ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" червня 2016 р.Справа № 924/422/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Димбовського В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом державного публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг, м. Київ за дорученням якої діє Хмельницька філія Національної акціонерної компанії „Украгролізинг, м. Хмельницький

до приватного підприємства „Нафтостиль Летичів, смт. Летичів

про стягнення 35152,55 грн. основного боргу, 18902,46 грн. - пені, 17285,53 грн. інфляційних втрат, 1377,12 грн. - 3% річних

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю №14/20-55-16 від 25.04.2016р.

від відповідача: не зявився

У судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 35152,55 грн. основного боргу, 18902,46 грн. - пені, 17285,53 грн. інфляційних втрат, 1377,12 грн. - 3% річних.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором прямого лізингу №22-13-4 пл/52 від 14.02.2013р. в частині сплати лізингових платежів. Нарахування пені обумовлено наявністю відповідної умови договору щодо її застосування, а стягнення річних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦК України.

Присутній у судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов не подав. Повідомляючи відповідача про розгляд справи в суді, йому направлено ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи за адресою, яка згідно витягу з ЄДР є його реєстраційною адресою. Повідомлення ж за вищевказаною адресою, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, є належним повідомленням про розгляд справи в суді.

За таких обставин, суд, в порядку ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши позовні вимоги, дослідивши докази, які мають фактичне юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:

14.02.2013р. між державним публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (лізингодавець) та приватним підприємством „Нафтостиль Летичів (лізингоодержувач) укладено договір прямого лізингу №22-13-4 пл/52, згідно умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який є власністю лізингодавця та визначений у додатку до договору „Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу, що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору (п.1.1).

У додатку №1 сторони погодили найменування, кількість, ціну і вартість предмета лізингу, а також обєкти лізингу плуг обертовий ПОНП-8, у кількості 4 шт., із заводськими номерами 10, 18, 29, один плуг б/н.

Згідно п. 2.1 договору, лізингодавець за договором передає лізингоодержувачу предмет лізингу, який було придбано за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з Порядком використання коштів державного бюджету, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1904, що знаходився в користуванні у Запорізькій Державній СГ МТС на умовах договору фінансового лізингу №8-01-780фл від 18.06.2001р., у ДСП „Чайка на умовах договору фінансового лізингу №10-02-65фл від 25.01.2001р. і його було повернуто лізингодавцю.

Строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 4 (чотирьох) автентичних примірниках (п. 2.2 договору).

У розділі 4 договору лізингу сторони погодили лізингові платежі. Так, зокрема, згідно п. 4.1, за користування предметом лізингу лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають: попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 10 (десяти) відсотків його вартості (включаючи ПДВ), на який не нараховується лізинговий платіж в частині комісії за організацію поставки предмета лізингу; комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі 7 (семи) відсотків (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість; відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі 7 (семи) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість.

Згідно п. 4.3, з моменту підписання акта лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі, визначеному п. 4.1 даного договору; комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі, визначеному п. 4.1 даного договору, яка сплачується разом зі сплатою чергових лізингових платежів згідно з додатком до договору „Графік сплати лізингових платежів наступним чином: рівними частинами у терміни сплати чергових лізингових платежів.

Черговість сплати лізингових платежів у частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна шести місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через шість місяців з дати підписання акта, подальші платежі через кожні шість місяців.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюється додатком до договору „Графік сплати лізингових платежів (п. 4.4 договору).

У розділі 7 договору сторони передбачили відповідальність лізингоодержувача за порушення строків сплати лізингових платежів у вигляді сплати пені за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. До того ж, нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобовязань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобовязань в повному обсязі (п.п. 7.1, 7.7).

Обєкти лізингу плуг обертовий ПОНП-8, у кількості 4 шт., із заводськими номерами 10, 18, 29, один плуг б/н відповідачем прийнято у лізинг за актом приймання-передачі від 19.02.2013р.

У додатках до договору №№2, 4, 6, 8, сторонами погоджено чотири Графіки сплати лізингових платежів стосовно кожного з обєктів лізингу.

Так, згідно чотирьох вказаних графіків, а також з врахуванням п. 4.3 договору, відповідач мав сплатити наступні розміри лізингових платежів:

1 платіж - в сумі 19550,08 грн. 19.08.2013р.;

2 платіж - в сумі 19111,46 грн. 19.02.2014р.;

3 платіж в сумі 18672,83 грн. 19.08.2014р.;

4 платіж в сумі 18234,21 грн. 19.02.2015р.;

5 платіж в сумі 17795,59 грн. 19.08.2015р.;

6 платіж в сумі 17356,96 грн. 19.02.2016р.

Як свідчать банківські виписки по рахунку, за перший четвертий платежі відповідач розрахувався, однак з прострочкою в оплаті. Так, матеріали справи містять наступні банківські виписки по рахунку про сплату відповідачем коштів:

- за 30.08.2013р. на суму 6140,73 грн., на суму 12532,10 грн., на суму 877,25 грн.;

- за 07.07.2014р. на суму 12532,10 грн., на суму 877,25 грн., на суму 5702,11 грн.;

- за 20.05.2015р. на суму 5000,00 грн.;

- за 27.05.2015р. на суму 1000,00 грн.;

- за 03.06.2015р. на суму 500,00 грн.;

- за 09.06.2015р. на суму 800,00 грн.;

- за 28.07.2015р. на суму 1400,00 грн.;

- за 05.08.2015р. на суму 28207,04 грн.

За пятий та шостий платіж, строк оплати яких настав, відповідач не розрахувався, у звязку з чим ним допущена заборгованість, яка складає суму 35152,55 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань, на підставі п.п. 7.1, 7.7 договору лізингу, позивач нарахував пеню в розмірі 18902,46 грн. (за період прострочки по кожному з шести платежів, який загалом складає 20.08.2013р. по 06.04.2016р.).

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано 17285,53 грн. інфляційних втрат (за березень 2014 року лютий 2016 року) та 1377,12 грн. - 3% річних (за загальний період з 20.08.2013р. по 06.04.2016р.).

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 806 ЦК України, ч. 1 ст. 297 ГК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про фінансовий лізинг за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 11 Закону України „Про фінансовий лізинг, на лізингоодержувача покладено обовязок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору лізингу, і кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, зокрема, позивач зобовязався надати відповідачу обєкт лізингу, а відповідач прийняв на себе зобовязання своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі згідно затверджених графіків.

Матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем відповідачу обєкту лізингу. Натомість, відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, сплату лізингових платежів в повному обсязі не здійснює.

Факт неналежного виконання відповідачем договірних обовязків зі сплати лізингових платежів, зокрема, несплата пятого та шостого платежу, строк оплати яких настав, підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 35152,55 грн. основного боргу є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлені ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Сторони передбачили нарахування пені у випадку прострочення відповідачем сплати платежів у максимальному розмірі, встановленому Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Крім того, згідно умов договору пеня нараховується до моменту повної виплати платежу. Тобто, у даному випадку при обчисленні суми пені не застосовуються обмеження шестимісячним строком, передбачені ч. 6 ст. 232 ГК України, і нарахування пені за період більший ніж шість місяців є правомірним.

Перевіривши правильність нарахування розміру пені, суд погоджується із заявленою сумою, та приходить до висновку, що позивач обґрунтовано просить стягнути її з відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р.

Згідно зазначеного листа, а також Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012р., індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд погоджується з розрахунками позивача.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Відповідач доказів, які б спростовували викладені обставини, суду не подав.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов державного публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг, м. Київ за дорученням якої діє Хмельницька філія Національної акціонерної компанії „Украгролізинг, м. Хмельницький до приватного підприємства „Нафтостиль Летичів, смт. Летичів про стягнення 35152,55 грн. основного боргу, 18902,46 грн. - пені, 17285,53 грн. інфляційних втрат, 1377,12 грн. - 3% річних задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства „Нафтостиль Летичів (АДРЕСА_1, код 34978668) на користь державного публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (м. Київ, вул. Мечникова, 16-а, код 30401456) 35152,55 грн. (тридцять пять тисяч сто пятдесят дві гривні 55 коп.) - основного боргу, 18902,46 грн. (вісімнадцять тисяч девятсот дві гривні 46 коп.) - пені, 17285,53 грн. (сімнадцять тисяч двісті вісімдесят пять гривень 53 коп.) - інфляційних втрат, 1377,12 грн. (одну тисячу триста сімдесят сім гривень 12 коп.) - 3% річних, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 09 червня 2016 року.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу (АДРЕСА_1).