ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 рокуСправа № 911/1344/15
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. - головуючого,
Овечкіна В.Е.,
Чернова Є.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Олми"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 16.03.2016
У справі№ 911/1344/15 Господарського суду Київської області
за позовомпрокурора Вишгородського району в інтересах держави
до1) Нижчедубечанської сільської ради, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олми", 3) Фонду комунального майна Вишгородського району
проВизнання незаконним та скасування рішення Нижчедубечанської сільської ради № 81-15-ХХІV від 14.07.2004 про включення приміщення дошкільного навчального закладу "Золотий півник" до переліку об'єктів приватизації шляхом викупу орендарем на 2004 рік; визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між Фондом комунального майна Вишгородського району та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олми", шляхом викупу орендарем будівлі дошкільного навчального закладу № 05-31від 03.11.2004 та витребування майна,
За участю

від прокуратури: Красножон О.М.

та від представників сторін:

від відповідача 1Водолазький В.В.,

від відповідача 2-не з'явились,

від відповідача 3-Нєвструєв Л.Б., Пархомчук Р.І.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.01.2016 (суддя Ярема В.А.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 (у складі колегії суддів: Тарасенко К.В. - головуючого, Тищенко О.В., Куксова В.В.) рішення Господарського суду Київської області від 11.01.2016 у справі № 911/1344/15 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено у повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано рішення Нижчедубечанської сільської ради № 81-15-XXIV від 14.07.2004 про включення приміщення дошкільного навчального закладу "Золотий Півник", розташованого за адресою: вул. Леніна 48а, с. Нижча Дубечня, Вишгородський район, Київська область, до переліку об'єктів приватизації, шляхом викупу орендарем на 2004 рік. Визнано недійсним договір купівлі-продажу шляхом викупу орендарем будівлі колишнього дитячого садочку № 05-31 від 03.11.2004, укладеного між Фондом комунального майна Вишгородського району та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛМИ". Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛМИ" повернути до комунальної власності територіальної громади села Нижча Дубечня в особі Нижчедубечанської сільської ради нерухоме майно - будівлю колишнього дитячого садку, загальною площею 1164, 5 кв., розташовану за адресою: с. Нижча Дубечня, вул. Леніна, 48а, Вишгородський район, Київська область. Стягнуто із Нижедубечанської сільської ради (07361, Київська область, Вишгородський район, село Нижча Дубечня, вул. Леніна, 50, ) на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Л. Українки, 27/02, ) 2578,17 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМИ" (07361, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня, вул. Леніна, 48а, ) на користь прокуратури Київської області (01601 м. Київ бул. Л. Українки, 27/02, ) 2578,17 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто із Фонду комунального майна Вишгородського району (07300 Київська обл. м. Вишгород, пр.-т Шевченка, 1, ) на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Л. Українки, 27/02 ) 2578,16 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанову мотивовано тим, що рішення Нижчедубечанської сільської ради №81-15-XXIV від 14.07.2004 "Про перелік об'єктів приватизації комунальної власності територіальної громади на 2004 рік", яким включено в перелік об'єктів приватизації шляхом викупу орендарем на 2004 рік пустуючу будівлю колишнього дитячого садку, який розташований за адресою: с. Нижча Дубечня, вул. Леніна, 48а, а також делеговано Фонду комунального майна Вишгородського району право провести приватизацію пустуючої будівлі колишнього дитячого садку в селі Нижча Дубечня, по вул. Леніна, 48 а, прийнято з порушенням норм положень Закону України "Про освіту", Закону України "Про дошкільну освіту" та Закону України "Про приватизацію державного майна".

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що оригінал відповіді Управління статистики у Вишгородському районі від 26.05.2015 № 90 про те, що дитячий садок знаходився не на самостійному балансі і являв собою структурний підрозділ СВК "Деснянський"; оригінал відповіді Вишгородської районної державної адміністрації від 02.12.2015 № 720/2746, яку надіслано до Господарського суду Київської області про те, що дитячий садок "Золотий півник" був структурним підрозділом СВК "Деснянський і перебував на його балансі. Дитячий садок "Золотий півник" не зареєстровано як окремий дошкільний навчальний заклад, є належними та допустимими доказами функціонування у приміщенні дошкільного навчального закладу, який надавав звітність щодо своєї діяльності.

Строк позовної давності не пропущено.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016, Товариство з обмеженою відповідальністю "Олми" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 скасувати, а рішення Господарського суду Київської області від 11.01.2016 у справі № 911/1344/15 Господарського суду Київської області залишити в силі.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 10.05.2016 продовжено строк розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Олми" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 у справі № 911/1344/15 Господарського суду Київської області на 15 днів. Відкладено розгляд скарги на 17.05.2016.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши доводи прокурора, представників відповідача 1, відповідача 3, перевіривши правильність норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вишгородської районної ради народних депутатів № 310 від 29.12.1990 "Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію об'єктів соціального призначення, закінчених будівництвом" вирішено, зокрема, затвердити акт державної приймальної комісії від 30.11.1990 про прийняття в експлуатацію дитячого садку на 140 місць, загальною площею 1262 кв. м, в селі Нижча Дубечня, кошторисною вартістю 482,08 тис. крб., збудованого ПМК-43 тресту Броварисільбуд; збудований дитячий садок передати на баланс радгоспу "Деснянський".

У результаті приватизації майна радгоспу "Деснянський" створено Колективне сільськогосподарське підприємство Деснянське, про що свідчить наявний в матеріалах справи статут КСП "Деснянське".

Відповідно до статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Деснянський", затвердженого установчими зборами згідно протоколу від 24.03.2000 № 01, кооператив є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства "Деснянське".

Рішенням загальних зборів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Деснянський", оформленого протоколом № 2 від 12.05.2003, приміщення дитячого садку, який розташований в селі Нижча Дубечня, виключено із статутного фонду СВК Деснянський та на безоплатній основі передано до комунальної власності Нижчедубечанської сільської ради.

Рішенням Нижчедубечанської сільської ради № 36-08-ХХІУ від 14.07.2003 "Про передачу пустуючих будівель колишнього дитячого садку у комунальну власність територіальної громади", прийнято у власність територіальної громади села Нижча Дубечня пустуючу будівлю колишнього дитячого садку в селі Нижча Дубечня та поставлено вказану будівлю на баланс сільської ради.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акта приймання-передачі від 01.08.2003, комісією СВК "Деснянський" передано, а комісією Нижчедубечанської сільської ради прийнято об'єкт будівлі за адресою: с. Нижча Дубечня, вул. Леніна 48.

Між виконавчим комітетом Нижчедубечанської сільської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ОЛМИ (орендар) 01.02.2004 укладено договір № 1 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень)

Рішенням Нижчедубечанської сільської ради №81-15-XXIV від 14.07.2004 "Про перелік об'єктів приватизації комунальної власності територіальної громади на 2004 рік" включено в перелік об'єктів приватизації шляхом викупу орендарем на 2004 рік пустуючу будівлю колишнього дитячого садку, який розташований за адресою: с. Нижча Дубечня, вул. Леніна, 48а, а також делеговано Фонду комунального майна Вишгородського району право провести приватизацію пустуючої будівлі колишнього дитячого садку в селі Нижча Дубечня, по вул. Леніна, 48 а.

Рішенням виконавчого комітету Нижчедубечанської сільської ради № 80 від 14.10.2004 "Про оформлення права власності визнано право власності на пустуючу будівлю колишнього дитячого садку в селі Нижча Дубечня по вул. Леніна, 48а, за територіальною громадою села Нижча Дубечня в особі Нижчедубечанської сільської ради.

На підставі вказаного рішення Вишгородським БТІ 03.11.2004 видано свідоцтво серії САА № 159654 про право власності на нерухоме майно, а саме: дитячий садок, загальною площею 1164,5 кв. м, за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня, вул. Леніна, 48а, власником якого є територіальна громада села Нижча Дубечня в особі Нижчедубечанської сільської ради.

Між Фондом комунального майна Вишгородського району (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛМИ" (покупець) 03.11.2004 укладено договір № 05-31 купівлі-продажу шляхом викупу орендарем будівлі колишнього дитячого садку інвентарного об'єкта Нижчедубечанської сільської ради, що знаходиться за адресою: 07361, Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, вул. Леніна, 48а. Вказаний договір посвідчений 03.11.2004 приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Голуб Л.А. за № 6706 та зареєстрований розпорядженням Вишгородської районної ради № 47 від 03.11.2004.

З наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно слідує, що на підставі договору купівлі-продажу ТОВ "ОЛМИ" 11.12.2004 зареєстровано право власності на будівлю колишнього дитячого садку.

Вишгородським БТІ відповідачу 2, 14.12.2004 видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: будівлю колишнього дитячого садку за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня, вул. Леніна, 48-А

Посилаючись на встановлені відповідно до проведеної перевірки порушення закону щодо розпорядження комунальною власністю та майнових інтересів громади села, що полягають у включенні відповідачем 1 будівель та споруд дитячого садку, як дошкільного закладу об'єкта загальнодержавного значення, до переліку об'єктів приватизації, шляхом викупу орендарем на 2004 рік всупереч вимогам ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" та ст. 63 Закону України "Про освіту", за приписами яких приватизації не підлягають об'єкти освіти, що фінансуються з державного бюджету та мають загальнодержавне значення, прокурор Вишгородського району просить суд, зокрема, визнати незаконним та скасувати рішення Нижчедубечанської сільської ради № 81-15-XXIV від 14.07.2004 про включення приміщення дошкільного навчального закладу "Золотий Півник", розташованого за адресою: вул. Леніна, 48а, с. Нижча Дубечня, Вишгородський район, Київська область, до переліку об'єктів приватизації шляхом викупу орендарем на 2004 рік.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Частиною 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, а саме забезпечення здобуття неповнолітніми повної загальної середньої освіти; створення необхідних умов для виховання дітей, молоді, розвитку їх здібностей, трудового навчання, професійної орієнтації, продуктивної праці учнів; сприяння діяльності дошкільних та позашкільних навчально-виховних закладів, дитячих, молодіжних та науково-просвітницьких організацій.

Статтею 19 Закону України Про охорону дитинства (в редакції чинній на момент прийняття рішення від 14.07.2004 за №81-15-XXIV) внормовано, що держава гарантує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; надання державних стипендій та пільг учням і студентам цих закладів у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 та ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про освіту" (в редакції чинній на момент прийняття рішення від 14.07.2004 за №81-15-XXIV), місцеві органи державної виконавчої влади та органи місцевого самоврядування здійснюють державну політику в галузі освіти і в межах їх компетенції забезпечують розвиток мережі навчальних закладів та установ, організацій системи освіти, зміцнення їх матеріальної бази, господарське обслуговування.

Навчальні заклади створюються органами державної виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, громадянами відповідно до соціально-економічних, національних, культурно-освітніх потреб у них за наявності необхідної матеріально-технічної, науково-методичної бази, педагогічних кадрів.

Навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Приписами ст. ст. 3, 13, 15, 16 Закону України "Про дошкільну освіту" (в редакції чинній на момент прийняття рішення від 14.07.2004 за № 81-15-XXIV), держава визнає пріоритетну роль дошкільної освіти та створює належні умови для її здобуття. Державна політика у сфері дошкільної освіти визначається Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами і втілюється центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Держава сприяє розвиткові та збереженню мережі дошкільних навчальних закладів незалежно від підпорядкування, типів і форм власності.

Дошкільний навчальний заклад визнається юридичною особою з дня реєстрації його статуту.

Статут дошкільного навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності розробляється відповідно до Конституції України, Закону України "Про освіту", цього Закону, Положення про дошкільні навчальні заклади.

Дошкільний навчальний заклад незалежно від підпорядкування, типу і форми власності на основі Положення про дошкільні навчальні заклади розробляє статут, який затверджується засновником (власником), погоджується з відповідним органом управління освітою та реєструється місцевим органом виконавчої влади у порядку, встановленому законодавством України.

Дошкільні навчальні заклади можуть бути державної, комунальної та приватної форм власності.

Статус державного має дошкільний навчальний заклад, заснований на державній формі власності. Статус комунального має дошкільний навчальний заклад, заснований на комунальній формі власності.

Державні дошкільні навчальні заклади створюються центральними органами виконавчої влади, комунальні дошкільні навчальні заклади - місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх і мовних потреб за наявності дітей відповідного віку, необхідної навчально-методичної та матеріально-технічної бази, педагогічних кадрів, а також з дотриманням санітарно-гігієнічних норм, правил і стандартів.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5, 7 Положення про дошкільний виховний заклад України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 688 від 01.09.1993, дошкільний виховний заклад є закладом освіти і суспільного виховання дітей віком від двох місяців до семи років, який здійснює завдання щодо задоволення потреб у догляді, оздоровленні, вихованні та навчанні дітей дошкільного віку.

До дошкільних виховних закладів належать: дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки з короткочасним, денним, цілодобовим та цілорічним перебуванням дітей.

Дошкільні виховні заклади можуть діяти у комплексі з іншими закладами освіти (школа-дитсадок тощо).

Статут дошкільного виховного закладу регламентує діяльність дошкільного виховного закладу. Він розробляється на основі цього Положення з урахуванням особливостей дошкільного виховного закладу до чинного законодавства.

У статуті містяться відомості про правовий статус дошкільного виховного закладу, його засновника, належність, порядок комплектування, режим роботи, специфіку навчально-виховного процесу, права, обов'язки і відповідальність учасників навчально-виховного процесу, мову або мови навчання, порядок призначення та звільнення його працівників, порядок управління ним, організацію фінансово-господарської та підприємницької діяльності, порядок внесення змін і доповнень до статуту дошкільного виховного закладу та інші.

Статут дошкільного виховного закладу затверджується засновником і радою дошкільного виховного закладу і реєструється місцевими органами державної виконавчої влади або органами місцевого і регіонального самоврядування. Дошкільний виховний заклад визнається юридичною особою з дня реєстрації його статуту.

Створення, ліквідація чи реорганізація дошкільного виховного закладу здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Виходячи з правового аналізу вказаних приписів законодавства, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що об'єктом освіти - дошкільним навчальним закладом комунальної власності є створена на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування юридична особа із власним зареєстрованим у передбаченому законом порядку статутом.

В обґрунтування обставин щодо існування та функціонування у селі Нижча Дубечня дошкільного навчального закладу зі статусом державного значення дитячого садку "Золотий півник", прокурор посилається на те, що відповідний дошкільний навчальний заклад створений СВК "Деснянський", як його структурний підрозділ, та фінансувався відповідно за кошти кооперативу, як правонаступника державного радгоспу "Деснянський".

Відповідно до статей 33, 34, 36 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що в порушення вказаних вимог закону позивачем не доведено належними та допустимими доказами створення дошкільного навчального закладу "Золотий півник" у передбаченому законом порядку як юридичної особи, а саме: наявності прийнятого Нижчедубечанською сільською радою рішення про створення такого закладу освіти у селі Нижча Дубечня, а також затвердження та реєстрації статуту такого закладу.

Посилання позивача на введення в дію дитячого садку з 1990 року відповідно до рішення виконавчого комітету Вишгородської районної ради народних депутатів №310 від 29.12.1990 "Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію об'єктів соціального призначення, закінчених будівництвом", яким, зокрема, передано на баланс радгоспу "Деснянський" збудований дитячий садок, визнано місцевим господарським судом неспроможними з огляду на те, що відповідно до положень СНиП 3.01.04-87 "Строительные нормы и правила. Приемка в эксплуатацию законченных строительством объектов. Основные положения" відповідний акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію об'єктів соціального призначення, та прийняте за результатами його розгляду рішення, засвідчує лише обставини щодо відповідності збудованого об'єкта таким правилам і нормам, та не є документом, що посвідчує факт створення дошкільного навчального закладу та його реєстрації як юридичної особи.

Крім цього, місцевим господарським судом встановлено, що з листа управління статистики у Вишгородському районі Головного управління статистики у Київській області № 90 від 26.05.2015 слідує, що останній звіт державного статистичного спостереження про діяльність закладу за формою №85-к дитячий садок в селі Нижча Дубечня надано за 1996 рік.

Відповідно до наказу Міністерства статистки України від 16.08.1995 №210 "Про затвердження форми державної статистичної звітності по дошкільних виховних закладах", до вказаної форми № 85-к вносились відомості, зокрема, щодо організації, об'єднання, підприємства, закладу, у віданні якого знаходиться дошкільний заклад освіти; назви, форми власності та типу такого закладу; форми існування.

Відповідно до листа №18-12/4150 від 30.11.2015, наданого Головним управлінням статистики у Київській області на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 23.11.2015, звітність за формою №85-к за 1990-1996 роки знищено у встановленому порядку.

Місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що інших доказів подання дитячим садком "Золотий півник" звітності за формою №85-к за вказаний період та бланків відповідної звітності матеріали справи не містять.

Відповідно до приписів ст. 34 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

З огляду викладене, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про те, що звіт форми № 85-к не є документом, що посвідчує створення дошкільного навчального закладу комунальної власності, у той час як викладені у листах органів статистки відомості про подання дитячим садком звіту форми № 85-К не є належними та допустимими доказами створення дошкільного навчального закладу у передбаченому законом порядку.

До того ж, з наявного в матеріалах справи листа Головного управління статистики №29-06/842 від 16.09.2004 слідує, що дитячий садок "Золотий півник" у Єдиному державному реєстрі підприємства та організацій України по Київській області не значиться, у той час як наявні в матеріалах справи статути ДПР "Деснянський", КСП "Деснянське" та спеціальний витяг з ЄДР щодо СВК "Деснянський" не містять відомостей про структурний підрозділ дитячий садочок "Золотий півник".

Водночас, нормами Закону України "Про дошкільну освіту" та Положення про дошкільний виховний заклад України створення дитячого садку як структурного підрозділу юридичної особи не передбачено.

Щодо викладених у листі Нижчедубечанської сільської ради №02-21/295 від 28.07.2014 відомостей про час побудови спірної будівлі та процесу передачі останньої на баланс сільської ради, останні оцінено місцевим господарським судом критично, оскільки не містять інформації щодо часу створення у передбаченому законом порядку дошкільного навчального закладу "Золотий півник" та реєстрації його статуту, тому місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що вказаний лист Нижчедубечанської сільської ради №02-21/295 від 28.07.2014 не є належним та допустимим доказом створення у селі Нижча Дубечня дитячого садку "Золотий півник".

Крім цього, надані суду докази та відомості щодо здійснення будь-якої діяльності дитячим садком "Золотий півник", як-то подання статистичної звітності та документи про прийняття працівників на роботу, не свідчать про створення та функціонування такого садку у передбаченому законом порядку як дошкільного начального закладу та, відповідно, набуття таким об'єктом і його майном статусу загальнодержавного.

З огляду викладене, беручи до уваги приписи норм закону, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що дитячий садок "Золотий півник" за адресою: вул. Леніна, 48а, с. Нижча Дубечня, Вишгородський район, Київська область, у формі дошкільного навчального закладу комунальної власності не був створений та не функціонував, тому місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що посилання прокурора на існування відповідного закладу та належного йому майна у формі об'єкта освіти загальнодержавного значення є нормативно безпідставними та доказово необґрунтованими.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (в редакції чинній на момент прийняття рішення від 14.07.2004 за №81-15-XXIV), органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Приписами ст. 1, ч. 4 ст. 3, ч. 2 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного майна (в редакції чинній на момент прийняття рішення від 14.07.2004 за №81-15-XXIV) передбачено, що приватизація державного майна (далі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають: об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема: об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Закону України Про освіту (в редакції чинній на момент прийняття рішення від 14.07.2004 за №81-15-XXIV), об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Поряд з тим, частинами 5, 6 ст. 16 Закону України Про дошкільну освіту (в редакції чинній на момент прийняття рішення від 14.07.2004 за № 81-15-XXIV) передбачено, вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних дошкільних навчальних закладів використовуються виключно для роботи з дітьми. Засновник (власник) державного чи комунального дошкільного навчального закладу не має права безпідставно ліквідувати його, зменшувати в ньому площу території, кількість груп, а також здавати в оренду приміщення (будівлі).

Реорганізація або ліквідація діючих комунальних дошкільних навчальних закладів, а також дошкільних навчальних закладів, створених колишніми сільськогосподарськими колективними та державними господарствами, допускається лише за згодою територіальної громади (загальних зборів) села, селища, міста або на підставі результатів місцевого референдуму.

Відповідно до п. 52 Положення про дошкільний виховний заклад України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №688 від 01.09.1993, матеріально-технічна база дошкільного навчального закладу включає будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, інвентар, обладнання, транспортні засоби, службове житло, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено у балансі дошкільного навчального закладу або централізованої бухгалтерії, яка обслуговує цей заклад.

Місцевим господарським судом встановлено, як слідує з матеріалів справи та не заперечується учасниками судового процесу, дитячий садок "Золотий півник" не фінансувався з державного чи місцевого бюджетів, а утримувався за рахунок коштів СВК "Деснянський", як балансоутримувача спірного приміщення.

Місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що інших належних та допустимих доказів на підтвердження державного фінансування дитячого садку "Золотий півник", як об'єкта освіти загальнодержавного значення, суду не надано.

Посилання прокурора на відсутність рішень органу місцевого самоврядування щодо зміни цільового призначення спірної будівлі або виведення останньої з навчально-виховного фонду, а також на введення в експлуатацію спірної будівлі як приміщення житлово-громадянського призначення правомірно оцінено місцевим господарським судом критично, оскільки право органу місцевого самоврядування відчужувати у порядку приватизації об'єкти комунальної власності відповідно до норм закону не ставиться в залежність від прийняття радою відповідних рішень, а введення в експлуатацію спірної будівлі не є формою створення закладу освіти загальнодержавного значення.

З огляду на викладене, враховуючи що включена вказаним рішенням до переліку об'єктів приватизації комунальної власності територіальної громади на 2004 рік будівля не належала до майна об'єкта освіти, дошкільного навчального закладу загальнодержавного значення, позаяк дитячий садочок "Золотий півник" не створений у передбаченому законом порядку та не фінансувався за рахунок державного бюджету, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про правомірність прийнятого 14.07.2004 Нижчедубечанською сільською радою рішення № 81-15-XXIV "Про перелік об'єктів приватизації комунальної власності територіальної громади на 2004 рік".

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним подання Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.1, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч.ч. 1, 9 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16.04.2009 № 1-9/2009 зазначено, що зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України, ч. 9 ст. 59 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам країни визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом.

Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними особами (стаття 74 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні". Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, суб'єктний склад, а також враховуючи недоведеність прокурором Вишгородського району належними та допустимими доказами невідповідності рішення Нижчедубечанської сільської ради від 14.07.2004 №81-15-XXIV "Про перелік об'єктів приватизації комунальної власності територіальної громади на 2004 рік" вимогам ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" та ст. 63 Закону України "Про освіту", місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що вимога про визнання незаконним та скасування вказаного рішення є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Щодо до вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу шляхом викупу орендарем будівлі колишнього дитячого садку № 05-31 від 03.11.2004, укладеного між Фондом комунального майна Вишгородського району та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛМИ", та витребування у комунальну власність територіальної громади села Нижча Дубечня в особі Нижчедубечанської сільської ради нерухоме майно будівлю колишнього дитячого садку, загальною площею 1164,5 кв. м., розташовану за адресою: вул. Леніна, 48а, с. Нижча Дубечня, Вишгородський район, Київська область, слід зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 11, ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вирішуючи спір про визнання недійсним договору необхідно встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи викладене, та відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Нижчедубечанської сільської ради від 14.07.2004 №81-15-XXIV "Про перелік об'єктів приватизації комунальної власності територіальної громади на 2004 рік", місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 05-31 від 03.11.2004, укладеного між відповідачами 2 та 3 на виконання вказаного рішення, та зобов'язання відповідача 2 повернути спірну будівлю у комунальну власність територіальної громади села Нижча Дубечня не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача 2 про застосування наслідків спливу строків позовної давності для захисту порушеного права, передбачених ст. 267 ЦК України місцевим господарським судом зазначено наступне.

Приписами статей 256, 257, 267 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права і факт його порушення або оспорювання. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 у справі №П-9/161-16/165.

З огляду наведеного, та враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог у даній справі у зв'язку з недоведеністю позивачем обставин щодо невідповідності вказаного рішення Нижчедубечанської сільської ради вимогам законодавства України та відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 05-31 від 03.11.2004, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 слід скасувати, а рішення Господарського суду Київської області від 11.01.2016 у справі № 911/1344/15 Господарського суду Київської області -залишити в силі, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олми" - задовольнити.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олми" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 скасувати, а рішення Господарського суду Київської області від 11.01.2016 у справі № 911/1344/15 Господарського суду Київської області залишити в силі.

Головуючий, суддяКорнілова Ж.О.
Судді:Овечкін В.Е.
Чернов Є.В.