РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/21012/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/21012/15

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування";

до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна

страхова компанія";

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансово-

консультаційна компанія "СІ. ЕФ. ДІ. Груп";

2) ОСОБА_1;

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 93 310, 64 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Шуплякова С.Б., довіреність № 136/15 від 09.06.2015р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: ОСОБА_1, НОМЕР_1 від 23.02.1999р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" ( далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди у порядку регресу у розмірі 93 310, 64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.12.2143563 від 23.10.2012р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки KIA Cerato, державний номер НОМЕР_2, а тому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993, п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки "Hyundai Genesis", державний номер НОМЕР_3, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач направив останньому заяву про відшкодування шкоди в порядку регресу. Відповідач заяву позивача про задоволення регресних вимог не задовольнив, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2015р. позовні вимоги позивача задоволені частково; стягнуто з відповідача 49 500 грн. страхового відшкодування.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2016р. апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.03.2016р. касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2015р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2016р., прийняті у справі № 910/21012/15, скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог у розмірі 43 310, 64 грн. Справу № 910/21012/15 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в частині відмови в задоволенні позовних вимог у розмірі 43 310, 64 грн., в іншому складі суду. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2015р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2016р. залишено без змін.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату суду від 16.03.2015р., призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу № 910/21012/15 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2016р. справу №910/21012/15 прийнято до провадження, залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) ТОВ «Фінансово-консультаційна компанія «СІ. ЕФ. ДІ. Груп» і 2) ОСОБА_1 та призначений розгляд справи на 07.04.2016р.

30.03.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли витребувані судом докази.

07.04.2016р. через відділ діловодства суду від представника третьої особи-1 надійшли письмові пояснення по справі та витребувані судом докази.

У судовому засіданні 07.04.2016р. представник позивача надав усні пояснення, в яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача надав витребувані судом докази та просив долучити їх до матеріалів справи.

ОСОБА_1 (третя особа-2) просив відкласти розгляд справи для надання часу надати суду письмові пояснення по справі.

Представник третьої особи-1 у судове засідання не з'явився, проте через канцелярію суду надав витребувані судом докази та пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. розгляд справи відкладено на 16.05.2016р., у зв'язку неподанням сторонами витребуваних судом доказів.

Присутній у судовому засіданні 16.05.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в сумі 43 310,64 грн.

Представник третьої особи-2 надав у судовому засіданні письмові пояснення по суті справи, в яких просив задовольнити вимоги в сумі 43 310,64 грн. за рахунок відповідача.

Представники відповідача та третьої особи-1 в судове засідання не з'явились, вимоги ухвали суду від 07.04.2016р. не виконали.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представників відповідача та третьої особи-1 суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від останніх не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представників відповідача та третьої особи-1, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи-2, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2012 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.12.2143563, відповідно до якого, було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2, рік випуску - 2011.

Строк дії договору з 16.11.2012 по 15.11.2017.

23.10.2014 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1 до договору страхування № 202.12.2143563 від 23.10.2012, відповідно до п. 5 частини "А" договору встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2 становить 205 000, 00 грн.

Згідно п. 11 додаткової угоди, у період з 16.11.2014 по 15.11.2015, страхова сума складає 205 000, 00 грн.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 17.04.2015р. в м. Києві на пр. Перемоги, 94 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля "Hyundai Genesis", державний номер НОМЕР_3, під управлінням ОСОБА_1

При цьому, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" автомобіль "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.04.2015р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, що сталось 17.04.2015р. в м. Києві по пр. Перемоги, 94, за участю автомобіля "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2 та автомобіля "Hyundai Genesis", державний номер НОМЕР_3.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема звіту № 1163 про оцінку транспортного засобу "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2 від 14.05.2015, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2, склала 110 668, 56 грн., при цьому, згідно рахунку-фактури № НОМЕР_4 від 06.05.2015, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоцентр на Харківському", вартість відновлювального ремонту автомобіля "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2 становить 95 360, 64 грн.

22.05.2015р. позивачем складено страховий акт № 3.15.529-1, згідно якого виплата страхового відшкодування складає 93 310, 64 грн.

Відповідно до зазначеного вище висновку, рахунку-фактури та страхового акту позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 93 310,64 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 22118 від 12.05.2015р.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації автомобіля "Hyundai Genesis", державний номер НОМЕР_3, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія" за полісом № АЕ/3561538.

Згідно ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах;

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За таких обставин, у зв'язку з настанням страхового випадку - пошкодженням ОСОБА_1 автомобіля "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2, у відповідача виник обов'язок відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2.

Як встановлено судом, вартість страхового відшкодування власнику автомобіля "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2, у розмірі 93 310, 64 грн. було сплачено товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" на підставі договору страхування.

Отже, враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування власнику застрахованого автомобіля "Kia Cerato", державний номер НОМЕР_2, у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку - до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія".

Відповідно до приписів ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Так, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3561538, яким застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу "Hyundai Genesis", державний номер НОМЕР_3, вбачається, що ліміт відповідальності по майну становить 50 000, 00 грн., франшиза - 500,00 грн.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

При цьому судом встановлено, що на підставі Договору доручення № 845/Ю від 10.01.2014p., укладеного між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (довіритель) та ТОВ «Фінансова компанія «СІ.ЕФ.ДІ. ГРУП» (повірений), предметом якого є (у тому числі) залучення фізичних осіб для реалізації страхових продуктів на які відповідачем отримані ліцензії з урахуванням застережень передбачених п.2.1.10 цього договору, 09.04.2015р. між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_1, за сприяння ТОВ «Фінансова компанія «СІ.ЕФ.ДІ. ГРУП», був укладений Договір серії UD №17000 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту.

Згідно ст. 15 Закону України «Про страхування», страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Згідно умов Договору серії UD №17000 від 09.04.2015р. забезпеченим засобом визначено автомобіль «Hyundai Genesis», реєстраційний номер НОМЕР_3. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну складає 100 000 грн. Страховий платіж становить 210 грн., строк оплати до 09.04.2015р.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про страхування», страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Керуючись п. 2.1.14 Договору доручення № 845/Ю від 10.01.2014p., за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «СІ.ЕФ.ДІ ГРУП» зобов'язується отримувати страхові платежі за договорами страхування (полісами), укладеними за сприяння повіреного від страхувальників, згідно обраних ними видів та умов страхування з подальшим перерахуванням страхових платежів ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не пізніше двох робочих днів після отримання відповідних страхових платежів, а також оформити договір страхування (поліс) та видати його не пізніше одного робочого дня з моменту отримання страхового платежу, 09.04.2015р. ТОВ «Фінансова компанія «СІ.ЕФ.ДІ ГРУП» отримала від ОСОБА_1 визначений договором серії UD №17000 від 09.04.2015р. страховий платіж у сумі 210 (двісті десть) грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 3 від 09.04.2015 р. та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3 від 09.04.2015р., копії яких залучено до матеріалів справи.

Отже, зібрані у справі докази свідчать про те, що ОСОБА_1 сплатив страховий платіж за договором - 09.04.2015 року і, відповідно, до умов договору доручення - п.2.1.14 (з урахуванням вихідних днів) ТОВ "Фінансова компанія "СІ.ЕФ.ДІ ГРУП" повинно було перерахувати страховий платіж, сплачений ОСОБА_1 на рахунок відповідача 13.04.2015р.

Проте, як вбачається з пояснень ТОВ «Фінансово-консультаційна компанія «СІ.ЕФ.ДІ. ГРУП» від 06.04.2016p., які надані на виконання вимог ухвали суду, сплачений ОСОБА_1 страховий платіж було перераховано на рахунок між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» тільки 28.04.2015p., що підтверджується платіжним дорученням №409. Дана обставина також була підтверджена під час розгляду справи представником відповідача

Статтею 18 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Пунктом 4.1 договору серії UD №17000 від 09.04.2015 р. передбачено, що він діє з 10.04.2015р. до 09. 04 2016р. включно.

Умовами п. 4.2 договору передбачено, що договір набирає чинності з 00 год. 00 хв. дня наступного за днем надходження страхового платежу на рахунок страховика, але не раніше дати, що визначена в пункт 4.1 договору, як дата початку договору. Дія Договору закінчується о 24.00 год. дати, яка вказана в п. 4.1, як дата закінчення строку дії договору. Договір не набуває чинності, якщо страховий платіж, що зазначений у п.3.4, договору не був сплачений або був сплачений не в повному обсязі на поточний рахунок страховика, у термін зазначений у п. 3.5 Договору.

Таким чином, Договір серії UD №17000 від 09.04.2015р. набрав чинності 10.04.2015p., оскільки страховий платіж у повному обсязі був сплачений ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «СІ.ЕФ.ДІ ГРУП», яке відповідно до договору доручення №845/Ю від 10.01.2014р. отримало від ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повноваження приймати страхові платежі.

При цьому, суд відзначає, що обставини щодо несвоєчасного отримання страхового платежу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» стосуються виключно правовідносин, які склались між ТОВ «Фінансово-консультаційна компанія «СІ.ЕФ.ДІ. ГРУП» та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі Договору доручення № 845/Ю від 10.01.2014p., та жодним чином не впливають на дату набрання чинності договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту серії UD №17000 від 09.04.2015р., оскільки умовами зазначеного договору жодних застережень щодо дій повіреного по перерахуванню коштів страховику визначено не було, як і не було повідомлено страхувальника про укладання договору від імені страховика повіреним та можливі наслідки несвоєчасного переховування коштів останнім.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки відповідно до звіту № 1163 від 14.05.2015p., страхового акту № 3.15.529-1 від 22.05.2015р. ТДВ «Експрес Страхування» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 93 310, 64 грн., а рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2015р. у справі №910/21012/15, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 10.03.2016р., стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ТОВ «Експрес Страхування» 49500 грн. - страхового відшкодування за вирахуванням франшизи - 500 грн. згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/3561538, тому за результатами нового розгляду справи підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ТДВ «Експрес Страхування» 43 310,64 грн. страхового відшкодування.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги в частині стягнення 43 310, 64 грн. страхового відшкодування задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 15/2, ) 43 310 грн. 64 коп. - страхового відшкодування, 876 грн. 22 коп. - витрат по сплаті судового збору, 2052 грн. 83 коп. - витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги, 2239 грн. 45 коп. - витрат по сплаті судового збору за розгляд касаційної скарги. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 23.05.2016р.

Суддя А.І. Привалов