ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р.Справа № 908/511/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Петрова М.С., Колоколова С.І.,

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.,

за участю представника від відповідача ОСОБА_1, довіреність № 056, дата видачі : 02.02.16р.;

/позивач не використав законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлений 28.04.16р. належним чином (див. рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 21.04.16р.)/,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат, м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року

по справі № 908/511/16

за позовом скаржника

до Товариства з обмеженою відповідальністю Охорона МГЗ, с. Галицинове Жовтневого району Миколаївської області,

про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016р. Публічне акціонерне товариство Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (далі ПАТ ЗАлК) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) Охорона МГЗ про визнання недійсним договору №163Д(2012)/18 про надання послуг з охорони ПАТ ЗАлК від 01.06.2012р.. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір.

Підставою позовних вимог позивач зазначає ст.ст. 203, 204, 215, 216, 234, 627, 628 ЦК України 207 ГК України та мотивує їх тим, що спірний договір є фіктивним, оскільки у сторін був відсутній намір щодо надання та отримання послуг по ньому. Позивач зазначає, що у червні 2015р. між сторонами по справі було укладено додаткову угоду №10 до оспорюванного договору, згідно до якої п. 2.1 викладено у наступній редакції: Плата за послуги охорони за даним договором становить 559064,08грн. в місяць та сплачується замовником шляхом перерахування на поточний рахунок охорони. На думку позивача річна сума договору надмірна, отже його підписано в.о. генерального директора ПАТ ЗАлК з перевищенням повноважень, передбачених Статутом.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22 березня 2016 року (суддя Гринькова-Новицька Т.В.) в задоволенні позову про визнання недійсним договору відмовлено повністю з підстав його необґрунтованості.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ ЗАлК звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, оскільки вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції в порушення приписів ст. 77 ГПК України не було розглянуто надіслані електронною поштою клопотання позивача від 21.03.16р. про витребування доказів та про відкладення розгляду справи.

Скаржник зазначає, що у матеріалах справи відсутні двосторонні акти, які б дозволяли прохід та розміщення на території ПАТ ЗАлК охоронців із вказівкою їх прізвищ, ініціалів, посад, визначенням кола функцій та повноважень. В наявних актах виконаних послуг не міститься конкретного переліку послуг, які нібито надавались відповідачем по справі.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 01.06.2012 між сторонами був укладений договір з надання послуг охорони за №163Д(2012)/18, згідно до умов якого ПАТ ЗАлК (Замовник) доручає, а ТОВ Охорона МГЗ (Охорона) приймає на себе зобов'язання за оплату здійснювати охорону об'єктів і майна замовника, вказаних в табелях постів згідно дислокації контрольно-прохідних, контрольно-проїзних пунктів замовника і постів в відповідності з додатком № 1 до цього договору (п.п. 1.1) /а.с. 11-15/.

Згідно п.п. 3.1 охорона зобов'язана організовувати і забезпечувати охорону об'єктів замовника, згідно п.п. 1.1.

Сторони узгодили між собою, що плата за послуги охорони по даному договору складає 457320грн. в місяць і здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок охорони вказаних грошових засобів в наступному порядку:

- до 20 числа поточного місяця замовник сплачує 159 600грн.,

- кінцевий розрахунок за послуги охорони проводиться не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, на підставі акту виконаних робіт і виставленого рахунку.

У відповідності до п.п. 3.2 охорона зобовязана забезпечити виконання пропускного і внутрішньо-обєктового режимів, контролювати ввіз/вивіз товарно-матеріальних цінностей на територію або з території охоронюваного обєкту.

Згідно з п.п. 8.1 даний договір є укладеним і вступає в дію з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2012р., якщо за один місяць до закінчення строку дії договору ні одна з сторін не буде вимагати його розірвання, то договір вважається пролонгованим на тих же умовах на кожен наступний рік.

До даного договору сторони підписали додаток №1 (дислокація контрольно-пропускних, контрольно-проїзних пунктів і постів ПАТ ЗАлК), додаток №2 (вимоги щодо технічного устаткування і охорони обєктів), додаток №3 (інструкція про порядок здачі під охорону обєктів, обладнаних технічними засобами охоронної сигналізації і зняття їх з охорони), додаток №4 (перелік майна, що передається в користування) , додаток №5 (акт обстеження технічного устаткування обєктів ПАТ ЗАлК), /а.с 16-27/.

Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Одначе, протягом дії договору №163Д(2012)/18 від 01.06.2012р. сторони уклали 11 додаткових угод до нього /а.с. 49-67/, зокрема неодноразово змінювали суму оплати за послуги охорони, банківські реквізити сторін, дислокацію обєктів охорони тощо. Додатковою угодою №11 від 30.09.15р. сторони розірвали договір з 1.10.15р., при цьому замовник зобовязався до 30.11.15р. погасити існуючу заборгованість за надані послуги охорони в сумі 765258,16грн. /а.с. 49/.

Крім того в матеріалах справи містяться копії актів приймання передачі майна під охорону /а.с.,64/ та актів виконаних робіт з банківськими виписками /а.с. 68-93/, які підтверджують факт виконання робіт та перерахунок коштів за надані послуги, а також акт звірки розрахунків станом на 30.09.15р. /а.с.51/ та листування сторін щодо працевлаштування працівників служби охорони замовника /а.с. 36, 52,53/.

Твердження скаржника про те, що в актах виконаних робіт наданих відповідачем не міститься конкретного переліку послуг не узгоджуються з вимогами п. 2 ст. 9 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, де зазначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. В наявних актах виконаних робіт чітко вказано, що їх складено на підтвердження виконання в повному обсязі послуг з охорони обєктів ПАТ ЗАлК, що в свою чергу є предметом договору, як зазначено в п.п. 1.1.

Щодо відсутності двосторонніх актів, які б дозволяли прохід та розміщення на території ПАТ ЗАлК охоронців із вказівкою їх прізвищ, ініціалів, посад, визначенням кола функцій та повноважень, то складання таких актів не передбачено умовами договору.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд вірно послався на виконання договору обома сторонами з моменту укладення і до моменту розірвання з 01.10.2015р. згідно додаткової угоди №11 від 30.09.2015р., що спростовує твердження позивача про те, що у сторін був відсутній намір щодо надання та отримання послуг за вказаним договором і оспорюваний договір є фіктивним.

Стосовно тверджень позивача про те, що в.о. генерального директора ПАТ ЗАлК при укладанні додаткової угоди №10 від 16.06.15р. перевищено повноваження, встановлені Статутом товариства, то вони не доведені належними доказами, оскільки Статут підприємства в порушення ст.33 ГПК України та вимог ухвали суду від 3.03.16р. суду не було надано.

Крім того, відповідно до ст. 92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Відповідні докази також не були представлені суду позивачем.

До того ж, відповідно до ст. 241ЦК України у разі наступного схвалення правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Як вище зазначалося таке схвалення правочину позивачем здійснено, оскільки підписано акт звірки та здійснено часткову оплату за договором.

Ст. 204ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину недійсність оспорюваного правочину прямо не встановлена законом і колегія не вбачає підстав для визнання його недійсним, отже позов законно і обґрунтовано не задоволено місцевим господарським судом.

Щодо доводів ПАТ ЗАлК про процесуальні порушення при розгляді справи у суді першої інстанції, судова колегія зазначає, що клопотання ПАТ ЗАлК про відкладення справи надійшли до суду вже після винесення рішення, а саме 29.03.2016р..

Стосовно твердження скаржника про обовязок суду розглянути клопотання, надісланні електронною поштою, то він відсутній, оскільки наказом Державної судової адміністрації /далі-ДСА/ №105 від 7 вересня 2012 року «Про реалізацію пілотного проекту щодо обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу» було запроваджено пілотний проект щодо обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу. Цим наказом також було визначено перелік судів, в яких проект буде реалізовано. Господарський суд Миколаївської області до цього переліку не відноситься.

Крім того, наказом також затверджено Тимчасовий регламент обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу. Згідно порядку подання учасниками судового процесу до суду документів в електронному вигляді Користувач повинен бути зареєстрованим в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу та мати електронну адресу з доменним іменем "mail.gov.ua".

Наказом ДСА №72 від 31.05.2013 «Про реалізацію проекту щодо обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу» було запроваджено у місцевих та апеляційних судах загальної юрисдикції з 17 червня 2013 року порядок щодо обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу (кримінального провадження) із застосуванням автоматизованої системи документообігу суду відповідно до Тимчасового регламенту обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 07 вересня 2012 року № 105.

Однак, слід зауважити що вищевказаний порядок було запроваджено лише в частині надсилання судом таким учасникам процесуальних документів в електронному вигляді, паралельно з документами у паперовому вигляді.

Відповідно пункту 1.5.5 Інструкції з діловодства в господарських судах України (затверджена 20.02.2013 року) обробці та реєстрації не підлягають електронні документи, у яких:

1) відсутня зворотна електронна адреса;

2) зворотна адреса невідома та в тексті документа відсутній підпис, за яким можливо ідентифікувати відправника;

3) не вказана електронна адреса отримувача, якому надійшов документ (рядок "Кому:", "Копія:" або "Прихована копія:").

Відповідно пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних.

При дослідженні скріншотів, які надав скаржник встановлено, що електронна адреса з якої було направлено листі не зареєстрована в доменній зоні "mail.gov.ua". Крім того, додатки, які містить лист, мають вигляд звичайної картинки формату .img, а сам лист не містить ознак електронного цифрового підпису.

Отже, скаржником не виконано ні порядку який встановлено Тимчасовим регламентом відповідно до наказу ДСА №105 від 7 вересня 2012 року, ні Інструкцію з діловодства в господарських судах України. А при посиланні в апеляційний скарги на наказ ДСА №72 від 31.05.2013 скаржник не звернув увагу на те що порядок щодо обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу запроваджено лише в частині надсилання судом учасникам процесуальних документів в електронному вигляді, а не в зворотному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що господарський суд Миколаївської області ретельно зясував всі обставин справи, давши належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016р. слід залишити без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016р. по справі №908/511/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 27.05.2016р.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров

Суддя С.І. Колоколов