ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р.Справа № 916/360/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Петрова М.С., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Рура Н.В. (довіреність № 3975-К-Н-О від 24.09.2015)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Акцент Банк"

на рішення господарського суду Одеської області від "05" квітня 2016 року, повний текст якого складено та підписано "11" квітня 2016 року

по справі № 916/360/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Акцент Банк"

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 16 096,97 грн.

В С Т А Н О В И В :

15.07.2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Акцент Банк" (далі по тексту - позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 16 096,97 грн., з якої 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 4629,74 грн. - відсотки за користування кредитом, 5387,30 грн. - пені, 1079,93 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем укладеного між сторонами Договору банківського обслуговування № б/н від 26.09.2012 року, на підставі заяви про відкриття поточного рахунку, а саме в частині неповернення відповідачем кредитних коштів, у зв'язку з чим позивачем були нараховані відсотки за користування кредитом, пеня та винагорода, відповідно до п.п.3.11.4, 3.11.2.3.4, 3.11.5.1, 3.11.6.1 умов та правил надання банківських послуг, положень п.6 ст.232 , ст.193 ГК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року по справі № 916/360/16 (суддя Цісельський О.В.) позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Акцент Банк" - задоволено частково. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Акцент Банк" 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом, 4 629 (чотири тисячі шістсот двадцять дев'ять) грн. 74 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. - пені, 1 079 (одна тисяча сімдесят дев'ять) грн. 93 коп. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 1 378 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - витрат на оплату судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

Такий висновок суду мотивований тим, що відповідач за отриманий від позивача кредит не виконував умови Договору, не повертав кредитні кошти та не виконував свої зобов'язання, позивачем це встановлено та підтверджено відповідними доказами, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з комісії за користування кредитом, є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також судом перераховано у відповідності до положень ч.6 ст.232 ГК України пеню, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшено її розмір до 1500,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Акцент Банк" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення в частині зменшення заборгованості по нарахуванню пені, в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд частково повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у зв'язку з чим виніс частково незаконне і необґрунтоване рішення, яке частково не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, укладений між Банком і відповідачем Договір у спрощений спосіб підтверджується заявою про відкриття поточного рахунку, яким відповідач приєднався та погодився з Умовами, тарифами Банку які розміщені на офіційному сайті.

Також апелянт зазначає, що рішення в частині зменшення пені не відповідає нормам та приписам чинного законодавства.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не надав, та в судові засідання не з'явився без поважних причин, хоча про час, дату та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, а тому колегія суддів вирішала розглянути скаргу без його участі.

Так, ФОП ОСОБА_4 не знаходиться за адресою, що вказана у всіх наявних матеріалах справи (в тому числі поданій скаржником апеляційній скарзі), а тому і ухвала про призначення розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції була повернута до суду без вручення адресату у зв'язку з відсутністю адресата.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарський суд, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Представник позивач в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати частково, а саме задовольнити викладені позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи і апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 26 вересня 2012 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «А-Банк» із заявою про відкриття поточного рахунку, де зазначив, що погоджується на те, що порядок встановлення, зміну ліміту, погашення заборгованості та розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, розміщеними в мережі Інтернет на сайті http://а-bank.com.ua, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування (а.с.17).

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку - Договору банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку.

Так, згідно заяви від 26.09.2012 відповідач погодився на надання йому позивачем кредитного ліміту на поточний рахунок №9969 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, що регламентують взаємовідносини сторін за таким видом кредитування.

Відповідно до п.3.11.1.1. Умов та правил надання банківських послуг Кредитний ліміт на поточний рахунок (надалі - Кредит) надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточний платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - Ліміт). Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір Ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування Ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно п.3.2.1.1.3. Умов та правил надання банківських послуг Кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта по поверненню Кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Кредитний Ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Сторони погодилися, що кредитний ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат в порядку, встановленому Умовами та правилами надання банківських послуг. Ліміт овердрафту встановлюється Банком на кожний операційний день. У разі зниження Банком Ліміту в односторонньому порядку, передбаченому цими Умовами та правилами надання банківських послуг, Клієнт зобов'язується сплатити різницю між фактичною заборгованістю та сумою нового Ліміту не пізніше дня, вказаного в повідомленні банку про зміну Ліміту, спрямованого Клієнту у будь-якій з форм, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг. В іншому випадку грошове зобов'язання вважається порушеним, а зазначена різниця між фактичною заборгованістю та новою сумою Ліміту вважається простроченою з дня, зазначеного в повідомленні.

У відповідності до п.п.3.11.4.1., 3.11.4.1.1., 3.11.4.1.2. Умов та правил надання банківських послуг за користування Кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процента ставка). Порядок розрахунку відсотків:

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуління"), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 (тридцять шість) % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

За умовами п.п.3.11.4.1.3., 3.11.4.1.4. Умов та правил надання банківських послуг у разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 (п'ятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань та при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Строк позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.3.11.5.7. Умов та правил надання банківських послуг).

Згідно до наявної Довідки о розмірах встановлених кредитних лімітів від 01.02.2016 (а.с.30), наявній у матеріалах справи виписки операцій по рахунку ФОП ОСОБА_4 № 9969 (а.с.33-35) вбачається, що Банк виконував свої зобов'язання за Договором банківського обслуговування щодо надання на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнту, в межах кредитного ліміту у сумі 5000 грн. шляхом проведення його платежів зверх залишку коштів на поточному рахунку Клієнта.

Таким чином, за твердження позивача, у зв'язку з несвоєчасним виконанням укладеного Договору банківського обслуговування від 26.09.2012 року станом на момент звернення до суду з позовною заявою, за відповідачем утворилась заборгованість на загальну суму 16 096,97 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5000 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4629,74грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 5387,30 грн., заборгованості по комісії - 1079,93 грн.

З розрахунку (а.с.31-32) вбачається, що позивачем нараховувались відповідно до Правил у загальній сумі 4 626,74 грн. за прострочення заборгованості за кредитом в сумі 5000 грн. відповідно до п.3.11.4 Умов, наступними періодами:

- з 26.11.2012 року по 10.06.2013 року за процентною ставкою 24 %

- з 16.06.2013 року по 02.06.2014 року за процентною ставкою 48 %;

- з 01.07.2014 року по 06.02.2015 року за процентною ставкою 56 % .

Заборгованість по комісії нарахована у відповідності до умов за період з 01.02.2013 року по 01.02.2015 року та складає 1 079,93 грн.

Сума пені у розмірі 5 387,30 грн. за несвоєчасне виконання умов договору нарахована позивачем у відповідності за період з 01.05.2013 року по 28.01.2016 року.

14.01.2016 року Банк звернувся до відповідача з претензією, згідно з якою просило негайно з моменту отримання претензії перерахувати 16 505,34 грн. заборгованості за кредитним договором. Дана претензія надіслана позивачем поштою (а.с.37-39).

Між тим, така претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення ПАТ «А-Банк» до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.1066, 1067 Цивільного кодексу України для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами укладається договір банківського рахунка, за яким банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Приписи ст.634 Цивільного кодексу України, положення п. 3.11.1.16 Умов та правил надання банківських послуг, підписавши 26.09.2012 року Заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитку печатки, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (що розміщені на сайті банку), в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам, Тарифами банку, складають Договір банківського обслуговування, відповідач приєднався до Договору банківського обслуговування в цілому та зобов'язався виконувати умови договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За умовами ст.ст. 526, 525 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Господарський суд Одеської області дійшов до вірного висновку, з яким погоджується апеляційна інстанція, що за своєю правовою природою договір банківського обслуговування від 26.09.2012 року в частині встановлення та обслуговування кредитного ліміту, є кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач належним чином та у повному обсязі зобов'язання за договором, в термін, передбачений договором не виконав. Доказів погашення суми заборгованості у повному обсязі до матеріалів справи не надано, таким чином за відповідачем наявна заборгованість за кредитом в сумі 5000,00 грн., на яку нараховані відповідно до зазначених вище Умов банківського обслуговування проценти за користування кредитом, пені та комісії.

Відповідно до ст.ст.610-611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3.11.5.1 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано клієнтом.

Враховуючи викладене, судова колегія повністю погоджується з висновком місцевого господарського суду, щодо зменшення розміру пені до 1500 грн.

Так, статтею 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При зменшенні розміру санкцій повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, а й інші інтереси, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд за клопотанням сторони або за власною ініціативою може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Підпунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, місцевим господарським судом при вирішенні питання про застосування свого права зменшити розмір неустойки, вірно враховано те, що Банком не було подано до суду Доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором або погіршення матеріального стану підприємства .

Крім того, судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про застосування свого права зменшити розмір неустойки, беруться до уваги наступні виняткові обставини:

- в матеріалах справи відсутні докази понесення іншими особами збитків, внаслідок порушення відповідачем свого зобов'язання з оплати кредитного боргу договором;

- в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем значних негативних наслідків внаслідок порушення відповідачем свого зобов'язання з оплати боргу.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом цілком правомірно було зменшено розмір пені за порушення строків оплати кредиту до 1500 грн. та стягнута зазначена сума з відповідача на користь позивача в примусовому порядку.

Таким чином, судова колегія вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Акцент Банк", викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Акцент Банк".

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 05.04.2015 року по справі № 916/360/16 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Акцент Банк" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Акцент Банк" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „05" квітня 2016 року по справі № 916/360/16 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „27" травня 2016 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя М.С. Петров

Суддя В.А. Лисенко