яснення надано у п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» від 17.12.2011 року №7, де зазначено, що ст. 104 ГПК України не передбачено можливості скасування або зміни рішення у зв'язку із зміною стану розрахунків між сторонами (наприклад, зменшення або збільшення заборгованості) інших обставин, якщо така зміна сталася після прийняття рішення місцевого господарського суду.

Як вбачається з усних пояснень представників сторін, оформлення відповідного Акту наданих послуг транспортування природного газу було здійснено вже після винесення Господарським судом міста Києва оскаржуваного рішення 23.03.2015 року у даній справі, такі документи до суду першої інстанції не подавались жодною із сторін, а відтак колегія суддів Київського апеляційного господарського суду при перевірці законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, не може досліджувати та надавати юридичну оцінку обставинам, які не існували на момент винесення даного рішення, та доказам, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає, а тому апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. 49, 99, 101, 102, п.1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року у справі №910/2331/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 року у справі №910/2331/16 залишити без змін.

3. Справу №910/2331/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді В.Г. Суховий

А.О. Мальченко