ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 травня 2016 року Справа № 922/6058/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВоліка І.М., Демидової А.М.
перевіривши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 22.03.2016
у справі№ 922/6058/15 господарського суду Харківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"
доПриватного акціонерного товариства "Термолайф"
провизнання недійсним та скасування рішення
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Дочірній Банк Сбербанку Росії" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою № 4169/5/28-2 від 15.04.2016 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 у справі № 922/6058/15.

Втім, подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Згідно з п. 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. При цьому, платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (пп. 2.21 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Скаржником у якості доказу сплати судового збору до касаційної скарги додано платіжне доручення № 31196699 від 15.04.2016, у графі "Призначення платежу" якої зазначено: "101;25959784;22030104 Суд.зб.Вищ.госп.суд.Укр.070, сим.зв.254, за под. ПАТ"Сбербанк" кас.скр.на пост.Харк.апел.госп.суду від 22.03.16 у спр.№910/6058/15.

З огляду на викладене, платіжне доручення № 31196699 від 15.04.2016, надане скаржником, не може вважатися доказом сплати у встановленому порядку судового збору за подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 у справі № 922/6058/15.

Таким чином, скаржником не сплачено судовий збір у встановлених порядку і тому касаційна скарга підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу з доданими до неї документами повернути скаржнику.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я І.М. Волік

С у д д я А.М. Демидова