ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р.Справа № 923/1151/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В.Лашина

Суддів: Т.А. Величко

М.А.Мирошниченка

при секретарі І.М. Станковій

За участю представників сторін:

Від ПАТ "Сбербанк" - Кирийчук І.М.,

Від ТОВ "Фінансгарант" - Тесля І.В.

Від ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод" - Стрельцова Т.В., Нікогосян Д.В..

Від ПАТ "Банк "Національні інвестиції" - Іванов А.О.

Від ПАТ „БМ Банк" - Порало Т.І..

Інші представники учасників провадження в судове засідання не з'явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» та товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСГАРАНТ»

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 10.03.2016р.

у справі №923/1151/15

за заявою боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський електромашинобудівний завод»

про банкрутство

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 25.05.2016р. оголошувалась перерва до 30.05.2016р.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 24 липня 2015 року за заявою боржника порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський електромашинобудівний завод» (в подальшому за текстом - ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод») на загальних підставах, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника, а також був призначений розпорядник майна боржника тощо.

Після публікації оголошення про порушення справи про банкрутство до суду із заявами про визнання конкурсних кредиторських вимог звернулися кредитори, у тому числі, публічне акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції» (надалі - ПАТ «Банк «Національні інвестиції») на загальну суму 360 223 037,04 грн. (з урахуванням уточнень від 23.10.2015 р.т.9, а.с. 16/, яка ґрунтується на кредитних договорах № 335-10 від 27.08.2010 р., № 222-12 від 06.07.2012 р., а також на договорі про встановлення солідарного обов'язку ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» за кредитним договором № 169-12 від 30.05.2012 р., укладеним між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Свісс Партнерс»; на договорі про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 р., укладеним між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Контакт-Центр Україна»; на договорі про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007 р., укладеного між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та гр. ОСОБА_8

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансгарант» (у наступному - ТОВ «Фінансгарант») звернулося до господарського суду із заявою про заміну на підставі ст. 21 Закону про банкрутство ПАТ «Банк «Національні інвестиції» як кредитора у справі на його правонаступника - ТОВ «Фінансгарант», обґрунтовуючи свої вимоги договорами відступлення права вимоги, укладеними між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт», та в подальшому договорами відступлення права вимог, укладеними між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ТОВ «Фінансгарант».

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 10 березня 2016 року (суддя Сулімовська М.Б.) були визнані вимоги кредиторів до боржника і затверджений реєстр вимог кредиторів, у тому числі вимоги ПАТ «Банк «Національні інвестиції» визнані в сумі в сумі 1218 грн. з віднесенням їх до першої черги, 12 030 638,02 грн. - четверта черга, 2 926 583,79 грн. - 6 черга, а вимоги в сумі 345 265 815,23 грн. - відхилені. У задоволені заяви ТОВ «Фінансгарант» про заміну сторони її правонаступником відмовлено.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням в частині часткового визнання грошових вимог ПАТ «Банк «Національні інвестиції», зазначений банк в апеляційній скарзі просить його у цій частині скасувати та постановити нове, яким визнати усі вимоги ПАТ «Банк «Національні інвестиції» у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки господарським судом помилково ототожнено укладені ПАТ «Банк «Національні інвестиції» із боржником договори про встановлення солідарного обов'язку із договорами поруки, а відтак неправильно визначено момент припинення зобов'язань за кредитними договорами в порушення приписів статті 559 Цивільного кодексу України.

Також із апеляційною скаргою на згадану ухвалу звернулося й ТОВ «Фінансгарант», яке просить її змінити, задовольнивши заяву цього товариства про заміну сторони правонаступником щодо вимог до боржника на суму 14 957 221,81 грн., що виникли на підставі кредитних договорів № 335-10 від 27.08.2010 р. та № 222-12 від 06.07.2012 р., а також включити до реєстру вимог кредиторів вимоги ТОВ «Фінансгарант» в сумі 345 265 815,23 грн., які виникли на підставі договорів про встановлення солідарного обов'язку за кредитними договорами № 169-12 від 30.05.2012 р., № 431-11 від 21.12.2011 р. та № 499-07 від 13.07.2007 р.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що господарським судом безпідставно врахований наказ Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Національні інвестиції» від 25.09.2015 р. № 38, згідно із яким визнано нікчемними всі договори відступлення права вимоги, укладені між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції». ТОВ «Фінансгарант» наголошує на тому, що за приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При цьому, скаржник вказує, що ПАТ «Банк «Національні інвестиції» не вчинило будь-яких дій щодо визнання договорів відступлення права вимоги недійсними у судовому порядку.

ПАТ "БМ БАНК" в відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Національні інвестиції» заперечує проти задоволення апеляційної скарги вважаючи доводи викладні в скарзі необгрунтованими та просить залишити ухвалу господарського суду від 10.03.2016 без змін.

ПАТ "СБЕРБАНК" у своїх запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Національні інвестиції» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, з мотивів викладних у відзиві.

Також ПАТ "СБЕРБАНК" просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Фінансгарант».

ПАТ «Банк «Національні інвестиції», також просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Фінансгарант» без задоволення вважаючи її необгрунтованою та безпідставною.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова ко легія вважає апеляційні скарги ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фінансгарант» підлягаючими частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2010 року між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» було укладено кредитний договір № 335-10, за умовами якого банк зобов'язався відкрити боржникові відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування в сумі 9 000 000 грн. на строк до 26.08.2011 р. включно, а боржник - повернути кошти у строки, визначені у графіку ліміту заборгованості за кредитною лінією, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов'язання, передбачені договором.

На виконання умов укладеного між сторонами договору банк перерахував ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» кредитні кошти в сумі 9 000 000 грн., однак боржник свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 8 654 089,10 грн. непогашеного кредиту.

На підставі п. 1.4 договору у період з 27.08.2010 р. по 23.07.2015 р. боржнику нараховано заборгованість зі сплати процентів за користування коштами в сумі 738 324,21 грн., а згідно до пунктів 6.2, 6.3 кредитного договору за період з 13.02.2015р. по 23.07.2015 р. розраховано пеню за прострочення повернення основної суми кредиту та порушення строків сплати процентів за користування кредитом, що в загальній сумі становить 2 283 686,05 грн.

Окрім визнання ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» цієї заборгованості, кредиторська заборгованість підтверджена кредитним договором № 335-10 від 27.08.2010 р. та додатковими угодами до нього, банківськими виписками про рух коштів по позичковому рахунку боржника з 27.08.2010 р. по 23.07.2015 р. Доказів погашення кредиторської заборгованості матеріали справи не містять.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно визнані вимоги ПАТ «Банк «Національні інвестиції», які виникли на підставі кредитного договору № 335-10 від 27.08.2010 р., в сумі 11 676 099,36 грн., з яких 8 654 089,10 грн. непогашеного кредиту, 738 324,21 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитором, 2 195 767,65 грн. пені за прострочення повернення суми кредиту і 87 918,40 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Крім цього, 06 липня 2012 року між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» і ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» було укладено кредитний договір № 222-12, за умовами якого банк зобов'язався відкрити боржникові відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування в сумі 4 000 000 грн. на строк до 06.12.2012 р. включно, а боржник повернути кошти у строки, визначені у графіку ліміту заборгованості за кредитною лінією, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов'язання, передбачені договором.

На виконання умов зазначеного договору ПАТ «Банк «Національні інвестиції» перерахував на рахунок боржника обумовлену кредитним договором суму, однак ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 23.07.2015 р. за ним обліковується непогашений кредит в сумі 2 441 500 грн.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору боржникові нараховано відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 196 724,71 грн., а на підставі пунктів 6.2, 6.3 згаданого договору боржникові за період з 13.02.2015 р. по 23.07.2015 р. нараховано пеню за прострочення повернення основної суми кредиту та порушення строків сплати процентів за користування кредитом, що в загальній сумі становить 642 897,74 грн.

ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» зазначені кредиторські вимоги були визнані. Окрім цього, правомірність кредиторських вимог підтверджується кредитним договором № 222-12 від 06.07.2012р. та відповідними додатковими угодами до нього, випискою банку про рух коштів на позичковому рахунку боржника за період з 06.07.2012 р. по 23.07.2015 р.

Отже, місцевим господарським судом обґрунтовано визнані вимоги ПАТ «Банк «Національні інвестиції», які виникли на підставі кредитного договору № 222-12 від 06.07.2012 р. в сумі 3 281 122,45 грн., з яких 2 441 500 грн. кредиту, 196 724,71 грн. процентів за користування кредитними коштами, 619 472,10 грн. пені за прострочення повернення суми кредиту та 23 425,64 грн. пені за прострочення сплати процентів.

11 березня 2014 року між ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було укладено договір про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 169-12 від 30.05.2012 р., укладеним між ТОВ «Свісс Партнерз» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», за умовами якого ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» прийняв на себе солідарний обов'язок по всім зобов'язанням ТОВ «Свісс Партнерз» за вказаним кредитним договором. Цим кредитним договором було передбачено надання ТОВ «Свісс Партнерз» кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом заборгованості 4 990 000 доларів США з процентною ставкою 15,1 % річних та зі строком повернення кредиту до 22 грудня 2014 року включно.

Заборгованість ТОВ «Свісс Партнерз», за даними ПАТ «Банк «Національні інвестиції», складає 152 750 670,64 грн.

11 березня 2014 року між ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було укладено договір про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 р., за умовами якого боржник прийняв на себе солідарний обов'язок по всім зобов'язанням ТОВ «Контакт-Центр Україна» за вказаним кредитним договором, укладеним між ТОВ «Контакт-Центр Україна» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», з урахуванням додаткових угод до нього. За цим кредитним договором ТОВ «Контакт-Центр Україна» зобов'язалося повернути банку кредит, наданий у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом заборгованості 5 000 000 доларів США з процентною ставкою 12,1 % річних та зі строком повернення кредиту до 22 грудня 2014 року включно.

Заборгованість ТОВ «Контакт-Центр Україна» за кредитним договором, яку ПАТ «Банк «Національні інвестиції» заявляє до ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» на підставі договору про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 р., становить 150 555 497,27 грн.

Також 22 грудня 2014 року між ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було укладено договір про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007 р., згідно з яким боржник прийняв на себе солідарний обов'язок по всім зобов'язанням гр. ОСОБА_8 за згаданим кредитним договором, укладеним між гр. ОСОБА_8 та ПАТ «Банк «Національні інвестиції». За цим кредитним договором, з урахуванням змінених 11 додатковими угодами умов, гр. ОСОБА_8 зобов'язувався повернути кредит, наданий у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 1 736 354,76 доларів США з процентною ставкою 15 % річних та зі строком повернення кредиту до 17 грудня 2015 року включно.

Заборгованість гр. ОСОБА_8 за кредитним договором, яку банк просить визнати на підставі договору про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007 р. за боржником, складає 41 959 647,32 грн.

За умовами пунктів 1.3 наведених вище договорів про встановлення солідарного обов'язку, з моменту їх укладання, ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» та позичальники за укладеними ними кредитними договорами стають солідарними боржниками та несуть солідарний обов'язок перед ПАТ «Банк «Національні інвестиції» за виконання зобов'язань з повернення кредиту та інших зобов'язань позичальника, передбачених кредитними договорами.

У розділі 2 договорів про встановлення солідарного обов'язку сторони визначили, що ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод», як співпозичальник, зобов'язується виконувати всі зобов'язання позичальників за кредитними договорами, у передбачені кредитними договорами строки та порядку. При цьому, ПАТ «Банк «Національні інвестиції» надано право пред'явити вимогу про виконання будь-якого зобов'язання, передбаченого кредитним договором, як повністю так і частково, як до позичальників, так і до співпозичальника, а останній зобов'язаний виконати таку вимогу у визначений кредитним договором строк, не залежно від заперечень позичальника. Кредитор зобов'язаний приймати виконання будь-якого зобов'язання за кредитним договором як повністю, так і частково, як від позичальників, так і від співпозичальника. У випадку прострочення повернення кредиту, сплати процентів та/або порушення будь-яких інших обов'язків за кредитним договором кредитор має право пред'явити позов про стягнення заборгованості в повному обсязі або частково (за власним вибором), як солідарно до позичальника або співпозичальника, так і до будь-кого з них окремо.

З матеріалів справи також вбачається, що 17 вересня 2015 року між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт» було укладено договори про відступлення права вимоги: 1) № 499-07, за умовами якого ТОВ «Фактор-Комфорт» набуло право вимоги до гр. ОСОБА_8 за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007 р.; 2) № 431-11, згідно з яким ТОВ «Фактор-Комфорт» набуло право вимоги до ТОВ «Контакт-Центр Україна» за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 р.; 3) № 169-12, за умовами якого ТОВ «Фактор-Комфорт» набуло право вимоги до ТОВ «Свісс Партнерз» за кредитним договором № 169-12 від 30.05.2012 р.; № 335-10, згідно з яким ТОВ «Фактор-Комфорт» набуло право вимоги до ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» за кредитним договором № 335-10 від 27.08.2010 р.; № 222-12, за умовами якого ТОВ «Фактор-Комфорт» набуло право вимоги до ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» за кредитним договором № 222-12 від 06.07.2012 р.

В подальшому, 25 грудня 2015 року ТОВ «Фактор-Комфорт» відступило право вимоги за вказаними вище договорами ТОВ «Фінансгарант» у повному обсязі.

За актами приймання-передачі документації від 25.12.2015 р. ТОВ «Фактор-Комфорт» передало, а ТОВ «Фінансгарант» прийняло оригінали вище перелічених кредитних договорів з додатковими угодами, договорів про відступлення права вимоги, укладених між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт», та інші документи кредитних справ.

Відхиляючи кредиторські вимоги ПАТ «Банк «Національні інвестиції» в сумі 303 306 267,91 грн., які ґрунтуються на договорах про встановлення солідарного обов'язку за кредитними договорами № 169-12 від 30.05.2012 р. та № 431-11 від 21.12.2011 р., місцевий господарський суд виходив з того, що фактично між сторонами було укладено договори, які за своєю правовою природою є договорами поруки, а тому у зв'язку із настанням кінцевого строку повернення кредиту та пред'явленням вимоги до поручителя лише 21.08.2015 р., порука в частині стягнення суми кредиту припинилась у зв'язку із закінченням шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Стосовно договору про встановлення солідарного обов'язку, який заснований на вимогах за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007 р. в сумі 41 959 647,32 грн., укладеним між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та гр. ОСОБА_8, судом першої інстанції враховано факт смерті позичальника, припинення основного зобов'язання, а також відсутність спадкоємців гр. ОСОБА_8 та згоди ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод», як поручителя, відповідати за нових боржників.

Місцевим господарським судом також було відмовлено у здійсненні заміни ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на ТОВ «Фінансгарант» на підставі договорів відступлення права вимоги.

Господарським судом зазначено, що за умовами таких договорів було відступлено право вимоги до інших боржників - гр. ОСОБА_8, ТОВ «Контакт-Центр Україна» та ТОВ «Свісс Партнерз» відповідно, а не до ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод». Крім цього, судом враховано, що грошові вимоги ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод», які виникли на підставі договорів про встановлення солідарного обов'язку, відхилені господарським судом в повному обсязі, що унеможливлює здійснення заміни кредитора його процесуальним правонаступником в частині таких вимог.

Що стосується заміни кредитора ПАТ «Банк «Національні інвестиції» його процесуальним правонаступником ТОВ «Фінансгарант» в частині вимог, що ґрунтуються на кредитних договорах № 335-10 від 27.08.2010 р. та № 222-12 від 06.07.2012 р., укладених між банком та ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод», за якими також відбулося відступлення права вимоги, то суд в цій частині зазначив, що наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Національні інвестиції» № 38 від 25.09.2015 р. визнано нікчемними правочини (договори) відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, укладеними між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт», зокрема і договори № 222-12 та № 335-10 про відступлення права вимоги, укладені із ТОВ «Фактор-Комфорт».

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія вважає, що судом першої інстанції помилково відмовлено у здійсненні заміни ПАТ «Банк «Національні інвестиції» його процесуальним правонаступником ТОВ «Фінансгарант» стосовно договорів про відступлення права вимог № 499-07 за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007 р., № 431-11 за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 р., № 169-12 за кредитним договором № 169-12 від 30.05.2012 р., № 335-10 за кредитним договором № 335-10 від 27.08.2010 р., № 222-12 за кредитним договором № 222-12 від 06.07.2012 р.

Так, за матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) на підставі постанови Правління НБУ № 613 від 17.09.2015 р. «Про віднесення ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» прийнято рішення № 172 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», на підставі якого з 18 вересня 2015 року розпочато процедуру виведення зазначеного банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

25 вересня 2015 року Уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» прийнято наказ № 38 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)», підпунктом 1.1 пункту 1 якого визнано нікчемними правочини (договори) відступлення прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпечення, укладені між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт», згідно переліку, у тому числі: № № 169-12, 222-12, 335-10, 431-11 та 499-07.

За приписами ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин), Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Статтею 38 названого Закону визначені заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Приписами частини третьої зазначеної норми встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема: - банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; - банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; - банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Таким чином, забезпечення протягом дії тимчасової адміністрації перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними є обов'язком уповноваженої особи Фонду, а дії повноваженої особи направлені на виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених законом, є такими, що закріплені на законодавчому рівні.

За приписами статті 21 Закону про банкрутство у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншої особи, яка бере участь у справі, здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником.

Відповідно до положень статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Отже, правонаступництво як перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи відбувається у зв'язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення, а тому для вирішення питань можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.

Цивільний кодекс України у статтях 512-514 передбачає заміну кредитора у зобов'язанні, зокрема, в разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), який вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, правочин щодо відступлення прав вимоги, окрім відповідної форми, має відповідати іншим загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України, адже їх недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) є підставою для недійсності правочину відповідно до ст. 215 ЦК України. Зокрема, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

При цьому, згідно із статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, сторони нікчемного правочину не зобов'язані виконувати його умови, причому навіть і тоді, коли суд не визнає його недійсним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21 березня 2016 року у справі № 922/3258/15.

Разом з тим, матеріали справи містять докази того, що ПАТ «Банк «Національні інвестиції» отримав компенсаційні грошові надходження в оплату відступлених майнових вимог. Відтак, ТОВ «Фактор-Комфорт» набув права вимоги на активи ПАТ «Банк «Національні інвестиції» - майнові права кредитора за договорами відступлення та в подальшому прийняв оплату за ними, внаслідок чого ПАТ «Банк «Національні інвестиції» фактично відмовився від власних майнових вимог.

Ці обставини підтверджуються довідками ТОВ «Фактор-Комфорт» за №№ 25/12/15-1, 25/12/15-2, 25/12/15-3 від 25.12.2015 р. про переказ зазначеним товариством на рахунок ПАТ «Банк «Національні інвестиції» 283 848 864,03 грн. на виконання умов договорів відступлення прав вимоги №№ 169-12, 431-11 від 17.09.2015 р., а також копії платіжних доручень №№ 82, 83 від 09.08.2015 р. /а.с.29-32, т. 16/ про переказ 12 257 644,12 грн. на виконання умов договорів відступлення прав вимоги № 222-12 від 04.09.2015 р. та № 335-10 від 04.09.2015 р., довідками ТОВ «Фактор-Комфорт» від 20 квітня 2016 року за №№ 20/04/16-1, 20/04/16-2, 20/04/16-3, 20/04/16-4, 20/04/16-5.

Відповідно до довідки Уповноваженої особи ФГВФО ПАТ «Банк «Національні інвестиції» від 29 березня 2016 року за № 2007/03, 17 вересня 2015 року з поточного рахунку ТОВ «Фактор-Комфорт» було здійснено оплату коштів у сумі 41 979 774,27 грн. на підставі платіжного доручення № 105 з призначенням платежу «Оплата згідно договору про відступлення права вимоги № 499-07 від 17.09.2015 р.».

За вказаним договором, ПАТ «Банк «Національні інвестиції» відступило ТОВ «Фактор-Комфорт» права вимоги до гр. ОСОБА_8 за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007 р. в сумі 41 959 647,32 грн.

Обставини оплатності за договором про відступлення права вимоги № 499-07 від 17.09.2015 р. також досліджувалися Дніпропетровським апеляційним господарським судом, яким у постанові від 30.03.2016 р. у справі № 912/1948/15, згідно з якою ПАТ «Банк «Національні інвестиції» як стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області по справі № 912/1948/15 за позовом ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до ПрАТ «Науково-виробниче об'єднання «Етал» на його правонаступника: ТОВ «Фактор-Комфорт».

Обставини оплати підтверджуються й випискою по рахунку ТОВ «Фактор-Комфорт», з якої вбачається перерахування згідно до платіжних доручень № 105, 106, 107 від 17.09.2015 р. 41 979 774,27 грн. за договором № 499-07, 119 748 480,64 грн. за договором № 431-11, 122 140 609,12 грн. за договором № 169-12.

Слід зазначити, що ТОВ «Фактор-Коморт» не погодилося із наказом № 38 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» від 25.09.2015 р., оскаржило його до суду адміністративної юрисдикції. Предметом судового розгляду були питання правомірності й законності винесення наказів Уповноваженою особою Фонду щодо визнання нікчемними договорів відступлення прав вимог. Одночасно з цим, в межах такої справи досліджувалися питання компенсації за договорами відступлення прав вимог, а також інші чинники, які б надавали достатні законні підстави вважати такі договори нікчемними.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2016 року у справі № 826/24648/15, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом 19.05.2016 р. визнаний протиправним та скасуваний пп. 1.1 п. 1 наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» від 25 вересня 2015 року № 38 та п. 2 зазначеного наказу в частині, що стосується правочинів (договорів), укладених між ТОВ «Фактор-комфорт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», за переліком, у тому числі, тих договорів, які стали підставою ініціювання питання щодо правонаступництва ТОВ «Фактор-комфорт», а в подальшому ТОВ «Фінансгарант».

Доказів наявності підстав нікчемності договорів про відступлення права вимоги ПАТ «Банк «Національні інвестиції», які наведені у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ПАТ «Банк «Національні інвестиції» не наводить в силу приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, а тому вони є чинними у відповідності до положень статті 204 Цивільного кодексу України.

Таким чином, судом першої інстанції зроблений неправильний висновок щодо відсутності правових підстав для здійснення заміни ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на ТОВ «Фінансгарант».

Колегія суддів підтримує доводи ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фінансгарант» щодо помилковості висновків суду першої інстанції з питання невизнання грошових вимог, які засновані на договорах про встановлення солідарного обов'язку ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод».

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України також встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, на підставі господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до положень ч. 1, 3 ст. 6, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Також сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання.

Частиною 1 статті 541 ЦК України визначено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Положеннями статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, а солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що укладені ПАТ «Банк «Національні інвестиції» із боржником договори про покладення солідарного обов'язку дійсно мають елементи договору поруки. Натомість, певні умови сторони узгодили іншим чином, а відтак поширення норм, що безпосередньо регламентують правовідносини поруки у даному випадку має обмежене застосування.

Зокрема, зазначеними договорами передбачено, що з моменту укладання договорів ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод», який виступає саме як спів позичальник, та безпосередньо конкретний позичальник, визначений умовами кредитних договорів, стають солідарними боржниками за кредитними договорами та несуть солідарний обов'язок перед ПАТ «Банк «Національні інвестиції» за виконання зобов'язань з повернення кредиту та інших зобов'язань Позичальника, які передбачені кредитним договором (пункти 1.3 договорів про встановлення солідарного обов'язку).

У випадку прострочення повернення кредиту, сплати відсотків за кредитом та/або порушення будь-яких інших обов'язків за кредитним договором, ПАТ «Банк «Національні інвестиції» має право пред'явити позов про стягнення заборгованості в повному обсязі або частково (на власний розсуд) як солідарно до позичальника і Співпозичальника, так і до будь-кого з них окремо (пункти 2.5 договорів про встановлення солідарного обов'язку).

Відповідно до п. 3.1 договорів про встановлення солідарного обов'язку, вони вступають в силу з моменту їх підписання сторонами та діють до повного погашення заборгованості за кредитними договорами.

Згідно із п. 3.2 згаданих договорів, їх дія не припиняється в разі припинення зобов'язань позичальника за кредитним договором в зв'язку зі смертю позичальника, визнання позичальника померлим та з інших підстав, передбачених законодавством, крім виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі.

Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором жодним чином не можуть впливати на виконання співпозичальником зобов'язань за договором забезпечення (пункти 4.2 договорів про встановлення солідарного обов'язку).

До того ж, пунктами 4.3 та 4.4 наведених договорів встановлено, що ТОВ «Новокаховський ЕМБ завод» залишається зобов'язаним перед ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до того моменту, поки всі зобов'язання за кредитними договорами не будуть виконані; за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань до співпозичальника застосовуються штрафні санкції, які відповідно до умов кредитних договорів застосовуються до позичальника.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Тобто, сторонами договорів про встановлення солідарного обов'язку обумовлено припинення кредитних зобов'язань лише фактом їх повного виконання належним чином, що цілком узгоджується із приписами статті 599 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Херсонської області в частині часткового визнання кредиторських вимог ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та відмови у здійсненні процесуального правонаступництва підлягає скасуванню із постановленням в цих частинах нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансгарант» та публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» задовольнити частково, а ухвалу господарського суду Херсонської області від 10.03.2016 р. по справі № 923/1151/15 в частині часткового визнання кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» та відхилення кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» в сумі 345 265 815,23 грн., а також в частині відмови у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСГАРАНТ» про заміну публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» на його правонаступника: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансгарант» - скасувати.

Задовольнити заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансгарант» про заміну сторони її правонаступником.

Замінити публічне акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції» як кредитора на правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансгарант».

Визнати та включити до реєстру вимог кредиторів вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансгарант» в сумі 360 223 037,04 грн., з яких 293 158 328,54 грн. основного боргу та боргу по сплаті процентів віднести до 4 черги, а 67 064 708,5 грн. пені - до 6 черги.

У задоволені кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» відмовити.

Справу №923/1151/15 повернути до господарського суду Херсонської області для подальшого розгляду.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя Т.А. Величко

Суддя М.А. Мирошниченко