УХВАЛА

07 червня 2016 року Справа № 913/943/15

Провадження № 34/913/943/15

За позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання недійсною додаткової угоди б/н від 2011 року, державна реєстрація від 27.10.2011 за №00334, до договору оренди землі № 41 від 19.01.2007

Суддя Драгнєвіч О.В.

Cекретар cудового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2, представник за довіреністю від 08.10.2015, посвідченою приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Михайловським А.Т., зареєстровано в реєстрі за №2718;

від відповідача: Курганов В.С., представник за довіреністю №5612 від 29.12.2014.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Сєвєродонецької міської ради, про визнання недійсною додаткової угоди б/н від 2011 року, державна реєстрація від 27.10.2011 року за №00334, до договору оренди землі №41 від 19.01.2007.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірна додаткова угода була підписана сторонами на виконання рішення сесії Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011 р. "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка", яке в подальшому було скасовано постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 р. у справі № 1227/3807/2012 (ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014 р. №К/9991/65360/12 зазначену постанову суду залишено в силі).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заперечує вимоги позову, посилаючись на те, що рішення Сєвєродонецької міської ради №431 було чинним в певний проміжок часу - з 01.07.2011 по 01.04.2014; що в момент укладення сторонами додаткової угоди б/н від 06.12.2011 рішення №431 було чинним та діяло і його дія не була зупинена та/або припинена; що скасування акта суб'єкта владних повноважень означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням; що в рішеннях судів першої та касаційної інстанцій не сказано, що рішення №431 скасоване з моменту його прийняття; що спірна додаткова угода набрала чинності 06.12.2011, а отже позовна давність щодо визнання її недійсною сплила 06.12.2014.

Рішенням господарського суду Луганської області від 08.21.2015 у справі №913/943/15 позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання недійсною додаткової угоди б/н від 2011 року задоволено повністю, визнано недійсною додаткову угоду б/н від 2011 року до договору оренди землі № 41 від 19.01.2007, укладену між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Сєвєродонецькою міською радою, яка зареєстрована Управлінням Держкомзему у м.Сєвєродонецьк Луганської області 27.10.2011р. за №00334.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 у справі № 913/943/15 рішення господарського суду Луганської області від 08.12.2015 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2016 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 та рішення господарського суду Луганської області від 08.21.2015 у справі № 913/943/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

Скасовуючи постанову та рішення попередніх інстанцій, Вищий господарський суд України вказав на передчасність висновків судів та необхідність оцінити самі умови спірного договору. Адже, до предмету доказування входить відповідність додаткової угоди б/н від 2011 вимогам законодавства на момент її вчинення.

При цьому, в зазначеній постанові Вищий господарський суд України зазначив, що виходячи з аналізу законодавчих приписів, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Однак, за висновком Вищого господарського суду України, зазначені правові приписи не були враховані судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів, у зв'язку з чим суди прийшли до передчасних висновків у справі.

Разом з тим, Вищий господарський суд України звернув увагу на те, що договір оренди земельної ділянки може бути припинений лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути вже здійснене за ним користування земельною ділянкою. Одночасно з визнанням договору недійсним господарський суд повинен зазначити в рішенні, що цей договір припиняється лише на майбутнє.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 16.05.2016 порушено провадження у справі за новим розглядом та призначено судове засідання на 07.06.2016.

В судове засідання 07.06.2016 прибули повноважени представники обох сторін.

Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, просив надати додатковий час для підготовки правової позиції.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що письмово не готував пояснення та власну правову позицію, враховуючи прийняту постанову Вищого господарського суду у данній справі.

Як вбачається, сторони не виконали вимог ухвали суду від 16.05.2016.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, вважає за можливе його задовольнити та надати сторонам додатковий час для підготовки обґрунтованих правових позицій у справі.

Відповідно до п. 2 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у разі неподання витребуваних доказів.

Керуючись ст.ст.77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Задовольнити клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

2. Розгляд справи відкласти на 01.07.2016 о 12 год. 00 хв.

3. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду за адресою: м.Харків, проспект Науки, 5, зал судових засідань №109

4. Позивачу надати:

- письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог з урахуванням вказівок, викладених у постанові Вищого господарського суду України.

5. Відповідачу надати:

- письмові пояснення/заперечення з приводу заявлених позовних вимог з урахуванням вказівок, викладених у постанові Вищого господарського суду України.

Явка повноважних представників сторін в судове засідання на їх розсуд.

Звернути увагу учасників судового процесу, що відповідно до ч.2 ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Пунктом 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (ДСТУ 4163-2003) передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; підпис такої особи засвідчується відбитком печатки підприємства, установи, організації (за наявності); засвідчуватись має кожна сторінка документу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя О.В. Драгнєвіч