ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" травня 2016 р.Справа № 5023/6820/11

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі Єгоровій О.І.

розглянувши справу

за заявою ТОВ "Пріоритет-інтер"
до ТОВ "Пріоритет-інтер"
про визнання банкрутом
за участю сторін:

пр-к ТОВ "Радамант ЛТД" - ОСОБА_2, (дов. від 02.03.15р.);

пр-к ТОВ "Контендер"- ОСОБА_2 (дов. № б/н від 02.08.13р.),

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа № 5023/6820/11 про банкрутство ТОВ "Пріоритет-інтер".

До господарського суду надійшла заява ТОВ "Контендер" про відвід судді Міньковського С.В., в якому представник зазначає, що суддею Міньковським С.В. не було виконано норми процесуального закону щодо повідомлення кредитора ТОВ "Контендер" про час і місце розгляду судом справи, і стороні не надана можливість ознайомлення з матеріалами справи на підставі заяви від 26.05.16 р. Ці обставини дають підстави для виникнення сумнівів в неупередженості судді щодо розгляду цією справи.

Розглянувши матеріали справи № 5023/6820/11, заяву представника ТОВ "Контендер", суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 20 ГПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, прийнятої за його участю. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно п. 1.2.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.11 р. № 11 не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Як свідчать матеріали справи №5023/6820/11, ухвалою господарського суду від 29.04.16 р. було призначено до розгляду в судовому засіданні звіт ліквідатора на 30.05.16 р. Зазначену ухвалу, відповідно до п. 4 резолютивної частини, було надіслано ліквідатору, кредиторам згідно реєстру вимог кредиторів та банкруту.

Відповідно до відмітки на наявної в матеріалах справи ухвали господарського суду Харківської області від 29 квітня 2016 року, оформленої відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28, копії даної ухвали в кількості 11 примірників надіслано сторонам 29 квітня 2016 року за вих. № 011721.

Згідно п.1 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013р. та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 р. за N 173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) складають для місцевої - Д+2 (дні), між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного ідпорядкування) - Д+4 (дні); між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5 (днів), де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 р. за N 173/24950, при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Тобто, суд встановив, що кредитор ТОВ "Контендер", враховуючи строки поштового пересилання від двох до шести днів, був належно повідомлений судом про дату та місце розгляду справи.

Отже, наведені ТОВ "Контендер" доводи про відвід судді по даній справі свідчать про відсутність підстав для відводу. Із вимог процесуального законодавства випливає, що відвід повинен бути мотивований та обгрунтований. Це, зокрема, означає, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та грунтуватися на певних конкретних доказах. Наданий же до суду відвід грунтується виключно на припущеннях, оскільки не наведено жодної конкретної обставини для відводу судді в розумінні ст. 20 Господарського процесуального кодексу України. Посилання ж представника ТОВ "Контендер" на те, що, на думку представника, суддею не виконуються норми процесуального закону не є підставою для відводу в розумінні ст. 20 ГПК України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Крім того, відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. При цьому втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється законом. У разі ж незгоди з винесеним по справі рішенням чи ухвалою, сторона по справі не позбавлена можливості оскаржити постановлене по справі рішення чи ухвалу в порядку і строки, визначені чинним процесуальним законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що підстави для відводу судді Міньковського С.В. по справі № 5023/6820/11 відсутні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід судді.

За таких обставин, керуючись ст.ст.20, 86 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ТОВ "Контендер" у задоволенні заяви про відвід судді.

Суддя ОСОБА_1